ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 951/394/20Головуючий у 1-й інстанції Гриновець О.Б.
Провадження № 33/817/388/20 Доповідач - Тиха І.М.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Тиха І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в місті Тернополі матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 за його апеляційною на постанову Козівського районного суду Тернопільської області від 20.08.2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП України з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гривень та позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 420,40 грн. судового збору.

Згідно з постановою місцевого суду, водій ОСОБА_1 29.05.2020 року 00 год. 35 хв. на автодорозі М12 керував автомобілем ВАЗ 2108 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: порушення координації рухів, почервоніння обличчя, тремтіння рук, різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому порядку, водій відмовився у присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Зазначає, що працівниками поліції йому не було запропоновано пройти огляд на місці чи у медичному закладі для визначення стану алкогольного сп`яніння. Вказує на те, що на відеозаписах з камер відеоспостереження працівників поліції не зафіксовано двох свідків.

Вважає недопустимими доказами письмові пояснення свідків з огляду на те, що вони не допитувались в судовому засіданні, що узгоджується з позицією Верховного Суду у Постанові від 27.06.2019 року №560/751/17, у якій вказано, що письмові пояснення свідків не є належними доказами правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки вказані особи у судовому засіданні не допитувались та не попереджались про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, а тому їх покази не можуть бути беззаперечним доказом вчинення адміністративного правопорушення. Також зазначає, що покази свідків складені ними не власноручно, а на готових бланках, носять шаблонний характер та лише підписані ними без ознайомлення з їх змістом, що викликає сумніви у об`єктивності відібраних пояснень.

Також зазначив, що рапорт поліцейського, не може слугувати доказом його винуватості, оскільки він є зацікавленою особою.

Також посилається що всупереч вимогам ст.266, 265-1, 265-2 КУпАП, Наказу МВС №77 від 26.02.2015 року ОСОБА_1 не відсторонили від керування автомобілем.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника апелянта, який підтримав подану скаргу з викладених у ній мотивів, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, незважаючи на доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновків суду щодо доведеності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зокрема, суд взяв до уваги жані, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №051020 від 29.05.2020 року, акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29.05.2020 року, рапорті ст. інспектора-чергового Козівського ВП Бережанського ВП ГУНП в Тернопільській області від 29.05.2020 року, письмових поясненнях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від 29.05.2020 року, відеозаписах з камер спостереження працівників поліції.

Що ж стосується тієї обставини, що суддею, під час розгляду справи не було допитано свідків, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, то сама по собі ця обставина не може свідчити про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної постанови, оскільки в апеляційній скарзі не наведено обставин, які б могли викликати сумніви у достовірності фактичних обставин справи, встановлених за їх участю.

Безпідставними також є посилання апелянта про те, що працівники поліції не пропонували водієві пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці та у медичному закладі у присутності двох свідків, оскільки такі повністю спростовуються долученими матеріалами відеофіксації.

Крім того, слід зазначити що невідсторонення працівниками поліції ОСОБА_1 від керування транспортним засобом не впливає на висновок щодо наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, вважаю, що при притягненні ОСОБА_1 до адмінвідповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП зібрано переконливі докази його вини, які дослідив суд першої інстанції та прийшов до правильного висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, а тому в задоволенні поданої ним апеляційної скарги слід відмовити, а постанову суду залишити без змін.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Козівського районного суду від 20.08.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя