Справа № 425/1354/20
Провадження № 33/810/167/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Луганського апеляційного суду Руденко В.В., за участю: секретаря судового засідання Пономарьової В.С., особи що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Брошко І.В.

розглянувши «25» вересня 2020 року у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Сєвєродонецьк, Луганської області апеляційні скарги адвоката Брошко Ігоря Васильовича та особи що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше працювавшого в Управлінні патрульної поліції в Луганській області, на теперішній час не працює, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 на постанову судді Рубіжанського міського суду Луганської області від 10 серпня 2020 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі- КУпАП),-

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Рубіжанського міського суду Луганської області від 10 серпня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Також з ОСОБА_1 стягнено судовий збір на користь держави у розмірі 420,40 грн.

У постанові суду зазначено, що ОСОБА_1 10.05.2020 року о 02-08 год. керував транспортним засобом «Opel Omega», номерний знак НОМЕР_1 у м.Рубіжне на перехресті вул. Східної та вул. Г. Іванова в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі КНП «Рубіжанська ЦМЛ» Рубіжанської міської ради за адресою: м. Рубіжне, вул. Студентська, 19, що підтверджується висновком від 10.05.2020 року № 112, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційних скаргах особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисник Брошко І.В., які за своїм змістом та вимогами є аналогічними, порушують питання про скасування постанови судді місцевого суду та просять закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог сторона захисту зазначає, що під час ухвалення рішення ОСОБА_1 з поважних причин був відсутній у судовому засіданні, заздалегідь попередив суд першої інстанції про знаходженні на лікуванні у зв`язку з травмами обох ніг, на підтвердження чого надав суду медичну довідку, яка знаходиться в матеріалах справи. У свою чергу захисник Брошко І.В. 10.08.2020 року попередив суд про хворобу свого підзахисного, надавши відповідну медичну довідку, та клопотання ОСОБА_1 про можливість розгляду справи 10.08.2020 року за участю його захисника, але з проханням надати йому- ОСОБА_1 право надати пояснення по справі після одужання. Отже апелянти вважають, що суд безпідставно відмовив у задоволенні цього клопотання, а отже ОСОБА_1 був обмежений в праві надати пояснення, заявляти клопотання, надавати докази.

Крім того, як вказує у своїй апеляційних скаргах сторона захисту, клопотанням від 10.08.2020 року ОСОБА_1 просив суд долучити до матеріалів справи протокол його медичного огляду для встановлення факту стану сп`яніння від 10.05.2020 року, згідно якого ОСОБА_1 на час обстеження був тверезий. Однак, як зауважують апелянти, незважаючи на це, суд першої інстанції в своїй постанові від 10.08.2020 року, не надав оцінку цьому документу та безпідставно ухвалив постанову про винуватість ОСОБА_1 .

Також в апеляційних скаргах сторони захисту вказується на те, що в судове засідання 10.08.2020 року прибув захисник Брошко І.В. та заздалегідь надав суду клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, але суд першої інстанції безпідставно проігнорував клопотання, не ознайомив його з матеріалами справи, та ухвалив постанову. Вважають також безпідставним висновки суду першої інстанції про те, що клопотання захисника про ознайомлення з матеріалами справи начебто свідчать про намагання затягнути розгляд справи. На спростування цих висновків апелянти вказують на те, що дійсно 10.07.2020 року, між ними було укладено договір про надання правової допомоги. Натомість 10.07.2020 року - це була п`ятниця останній день тижня, та на 12-00 годину було призначене судове засідання, а захисник ОСОБА_2 за поважних причин не зміг приймати участь при розгляді справи, тому що з 11-15 до 13-58 годин, знаходився в іншому судовому засіданні, про що попередив суд своїм клопотанням.

11.07.2020 року та 12.07.2020 року були вихідні дні - субота, неділя відповідно, а з 13.07.2020 року - понеділка, і до 06.08.2020 року включно, суддя Романовський Є.О. знаходився у щорічної відпустці.

08.08.2020 року та 09.08.2020 року були вихідними - субота та неділя відповідно. Фактично 10.08.2020 року суддя Романовський Є.О. приступив до роботи та призначив судове засідання по справі відносно ОСОБА_1 на свій перший робочий день, на 12-45 години. Тому ні ОСОБА_1 , ні його захисник у зв`язку з відпусткою судді Романовського Є.О. з 13.07.2020 року до 09.08.2020 року, не мали можливості прийти до суду, ознайомитися з матеріалами справи, надати пояснення, долучити письмові докази.

Разом з цим, апелянти вказують, що захисником Брошко І.В. до суду було надано клопотання про закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку зі скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність, тобто на підставі п.6 ч.1 ст.247 КУпАП, але суд першої інстанції проігнорував це клопотання та не закрив провадження у справі.

При цьому у своїх апеляційних скаргах сторона захисту посилається на те, що суд першої інстанції зазначає як доказ винуватості ОСОБА_1 висновок про результати медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 10.05.2020 року № 112, згідно якого, нібито о 03-55 годині, ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння. Між тим апелянти звертають увагу на наданий суду, але залишений без його належної оцінки, протокол медичного огляду ОСОБА_1 для встановлення факту стану сп`яніння № 432 від 10.05.2020 року, згідно якого ОСОБА_1 10.08.2020 року о 05-15 годині був тверезий.

Тому сторона захисту вважає, що усупереч вимогам ст.ст,245,280,268 КУпАП, суд першої інстанції розглянув справу не об`єктивно, неповно та без участі ОСОБА_1 , чим порушив його право на захист.

У суді апеляційної інстанції захисник Брошко І.В. підтримав доводи поданих апеляційних скарги, наполягав на їх задоволенні та просив скасувати постанову місцевого суду, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Заявив іншу версію подій та наполягав, що за встановлених судом обставин ОСОБА_1 за кермом свого автомобіля під час зупинки патрульними поліцейськими не перебував, а його автомобілем керував ОСОБА_3 .

Допитаний під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 підтримав викладені в апеляційних скаргах доводи, наполягав на їх задоволенні та дав покази про те, що того вечора у травні місяці 2020 року йому зателефонував його знайомий ОСОБА_4 та попросив поїхати та допомогти його товаришу на ім`я ОСОБА_5 , автомобіль якого застряг в районів дач м.Рубіжне. Він погодився, але оскільки був сонний, то за кермо його автомобіля сів ОСОБА_6 . По дорозі вони почули звуки сигналу автомобіля патрульних поліцейських для зупинки та оскільки ОСОБА_7 забув вдома своє водійське посвідчення, то відразу після зупинки автомобіля вони з ним помінялися місцями, ОСОБА_8 пересів на переднє пасажирське сидіння, а він сів за кермо. Причиною зупинки його автомобіля патрульні назвали ознаки ДТП, бо начебто пошкоджений задній бампер. Коли до них підійшли патрульні поліцейські, він одразу надав їм свої водійські документи. Стверджує, що працівники патрульної поліції знали його в обличчя та значи його автомобіль, оскільки на той час він працював в УПП, але був звільнений після цього інциденту. Наполягає, що він був тверезий, оскільки 09 травня 2020 року не вживав будь-яких алкогольних напоїв. Вважає, що патрульні навмисно зупинили саме його автомобіль, без будь-яких законних підстав, оскільки мали бажання оштрафувати його, бо раніше у патрульних з ним виникли неприязні стосунки. У той вечір патрульні поводили себе грубо та погрожували йому, про наявність ознак алкогольного сп`яніння не зазначали, але примусили його їхати на медичний огляд до Рубіжанської лікарні, де також здійснювали на нього тиск та чотири рази заставили продути алкотест Драгер. При цьому пояснив, що будь-яких офіційних скарг на незаконні дії працівників патрульної поліції він не писав, бо боявся погроз з боку працівників УПП. Не заперечував, що під час спілкування біля години з патрульними відмовився вийти з автомобіля, потім перемістився на заднє пасажирське сидіння, а коли приїхав його командир, то погодився їхати на медичне обстеження до лікарні, хоча спочатку йому пропонували пройти медичний огляд на місці зупинки ТЗ. Під час проведення медичного огляду у лікарні він наголошував про технічну несправність алкотесту Драгер, заперечував проти результатів свого обстеження та наполягав на його лабораторному дослідженні. Потім вій самостійно поїхав до Лисичанської обласної наркологічної лікарні, де пройшов медичний огляд, який визнав його тверезим. Щодо своєї захисної позиції пояснив, що під час розгляду справи в суді першої інстанції та при написанні апеляційної скарги він не зазначав іншої версії подій, а саме перебування за кермом автомобіля іншої особи, яка тепер заявляється стороною захисту, оскільки відчував на собі погрози з боку працівників УПП.

Допитані за клопотанням сторони захисту судом апеляційної інстанції свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 дали наступні показання.

Так свідок ОСОБА_9 підтвердив, що працює лікарем ЛОКНЛ та за зверненням ОСОБА_1 10 травня 2020 року проводив його медичне обстеження на стан алкогольного сп`яніння, з використанням стандартних процедур та алкотесту Драгер. За результатами обстеження він дав висновок про те, що ОСОБА_1 був тверезий. При цьому наявні розбіжності між двома висновками медичного огляду ОСОБА_1 , проведеного ним 10 травня 2020 року о 05.15 год. - 05.35 год. (а.с.99), та проведеного у Рубіжанській ЦМЛ того ж дня, але о 03.55 год. (а.с.2) може пояснити або технічною несправністю алкотесту Драгер, або незначною кількістю алкоголю у крові, бо, якщо б при первинному обстеженні була б встановлена велика кількість алкоголю, то при повторному обстеженні цього неможна було б спростувати клінічним шляхом. Згідно процедури використання алкотесту Драгер, проводиться два вимірювання, з інтервалом у 20 хвилин та з урахуванням похибки 0,04 %.

Свідок ОСОБА_10 дав показання про те, що у ніч з 09 на 10 травня 2020 року він знаходився у товариша, коли йому зателефонував його знайомий ОСОБА_5 та попросив допомоги витягнути його автомобіль. Тоді він зателефонував ОСОБА_1 , з яким разом навчалися у школі та попросив поїхати з ним допомогти товаришу. ОСОБА_11 погодився, але сказав, що він сонний та не буде сідати за кермо автомобіля. Тоді він сам погодився сісти за кермо автомобіля ОСОБА_12 та вони разом поїхали у м. Рубіжне на допомогу ОСОБА_5 . При цьому зазначив, що у нього також є власний автомобіль, але оскільки він був не у себе вдома та батько не дозволяє брати автомобіль уночі, тому звернувся за допомогою до ОСОБА_13 . Стверджує, що увесь час їхньої поїздки, за кермом автомобіля ОСОБА_1 перебував саме він - ОСОБА_7 , але коли їх зупинили працівники поліції, він одразу помінявся місцями з ОСОБА_14 , оскільки сам забув вдома водійське посвідчення та знав, що ОСОБА_11 є працівником поліції. ОСОБА_11 сів за кермо автомобіля, а він пересів на переднє пасажирське сидіння. Під час спілкування з патрульними він чув, як ті казали ОСОБА_1 , що той нетверезий, але ніяких ознак алкогольного сп`яніння не називали. Сам він казав патрульним, що за кермом автомобіля бу він, а не ОСОБА_1 .

Апеляційний суд, вислухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданих апеляційних скарг, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями ст.ст.245, 252, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.

Як убачається з оскаржуваної постанови місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, зокрема: протокол про адміністративне правопорушення від 10.05.2020 року серії БД № 310356; висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 10.05.2020 року №112; рапорт заступника командира взводу № 2 роти № 3 батальйону УПП в Луганській області ДПП лейтенанта поліції Шопіна О. та оптичний диск до протоколу про адміністративне правопорушення від 10.05.2020 року.

Так згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №310356 від 10.05.2020 року, складеного за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1), ОСОБА_1 10.05.2020 року о 02-08 год. керував транспортним засобом «Opel Omega», номерний знак НОМЕР_1 у м.Рубіжне на перехресті вул.Східної та вул.Г.Іванова в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі КНП «Рубіжанська ЦМЛ» Рубіжанської міської ради за адресою: м. Рубіжне, вул. Студентська, 19, що підтверджується висновком від 10.05.2020 року № 112, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП;

Згідно рапорту заступника командира взводу № 2 роти № 3 батальйону УПП в Луганській області ДПП лейтенанта поліції Шопіна О. від 10.05.2020 року (а.с.3) вбачається, що 10.05.2020 року о 02-08 год. під час несення служби у м.Рубіжне, Луганської області, рухаючись по вул. Східна було помічено транспортний засіб «Opel Omega», державний номер НОМЕР_1 , який під час руху різко змінював напрямок руху та ледь не виїхав з проїздної частини, а також на задньому бампері були присутні пошкодження які могли б вказувати на причетність даного транспортного засобу до ДТП. Під час спілкування з водієм вищезазначеного транспортного засобу ним виявився ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якого під час спілкування було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Водієві було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу Драгер, на що останній відмовився, проте на огляд у встановленому законом порядку в медичному закладі погодився;

Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 10.05.2020 року № 112 (а.с.2), водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 10.05.2020 року о 03-55 год. перебував у стані алкогольного сп`яніння;

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Судом апеляційної інстанції були відтворені відеозаписи з нагрудних камер спостереження працівників патрульної поліції, а також відеозаписи з відеореєстратора автомобіля патрульної поліції, які містяться у 61 файлі та знаходяться на трьох DVD дисках, ( четвертий диск під №39 є технічно несправним для відтворювання та копіювання) долучених до матеріалів справи (а.с.7).

Перевіркою 23 відефайлів, що містяться на DVD диску у папці №65 DSJX300065_BB0065, встановлено, що патрульними поліцейськими 10 травня 2020 року о 02:07:45 був зупинений автомобіль «Opel Omega», державний номер НОМЕР_1 , з причин наявності на задньому бампері транспортного засобу ознак ДТП. На вимогу патрульних поліцейських особа, що перебувала за кермом автомобіля «Opel Omega», надав документи на ім`я ОСОБА_1 . Разом з цим зафіксовано, що на передньому пасажирському сидінні перебував пасажир, який у подальшому із третьою особою-пасажиром вийшов із автомобіля та представився патрульним поліцейським як Хлопчишин, який заявив, що у нього в користуванні є автомобіль «Хюндай» д.н. НОМЕР_2 та який може повчити патрульних поліцейських, при цьому поводить себе з поліцейськими зухвало. Сам водій ОСОБА_1 відмовляється вийти з автомобіля, а потім перемістився на заднє пасажирське сидіння. У цей час обидва пасажири Хлопчишин та третя особа, сіли у автомобіль «Opel Omega», Хлопчишин за кермо, а інший на переднє пасажирське сидіння. На пропозицію патрульних поліцейських водій ОСОБА_1 відмовився пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки ТЗ, але погодився це зробити у лікарні. При цьому ані сам ОСОБА_1 , ані будь-хто з пасажирів не висловлювалися проти того, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем «Opel Omega» до його зупинки патрульними. На службовому автомобілі патрульні поліцейські доставили ОСОБА_1 до лікарні для медичного огляду на предмет його перебування у стані алкогольного сп`яніння. У лікарні під час спілкування з лікарем ОСОБА_1 виявив бажання пройти медичний огляд за допомогою алкотесту «Драгер».

Водночас, як вбачається із відеофайлу № із часом запису 03:28:32-03:30:50, на який посилався захисник під час апеляційного розгляду, патрульний поліцейський під час пропозиції ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, не називав наявні ознаки, за якими вій дійшов висновку про перебування водія у стані алкогольного сп`яніння.

Перевіркою 3 відефайлів, що містяться на DVD диску у папці №39 DSJX300039_BB0039, а також 9 відеофайлів, що містяться у папці №182 DSJX300182_BB0182, та двох окремих відеофайлів з відеореєстратора автомобіля патрульної поліції, встановлено, що 10 травня 2020 року о 02:07:33 службовий автомобіль патрульних поліцейських зупинив автомобіль «Opel Omega», державний номер НОМЕР_1 , троє патрульних підійшли до вказаного автомобіля та почали розмову із водієм. У цей час із переднього пасажирського сидіння автомобіля «Opel Omega» вийшов ОСОБА_3 . Під час спілкування з патрульними, водій надав документи на ім`я ОСОБА_1 , у свою чергу патрульні заявили, що будуть викликати командира його роти УПП, і запропонували водієві заглушити двигун та вийти із автомобіля.

Водночас, як вбачається із відеофайлу № із часом запису 03:28:12-03:29:55, на який посилався захисник під час апеляційного розгляду, патрульний поліцейський запропонував ОСОБА_1 залишатися на місці та пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки у водія вбачалися ознаки алкогольного сп`яніння, хоча не називав які саме ознаки ним виявлені. Натомість у розмові з патрульними поліцейськими у водія ОСОБА_1 візуально виражена млява мова, який на запитання поліцейських про приналежність автомобіля «Opel Omega», державний номер НОМЕР_1 , заявив, що автомобіль його, але оскільки МРЕВ не працює, тому він не встиг його переоформити.

На пропозицію патрульних поліцейських водій ОСОБА_1 відмовився пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння та місці зупинки ТЗ, але погодився це зробити у лікарні. У Рубіжанській лікарні, куди ОСОБА_1 було доставлено на службовому автомобілі, патрульними поліцейськими було оформлено направлення водія на медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння. Під час проведення процедури медичного огляду лікарем двічі надавалася можливість водієві ОСОБА_1 продути у алкотест «Драгер», але він це робив неохайно, без отримання відповідних результатів, та лише з третьої спроби ОСОБА_1 алкотест «Драгер» зафіксував результат. Після цього ОСОБА_1 був оглянутий лікарем, з ним лікарем були проведені певні оглядові медичні процедури та через деякий час після першого тестування (згідно відеофайлу № із часом запису 04:00:27-04:05:26 та відеофайлу № із часом запису 04:10:27-04:12:07), ОСОБА_1 пройшов повторне тестування за допомогою алкотеста «Драгер».

Після отримання позитивного результату медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, патрульними відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, із змістом якого ОСОБА_1 було ознайомлено (відеофайл № із часом запису 05:00:42-05:02:03).

Також, відтворенням 8 відефайлів, що містяться на DVD диску у папці №65 DSJX300065_BB0065, зафіксовано процедуру проведення медичного огляду лікарем водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, під час якого у ОСОБА_1 спочатку вимірювався тиск, а потім лікарем двічі надавалася можливість ОСОБА_1 продути у алкотест «Драгер», але він це робив неохайно, без отримання відповідних результатів, та лише з третьої спроби ОСОБА_1 алкотест «Драгер» зафіксував результат 0,38%. Після цього ОСОБА_1 був оглянутий лікарем, з ним були проведені лікарем певні оглядові медичні процедури. На запитання лікаря про стан самопочуття ОСОБА_1 відповів, що відчуває у себе високу температуру та болі у шлунку. При цьому ОСОБА_1 зізнався лікарю, що у ніч на 09 травня 2020 року, він вживав алкогольні напої. Через деякий час після першого тестування (згідно відеофайлу № із часом запису 03:47:14-03:58:00 та відеофайлу № із часом запису 04:08:25-04:17:37), ОСОБА_1 пройшов повторне тестування за допомогою алкотеста «Драгер», яким було зафіксовано результат 0,5%.

Після отримання результатів медичного огляду лікарем було складено відповідний висновок про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, зміст висновку було оголошено ОСОБА_1 , який жодним чином не заперечував проти результатів медичного огляду та не наполягав на проведенні біологічних досліджень його крові або сечі для перевірки цих результатів, лише попрохав лікаря вказати у висновках медичного огляду, що він відмовляється від його підписання, що підтверджується відеофайлом № із часом запису 04:20:27-04:24:21).

Зазначені на цьому відофайлі фактичні обставини спростовують надані апеляційному суду твердження ОСОБА_1 про його незгоду з результатами медичного огляду, про його заяви щодо технічної несправності алкотестів Драгер та про його вимоги лікарям пройти лабораторне обстеження.

Згідно загальних положень, що містяться у п. 1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

У відповідності до п.2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проходження огляду на стан сп`яніння на національному рівні закріплений у КУпАП, розділі ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (затверджена наказом МВС 07.11.2015 №1395, зареєстрована в Мінюсті України 10.11.2015 №1408/27853), розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (затверджена спільним наказом МВС та МОЗ 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрована в Мінюсті України 11.11.2015 за № 1413/27858) і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (затверджений постановою КМУ 17.12.2008 № 1103, з наступними змінами).

За приписами частини 2,3 ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно з пунктами 6,7 розділу I Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі- Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015р. №1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Отже, аналіз досліджених під час судового розгляду та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння при обставинах встановлених постановою судді Рубіжанського міського суду Луганської області від 10 серпня 2020 року, чим було порушено вимоги п.2.9 «а» ПДР України, тобто ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У свою чергу апеляційний суд відкидає, як доказ невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, наданий стороною захисту суду першої інстанції протокол медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння № 432 (а.с.77), оскільки його було складено 10 травня 2020 року о 05 год. 15 хв., тобто після спливу півтори години після первинного медичного обстеження ОСОБА_1 10 травня 2020 року о 03 год. 55 хв. (а.с.2), а тому апеляційний суд приймає до уваги саме первинні медичні показники, які зафіксовані у висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 10.05.2020 року № 112 та згідно яких водій ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння. При цьому показання свідка ОСОБА_9 не спростовують первинних висновків медичного огляду, проведених значно раніше у Рубіжанській міській лікарні та які мали незначене перевищення нормативно допустимих показників наявності алкоголю в крові 0,38% та 0,5% від допустимих 0,2 %, а тому, на переконання апеляційного суду, мало такі розбіжності у результатах двох медичних досліджень. Водночас доказів того, що алкотести Драгер, які використовувалися під час медичного огляду ОСОБА_1 в Рубіжанській ЦМЛ, були технічно несправними, матеріали справи не містять. Отже об`єктивних підстав ставити під сумнів висновки медичного огляду ОСОБА_15 від 10 травня 2020 року №112 суд апеляційної інстанції не вбачає.

Доводи захисника про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, складеного відносно ОСОБА_1 , працівником патрульної поліції не зазначено жодної ознаки алкогольного сп`яніння, що, на думку сторони захисту, свідчить про відсутність у поліцейських законних підстав для направлення ОСОБА_1 на медичний огляд для встановлення стану алкогольного сп`яніння, а відтак про недоведеність складу та події правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, не заслуговують на увагу з огляну на таке.

Зміст протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №310356 від 10.05.2020 року, складеного відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1), дійсно не містить вказівок патрульного поліцейського УПП Шопіна О.С. про виявлені ним у водія ОСОБА_1 відповідні ознаки його стану алкогольного сп`яніння. Однак доданий до вказаного протоколу про адміністративне правопорушення рапорт патрульного поліцейського УПП Шопіна О.С. (а.с.3), який є невід`ємною частиною письмових доказів у справі у розумінні ст.251 КУпАП, чітко вказує, що під час спілкування з водієм ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. У зв`язку з чим водієві було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу Драгер, на що останній відмовився, проте на огляд у встановленому законом порядку в медичному закладі погодився. У свою чергу висновки щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 10.05.2020 року № 112 (а.с.2), підтвердили підозри працівника патрульної поліції та встановили, що водій ОСОБА_1 10.05.2020 року о 03-55 год. перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Отже, вищенаведені докази, які були досліджені судом першої і перевірені судом апеляційної інстанції, та які суди обох інстанцій визнали належними та допустимим доказами у розумінні ст.251 КУпАП, беззаперечно свідчать про те, що водій ОСОБА_1 за встановлених рішенням місцевого суду обставин, 10.05.2020 року о 02-08 год. керував транспортним засобом «Opel Omega», номерний знак НОМЕР_1 у м.Рубіжне на перехресті вул. Східної та вул. Г. Іванова в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У той же час заявлена стороною захисту під час апеляційного розгляду інша версія подій, яка не висловлювалася нею під час розгляду справи у суді першої інстанції, а отже не перевірялася місцевим судом, і про яку не зазначалося ОСОБА_1 та його захисником Брошко І.В. під час складання апеляційних скарг, а саме щодо керування автомобілем іншою особою при обставинах, встановлених судом першої інстанції, відкидається апеляційним судом, як неспроможна. Як свідчать матеріали справи та пояснення самого ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду, така версія подій виникла лише під час апеляційного перегляду справи та у сукупності з вищенаведеними доказами спростовує її правдивість існування, а до показів свідка ОСОБА_10 на підтвердження такої версії подій, апеляційний суд ставиться критично, як намагання штучного створення доказової бази на підтвердження версії сторони захисту, бо вони між собою товаришами та навчалися разом у школі, а також намагання ОСОБА_1 уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. Аргументи ОСОБА_1 про те, що раніше про таку версію подій він не заявляв із-за свого побоювання погроз з боку працівників Управління патрульної поліції в Луганській області є безпідставними, оскільки не підтверджуються матеріалами справи. До того ж, як зазначив сам ОСОБА_1 у судовому засіданні, з цього приводу він жодних скарг на працівників патрульної поліції не писав, а отже його заяви не мали офіційної перевірки. Свідок ОСОБА_10 під час допиту у суді апеляційної інстанції не давав пояснень про те, що патрульні поліцейські при спілкування з ОСОБА_1 висловлювали тому будь-які погрози або вчиняли тиск. Не мають таких підтверджень й досліджені апеляційним судом відеофайли з камер патрульних поліцейських. Тому до таких показань ОСОБА_1 апеляційний суд також ставиться критично.

Водночас суд апеляційної інстанції враховує, що під час розгляду справи у суді першої інстанції сам ОСОБА_1 та його захисник Брошко І.В. згідно сформованої ними захисної позиції заявляли суду клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.6 ч.1 ст.247 КУпАП через скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність (а.с.41-44, 48, 52, 53), та обидва не заперечували проти наявності в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. При цьому місцевий суд ретельно перевірив доводи сторони захисту щодо наявності підстав для закриття провадження у справі на підставі п.6 ч.1 ст.247 КУпАП та визнав їх безпідставними, навівши змістовні мотиви свого рішення.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому передбачених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП підстав для закриття провадження у справі, на чому наполягає сторона захисту, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Також безпідставними є доводи апеляційної скарги апелянта про порушення судом першої інстанції права ОСОБА_1 подавати пояснення, заявляти клопотання, надавати докази, а також про відмову в задоволенні клопотання захисника про ознайомлення з матеріалами справи з огляду на таке.

За загальними правилами ч.1 ст.277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Разом з цим за приписами ч.2 ст.38 цього Кодексу якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.

Згідно з положеннями статті 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, повідомляються про день розгляду справи в той же строк.

Матеріали справи свідчать про дотримання судом вимог закону щодо своєчасного повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце судового розгляду справи.

Так, після автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.05.2020 року (а.с.9) судова повістка про виклик до суду на 26 травня 2020 року була надіслана ОСОБА_1 за адресою, зазначеною з його слів у протоколі про адміністративне правопорушення АДРЕСА_1 , та вручена матері ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.11).

Між тим, будучи обізнаним про судовий розгляд справи, ОСОБА_1 22 травня 2020 року звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області із клопотанням про направлення справи на розгляд до Слов`янського районного суду Донецької області, оскільки він проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.15-16). Натомість постановою судді Рубіжанського міського суду Луганської області від 26 травня 2020 року у задоволенні клопотання було відмовлено (а.с.24). Копію постанови, а також судову повістку про виклик до суду на 10 червня 2020 року були надіслані ОСОБА_1 , але повернута «Укрпошта» без вручення у зв`язку з відсутністю адресата (а.с.28-29).

В подальшому судові повістки про виклик до суду на 22 червня 2020 року (а.с.31,32), а також на 02 липня 2020 року (а.с.36,37) були повернуті «Укрпошта» без вручення у зв`язку з відсутністю адресата (а.с.33-34,38).

ОСОБА_1 , поза межами судового розгляду, 02 липня 2020 року (а.с.39) до Рубіжанського міського суду Луганської області було подано клопотання про відкладеного розгляду справи для укладення ним договору про правову допомогу з адвокатом та судовий розгляд було перенесено на 10 липня 2020 року (а.с.45,46), але й цього разу судова повістка була повернута «Укрпошта» без вручення у зв`язку з відсутністю адресата (а.с.47)

У подальшому ОСОБА_1 було подано клопотання про залучення до справи його захисника Брошко І.В., а також про розгляд його клопотання про закриття провадження по справі від 02.07.2020 року без його участі (а.с.48). У свою чергу захисник надав клопотання (а.с.68), що у зв`язку з розглядом справи №425/1394/20, він не має змоги прибути у судове засідання. У зв`язку з чим судовий розгляд було перенесено на 10 серпня 2020 року (а.с.64,65,66), але судові повістки також не були доставлені ОСОБА_1 та повернуті «Укрпошта» без вручення у зв`язку з відсутністю адресата (а.с.71-74).

Натомість, будучи обізнаним про дату та час судового розгляду справи, ОСОБА_1 до суду знову не з`явився та надіслав до суду клопотання з проханням розглянути справу без його участі через травму ніг, але за участю його адвоката Брошко І.В. (а.с.75-77). Цього ж дня - 10 серпня 2020 року судовий розгляд було проведено за участю захисника ОСОБА_1 адвоката Брошко І.В., та судом було ухвалено оскаржувану постанову з урахуванням правової позиції, висловленою стороною захисту щодо закриття провадження у справі на підставі п.6 ч.1 ст.247 КУпАП.

З цього приводу у своїй постанові суддя Рубіжанського міського суду Луганської області від 10 серпня 2020 року зазначив, що у ОСОБА_1 є захисник по даній справі про адміністративне правопорушення, який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 10.07.2020 року (а.с.49) та з яким погоджено дату судового засідання, про що є розписка-повідомлення в матеріалах справи (а.с.67), а відповідно до ч.2 ст.268 КУпАП зазначене адміністративне правопорушення не відноситься до правопорушення, де обов`язковою є присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з метою розгляду справи у розумні строки, суд відмовляє у задоволенні клопотань про відкладення розгляду справи для надання особистих пояснень після закінчення лікування та про ознайомлення матеріалами справи та розцінює їх як намагання затягнути розгляд справи з метою уникнути відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення, оскільки вони подані в останній день накладання, передбаченого ч.2 ст.38 КУпАП, адміністративного стягнення, а тому справа розглядатиметься в межах складеного протоколу про адміністративне правопорушення та на підставі наявних у ній доказів.

З такими висновками погоджується суд апеляційної інстанції, оскільки перебіг судового розгляду справи у суді першої інстанції свідчить про те, що ОСОБА_1 був обізнаний про розгляд його справи у Рубіжанському міському суді Луганської області, але жодного разу він не скористався своїм правом особисто з`явитися у судове засідання та надати суду власні пояснення щодо обставин подій, які мали місце згідно протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, що, на переконання апеляційного суду, свідчить про свідому відмову ОСОБА_1 користуватися своїми процесуальним правами у повному обсязі та про зловживання стороною захисту цими правами.

Згідно ч.1 ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Стаття 17 Закону України №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права, а стаття 18 цього Закону визначає порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п.150, п.253).

Зокрема ЄСПЛ у своїх рішеннях у справах «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, «Олександр Шевченко проти України» від 26.04.2007, «Трух проти України» від 14.10.2003, зазначав, що особа у розумінні інтервалу часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.

Отже, на думку суду апеляційної інстанції, місцевий суд, дотримуючись визначених ч.1 ст.277 КУпАП строків розгляду справ про адміністративні правопорушення, та враховуючи усталену практику Європейського Суду з прав людини з аналогічних питань, а також правові позиції Суду, який визнав пріоритет публічного інтересу над приватним, обґрунтовано прийняв рішення у справі за відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на підставі наявних та досліджених судом доказів, а також з урахуванням висловленою стороною захисту своєї правової позицією по справі.

Окрім того, права ОСОБА_1 та його захисника Брошко І.В., передбачені ст.268 КУпАП, відновлені шляхом подання апеляційної скарги та надання їм можливості відстоювати свою позицію в апеляційному суді.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції відкидає, як неспроможні, доводи апеляційної скарги сторони захисту про наявність підстав для закриття провадження у справі у зв`язку зі скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність, на підставі п.6 ч.1 ст.247 КУпАП, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону, з огляду на наступне.

Як правильно зазначив місцевий суд у своєму рішенні, до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року ( далі - Закон), тобто до 01 липня 2020 року, КУпАП передбачав адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Після набрання чинності Законом, тобто з 01 липня 2020 року, відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, було виключено з частин першої та третьої статті 130 КУпАП та закріплено у статті 286-1 КК «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Виходячи із зазначених положень особи, які до 01 липня 2020 року вчинили керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені зі статті 130 КУпАП не можуть бути притягнуті до кримінальної відповідальності за статтею 286-1 КК, адже Законом було посилено юридичну відповідальність і замість адміністративної відповідальності було передбачено кримінальну відповідальність, яка є найбільш суворою за змістом державного примусу та правовими наслідками.

Такі висновки місцевого суду ґрунтуються на законі та узгоджуються з роз`ясненнями з цього питання, що містяться у листі ККС ВС № 370/0/158-20 від 03.07.2020 року, який зазначив, що до осіб, які до 01 липня 2020 року вчинили керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, або інші дії, включені до ст.130 КУпАП, має бути застосовано закон, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Апеляційний суд вважає, що суддею місцевого суду при постановленні рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та при накладенні на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строк на один рік, у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст.23 та ст.ст.33-35 КУпАП, а також враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд дійшов висновків, що доводи апеляційних скарг ОСОБА_1 та його захисника адвоката Брошко І.В. є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а постанова судді Рубіжанського міського суду Луганської області від 10.08.2020 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її зміни або скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , та його захисника Брошко Ігоря Васильовича - залишити без задоволення, а постанову судді Рубіжанського міського суду Луганської області від 10 серпня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ЛУГАНСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО