запорізький апеляційний суд
Провадження №33/807/620/20Головуючий у 1-й інстанції Білоусова О.М.
Єдиний унікальний №241/184/20Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.
Категорія ст.124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2020 року м.Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., за участі ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23 квітня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

Згідно з постановою суду, 27.01.2020 року о 13 год. 55 хв. в Донецькій області, Мангушському районі, на трасі М-14, на блокпосту 0022 при в`їзді в м.Маріуполь, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ВАЗ 21070 д/н НОМЕР_1 , та відчиняючи двері транспортного засобу, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Ніссан Максіма», д/н НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку, від чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.15.13 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 визнано винним за ст.124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Свої вимоги обґрунтував тим, що розгляд справи проводився без його повідомлення та виклику, з обставинами та висновками викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення він не згоден.

Заслухавши доводи ОСОБА_1 , апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки судді про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.

Не зважаючи на позицію ОСОБА_1 про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, його вина підтверджується зібраними по справі і перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема даними:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 298390 від 27.01.2020 року, в якому ОСОБА_1 зазначив, що згідний із порушенням;

- схеми місця ДТП, складеної за участі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , якою зафіксовано місце ДТП, розташування транспортних засобів на проїзній частині дороги та локалізація пошкоджень транспортних засобів;

- фотографіями з місця ДТП, в яких зафіксовано характер пошкоджень транспортних засобів та розташування автомобілів після зіткнення; пошкодження на автомобілеві «Ніссан Максіма» утворились від передніх лівих його дверей до задніх. У випадку, якби даний автомобіль зачепив вже розкриті двері, то пошкодження утворились би й на його передньому лівому крилі.

- пояснень ОСОБА_1 , наданих інспектору Управління патрульної поліції в Донецькій області Сагірову В.П., про те, що під`їжджаючи на автомобілі ВАЗ 21070 д/н НОМЕР_1 до блок посту, який знаходиться при в`їзді в м.Маріуполь, його зупинив працівник національної гвардії. Його попросили надати паспорт та відкрити багажне відділення. Після того як він відчинив задні праві пасажирські двері в цей момент з права рухався автомобіль «Ніссан Максіма», д/н НОМЕР_2 , та вказані двері пошкодили зазначений автомобіль;

- пояснень ОСОБА_2 , про те, що рухаючись на автомобілі «Ніссан Максіма», д/н НОМЕР_2 поруч з автомобілем ВАЗ 21070 д/н НОМЕР_1 , раптово у останнього відчинились задні праві двері та пошкодили у його автомобілі ліві передні, задні двері, та крило.

Аналіз наведених доказів в їх сукупності свідчить про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, судом розцінюється як спроба уникнути адміністративної відповідальності та адміністративного стягнення за його вчинення.

Що стосується накладеного судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, то воно відповідає санкції ст. 124 КУпАП, вимогам ст. 33, 34 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративні правопорушення, є розмірним скоєному адміністративному правопорушенню та особі правопорушника.

Перевіряючи доводи ОСОБА_1 про те, що суд розглянув справу у його відсутність, тим самим порушив вимоги ст.268 КУпАП, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до ст.8 Конституції, в Україні визнається і діє принцип Верховенства права.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 06 листопада 2008 року у справі "Ісмаїлов проти Росії", в пункті 31 зазначив, що принцип верховенства права одне з підвалин демократичного суспільства закріплений в усіх статтях Конвенції, чи було досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було свавільним. Згідно з пунктом 34 вказаного рішення, суд повинен проаналізувати, чи дотримали органи влади розумний баланс між заходами, вжитими для забезпечення загальних інтересів суспільства, та потребою захищатися від обвинувачення.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі "Пономарьов проти України" (п.41) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 дійсно не був присутнім в судовому засіданні суду першої інстанції, яке відбулось 23 квітня 2020 року. Між тим, суд першої інстанції намагався повідомити ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, направивши йому повідомлення за місцем проживання, а тому доводи апеляційної скарги щодо порушення судом вимог ст.268 КУпАП є безпідставними.

До того ж права ОСОБА_1 були поновлені при апеляційному перегляді, він не був обмежений у правах, передбачених ст.268 КУпАП, в тому числі і в правах бути присутнім в апеляційному суді, заявляти там клопотання та подавати докази. Але жодних нових доказів, які були невідомі суду першої інстанції та могли б істотно вплинути на суть прийнятого рішення, апеляційному суду надано не було, клопотання про дослідження нових доказів не заявлялось. Тому передбачені ст.268 КУпАП права особи на переконання суду не порушені.

Крім того, законодавством України про адміністративні правопорушення не передбачено необхідності обов`язкового скасування постанови суду першої інстанції через розгляд справи у відсутність особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду першої інстанції не впливають, оскільки вищенаведеними дослідженими судом доказами та обставинами, що ними підтверджуються, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, за фактичних обставин, встановлених судом у постанові, є об`єктивно доведеною поза розумним сумнівом.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23 квітня 2020 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Гончар

Дата документу Справа № 241/184/20