33/804/426/20
263/5264/20

П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
01 вересня 2020 року м. Маріуполь
м. Маріуполь
Суддя Донецького апеляційного суду Топчій Т.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника Рєзніка В.В., діючого в інтересах ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 липня 2020 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , приватний підприємець, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КК України та підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік,-
ВСТАНОВИЛА:
Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені суддею обставини.
26 квітня 2020 року о 20 годині 21 хвилин водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем Daewoo Lanos, номерний знак НОМЕР_1 , в порушення п.2.9а ПДР України, у стані алкогольного сп`яніння, який проводився у медичному закладі, від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою технічного засобу Drager відмовився у присутності двох свідків, тим самим скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 липня 2020 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
В своїй апеляційній скарзі захисник Рєзнік В.В. просить скасувати постанову суду, провадження по справі закрити. Зазначає, що ОСОБА_1 належно повідомлений про розгляд справи не був, будь-яких повісток про виклик його у судове засідання не отримав, внаслідок чого вважає, що він був позбавлений можливості реалізувати в суді права, якими наділені особа, що призвело до грубого порушення процесуальних прав та доступу ОСОБА_1 до правосуддя. Також зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 ч.1 КУпАп України не може бути доказом вини останнього у інкримінованому йому правопорушенні, оскільки не містить підписів свідків, що є підставою для визнання його недійсним, згідно з вимогами нормативно- правових актів, що регулюють складання таких протоколів. Крім того, захисник зазначає, що висновок лікаря нарколога щодо результатів медичного огляду виявлення стану алкогольного спяніння від 26.04.2020 року № 206 є недійсним, оскільки жодне лабораторне дослідження щодо ОСОБА_1 проведено не було, жодні зразки біологічного матеріалу відібрані не були. Захисник звертає увагу і на те, що в матеріалах справи є відеодоказ, проте в адміністартивному протоколі не має посилань, що він додається до протоколу, внаслідок чого цей диск з відеофіксацією не може бути належним доказом в рамках даної адміністративної справи.
Захисник надав до суду заяву в якій просив розгялнути провадження за його відсутності, ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, був повідормлений належним чином про час та місце розгялу провадження.
Мотиви суду
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга захисту підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до вимог ст.245 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.
Згідно з ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Як вбачається з оскаржуваного судового рішення, суддя місцевого суду розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 . Останній не був повідомлений належним чином про розгляд справи, жодна судова повістка чи інше повідомлення йому судом направлено не було. З урахуванням цього слід визнати, що ОСОБА_1 був позбавлений можливості реалізувати в суді свої права, передбачені ст.268 КУпАП, якими наділена особа, що притягається до адміністративної відповідальності, й зокрема права давати пояснення, подавати докази, брати участь в їх дослідженні, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою тощо, тобто фактично був позбавлений права на захист, а в решті й на справедливий суд, право на який передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до правових позицій, викладених в п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (зі змінами та доповненнями), звернуто увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності. Суди повинні неухильно виконувати вимоги ст.268 КУпАП щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
За таких обставин доводи апелянта в цій частині є цілком обґрунтованими, постанова судді не може бути визнана законною, тому підлягає скасуванню.
Крім того, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 26 квітня 2020 року, ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в присутності двох свідків. Разом з тим в матеріалах справ є висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного чи іншого сп`яніння від 26 квітня 2020 року. Ці протиріччя суддею першої інстанції усунуті не були.
Позбавлений можливості усунути вказані протиріччя й апеляційний суд, оскільки відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення. Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 26 квітня 2020 року, подія з участю ОСОБА_1 відбулась саме 26 квітня 2020 року, тобто строк накладення адміністративного стягнення на теперішній час сплинув. Таким чином, провадження по справі підлягає закриттю на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, -
Апеляційну скаргу захисника Рєзніка В.В. задовольнити частково.
Постанову судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22 липня 2020 року щодо ОСОБА_1 - скасувати.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення., передбачених ст.38 КУпАП.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: