Справа №-613/917/20 Провадження №-3/613/388/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2020 року м. Богодухів

Суддя Богодухівського районного суду Харківської області Сеник О.С., за участю секретаря Дегтяр А.Ю., розглянувши матеріали, що надійшли від Богодухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого ФОП « ОСОБА_2 », зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 44-3 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

До Богодухівського районного суду Харківської області надійшов для розгляду адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП ОСОБА_1 (протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 320471 від 18.08.2020).

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення від 18.08.2020 серії ВАБ № 320471, 18.08.2020 о 09 год. 20 хв. водій ОСОБА_1 керував автобусом VAN HOOL 816-С, державний номерний знак НОМЕР_1 , перевозив пасажирів в кількості 65 чоловік з м. Харків у м. Охтирка. На карантинному посту у м. Богодухів по вул. Пушкіна, 79 здійснював перевезення без засобів індивідуального захисту, чим порушив правила карантину пп. 2 п. 11 ПКМ України № 641 від 22.07.2020, за що передбачена відповідальність ст. 44-3 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, не визнав. Зазначив, що підтримує раніше надані ним пояснення, наведені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Дослідивши наявні матеріали справи про адміністративне правопорушення та оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суддя приходить до таких висновків.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 44-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Стаття 44-3 КУпАП є бланкетною, тому серед ознак, які мають бути відображені при викладенні суті даного правопорушення, обов`язковим є наведення конкретного нормативно правового акту, яким встановлюються відповідні правила та яких така особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не дотрималася, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Відповідно до пп.2 п.11 постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на території регіону (адміністративно-територіальної одиниці), на якій установлено зелений рівень епідемічної небезпеки, забороняється: здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб.

Перевізник несе відповідальність за забезпечення водіїв засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, та здійснює контроль за використанням засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок пасажирами під час перевезення, у тому числі виготовлених самостійно.

Таким чином, наведеною нормою передбачено три окремі види складу правопорушення: перевезення пасажирів автомобільним транспортом в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначеною в реєстраційних документах на цей транспортний засіб, незабезпечення водіїв засобами індивідуального захисту, а також нездійснення контролю за використанням засобів індивідуального захисту пасажирами під час перевезення.

При цьому, суб`єктом двох останніх складів правопорушення є саме перевізник.

Відповідно до положень ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколу про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

В порушення ст. 256 КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції,затвердженої Наказом МВС України від 06 листопада 2015 року № 1376, інспектором в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 320471 від 18.08.2020 не конкретизовано склад адміністративного правопорушення, оскільки зі змісту протоколу неможливо встановити, які саме дії ставляться у вину ОСОБА_1 : перевезення пасажирів у кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, або ж відсутність у водія засобів індивідуального захисту під час перевезення, або нездійснення контролю за використанням засобів індивідуального захисту пасажирами під час перевезення.

Відповідно до рішень «Малофєєва проти Pocії » від 30 травня 2013 року заява № 36673 / 04) та «Карелін проти Pocії » від 20 вересня 2016 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

На національному рівні Конституційний Суд України в своєму рішенні від 29.06.2010 справі № 17-рп/2010 за конституційним поданням Уповноваженого ВРУ з прав людини зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абз. 3 п.п. 3.1 п. 3), а у рішенні від 22.09.2005 № 5-рп/2005 той же Суд вказав, що «із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі» (абз. 2 п.п. 5.4 п. 5).

За визначенням ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Таким чином, поняття «водій» та «перевізник» в силу закону не є тотожними.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 320471 від 18.08.2020, останній складено саме щодо водія ОСОБА_1 ..

Документів, які б свідчили про те, що вказана особа одночасно є і перевізником, і водієм, до матеріалів справи не надано. Вказівка у протоколі про те, що ОСОБА_1 працює у ФОП « ОСОБА_2 », щодо якого не зазначено ані імені та по батькові, ані ініціалів, не є беззаперечним свідченням цієї обставини.

У свою чергу, суд, зважаючи на вищенаведені положення КУпАП та позицію ЄСПЛ, позбавлений можливості встановлювати ці обставини самостійно.

Враховуючи викладене, згідно з наявними матеріалами справи, ОСОБА_1 не є перевізником, тому не є суб`єктом правопорушення у виді незабезпечення водія засобами індивідуального захисту та нездійснення контролю за використанням засобів індивідуального захисту пасажирами під час перевезення.

Крім того, слід зауважити, що в силу приписів пп. «б» п. 2.3. Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, зокрема, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Наведені приписи унеможливлюють безперервне здійснення водієм контролю за використанням пасажирами засобів індивідуального захисту безпосередньо у дорозі.

Як зазначено ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення у графі «пояснення» та у письмових поясненнях, викладених на окремому аркуші, при посадці в автобус пасажири були в масках, а під час подорожі пили воду, і водій не міг контролювати пасажирів, оскільки дивився на дорогу.

Жодних доказів, які б спростовували ці твердження, суду не надано.

При цьому, доданим до протоколу відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, який було досліджено у судовому засіданні, підтверджено, що на карантинному посту водій автобуса був у захисній масці.

З приводу наданих до матеріалів справи пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , суд зазначає, що відповідно до відеозапису, безпосередньо під час перевірки автобуса працівниками поліції вказані особи були відсутні, що підтвердив ОСОБА_1 у судовому засіданні.

З огляду на викладене, суд вказує, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не були свідками подій, які відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим їх письмові пояснення сприймаються судом критично.

Надаючи оцінку викладеним у протоколі відомостям про здійснення ОСОБА_1 перевезення пасажирів у кількості 65 осіб, суд зазначає, що відповідно до наявних в матеріалах справи реєстраційних документів на транспортний засіб, кількість сидячих місць в автобусі складає 71 особа.

Враховуючи викладене, суд вважає, що порушення ОСОБА_1 вимог пп.2 п.11 постанови КМУ від 22.07.2020 № 641 не доведено належними і допустимими доказами.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відтак, у відповідності до ст. 7, п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю, в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 44-3, 247, 280, 283-285, 287, 294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження та може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Богодухівський районний суд Харківської області протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя О.С. Сеник