Справа № 357/7747/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.08.2020 року суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Дорошенко С. І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Білоцерківського відділу поліції Головного Управління Національної поліції України в Київській області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючої, перебуваючої в декретній відпустці по догляду за дитиною, громадянки України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає по АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,

за ч.1 ст. 184 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

В період часу з 15 години 15.05.2020 року до 16 години 16.05.2020 року ОСОБА_1 ухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя своєї малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвело до того, що ОСОБА_1 , за адресою АДРЕСА_2 , у зазначений період часу, залишила свою малолітню дочку без нагляду дорослих.

Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Так, відповідно до положень ст. 12 ч. I Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р.), держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнала та пояснила, що зі своїм цивільним чоловіком відлучилися по справах, двоє дітей, а саме свою малолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочку свого цивільного чоловіка, малолітню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 залишили під наглядом тітки - ОСОБА_5 . У зв`язку з поломкою транспортного засобу вони не мали змоги повернутися додому вчасно, просила суворо не карати.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП України відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суддя оголосивши протокол про адміністративне правопорушення та дослідивши додані до нього докази, а саме довідку по результатам розгляду заяви ОСОБА_6 , рапорт чергового працівника поліції Воротнюк В.Л., заяву ОСОБА_6 , письмові пояснення ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , акт проведення оцінки рівня безпеки дитини, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставин справи, оцінивши, відповідно до ст. 252 КУпАП, досліджені докази, які у своїй сукупності доповнюють один одного, дійшов висновку, про те, що ОСОБА_1 своїми діями вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 суддею не встановлено.

Призначаючи стягнення, суд враховує дані про особу правопорушника, характер вчиненого правопорушення, обставини його вчинення, обставину, що пом`якшує відповідальність щире каяття, та вважає, що необхідним і достатнім буде застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді попередження.

Крім цього, відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ч. 1 ст. 184, статтями 221, ст. 283, 284 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та застосувати до неї адміністративне стягнення у виді попередження.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420,40 грн.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Термін пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

СуддяС. І. Дорошенко