Провадження № 33/4820/416/20
Справа № 677/557/20 Головуючий в 1-й інстанції Вознюк Р. В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Федорова Н. О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2020 року м.Хмельницький

Суддя Хмельницького апеляційного суду Федорова Н.О., з участю секретарів судового засідання Купельської Н.П. та Цугель А.О., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Керницької Ілони Романівни, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницькому справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Красилівського районного суду Хмельницької області від 10 червня 2020 року,-

в с т а н о в и л а :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Заставки Красилівського району, зареєстрованого по АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

За постановою суду, 05.04.2020 о 00 год. 30 хв. по вул. Грушевського, у м. Красилові Хмельницької області, ОСОБА_1 керував автомобілем «Renault Scenic», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки, а також в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Непогоджуючись з вказаною постановою суду, ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати, а провадження у справі закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає, постанову незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 238607 є неналежним та недопустимим доказом у справі у розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки складений з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, зокрема, в такому відсутні відомості про час вчинення адміністративного правопорушення. Крім того, у вказаному протоколі зазначено двох свідків відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, однак такі на місці події були відсутні.

Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення працівники поліції не роз`яснили йому його права, передбачені ст. 268 КУпАП, зокрема право на захист.

Огляд на стан сп`яніння є незаконним, оскільки такий проведений з порушенням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року, зокрема, працівниками поліції порушено порядок дій.

Пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 також є неналежними доказами, оскільки не містять відомостей про те, що водію було запропоновано проїхати до Красилівської ЦРЛ для проведення огляду на стан сп`яніння у присутності двох свідків та не вказано в таких час вчинення правопорушення.

Письмові пояснення ОСОБА_3 не підписані ним особисто, тому такі є недопустимим доказом у справі.

Суд безпідставно врахував письмові пояснення свідків під час постановлення рішення, оскільки вказані свідки в судовому засіданні не допитувались, про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень не попереджались.

Разом з тим, суд першої інстанції, порушивши вимоги процесуального законодавства, не вирішив питання про відвід судді Вознюка Р.В.

Також, вважає, що місцевий суд порушив його право на захист, оскільки не надав можливості скористатись правовою допомогою.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Керницької І.Р. на підтримку поданої апеляційної скарги, допитавши свідків, суд приходить до висновку, що така задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимоги ст. ст. 252, 280 КУпАП регламентують, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд при її розгляді дотримався зазначених вимог закону.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 Правил дорожнього руху України).

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, відповідальність особи, яка керує транспортним засобом виникає і в разі її відмови від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан сп`яніння.

Хоча ОСОБА_1 винним себе не визнає, його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, досліджених як судом першої інстанції так і апеляційним судом. Зокрема даними:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 238607 від 05.04.2020 року, якими підтверджується, що 05.04.2020 о 00 год. 30 хв. по вул. Грушевського, у м. Красилові Хмельницької області, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Renault Scenic», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки, а також в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР (а.с. 1);

- письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , якими підтверджується, що 05.04.2020 р. вони були запрошені працівниками поліції бути свідками при складанні адміністративного протоколу щодо ОСОБА_1 . В їх присутності водій на місці зупинки транспортного засобу від проходження огляду за допомогою приладу «Драгер» та від пропозиції проїхати до Красилівської ЦРЛ відмовився (а.с. 2, 3);

- відеозаписів події, з яких вбачається, що на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» та в медичному закладі, зокрема Красилівській ЦРЛ, ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків. Разом з тим, даними вказаного відеозапису підтверджується наявність у останнього ознак алкогольного сп`яніння, а саме: хитка хода, змазаність мови (а.с. 6).

Свідок ОСОБА_4 , який є працівником поліції, у судовому засіданні апеляційного суду пояснив, що під час патрулювання 05 квітня 2020 року після 23 години 00 хвилини зупинив автомобіль марки «Renault Scenic», державний номерний знак НОМЕР_1 . Під час спілкування із водієм, як пізніше встановлено ОСОБА_1 , який поводив себе надто збуджено, від останнього відчув запах алкоголю з порожнини рота. Запросивши двох свідків, на місці зупинки транспортного засобу, у їх присутності, неодноразово пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу, від якого останній відмовився, проїхати до медичного закладу для проведення такого огляду також відмовився, в результаті чого, відповідно, був складений протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Свідок ОСОБА_2 в апеляційному суді підтвердив, що дійсно був запрошений працівниками поліції бути свідком проведення огляду особи на стан алкогольного сп`яніння, яким виявився ОСОБА_1 . При цьому, в останнього спостерігались ознаки такого сп`яніння, а саме: змазаність мови, збуджена поведінка, запах алкоголю з порожнини рота. Також підтвердив присутність іншого свідка на місці події.

Свідок ОСОБА_3 будучи допитаними апеляційним судом, пояснив, що не пам`ятає обставин даного правопорушення.

Разом з тим, слід зазначити, що фізичні дані особи, зафіксованої на відеозаписі події з нагрудних камер поліцейських від 05.04.2020 року про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, який був долучений працівником поліції та оглянутий в судовому засіданні апеляційного суду, співпадає із фізичними даними особи ОСОБА_3 , який був допитаний апеляційним судом безпосередньо (файл ……5240_0004).

Враховуючи сукупність вищевказаних доказів, суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Докази, які б підтверджували їх фальсифікацію, матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є надуманими, на увагу не заслуговують і спростовуються вищезазначеними доказами.

Твердження ОСОБА_1 про порушення права на захист, апеляційний суд до уваги не приймає, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Згідно ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративне правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про час і місце розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Справа про адміністративне правопорушення надійшла до Красилівського районного суду Хмельницької області 23 квітня 2020 року. До розгляду призначалась неодноразово: зокрема, 08.05.2020 року, 18.05.2020 року, 29.05.2020 року та 10.06.2020 року.

Однак, судові повістки на 05.2020 року та 18.05.2020 року, які направлялись на адресу ОСОБА_1 , повернулись до Красилівського районного суду Хмельницької області з відміткою «адресата не знайдено» (а.с. 10, 14).

29.05.2020 року судове засідання не відбулось у зв`язку із перебуванням головуючого судді у відпустці.

У зв`язку із неврученням повісток, начальнику Красилівського ВП ГУНП у Хмельницькій області направлено лист щодо забезпечення вручення судової повістки ОСОБА_1 на 10.06.2020 року.

Як вбачається із даних відеозапису, наданого заступником начальника Красилівського ВП ГУНП у Хмельницькій області В. Осадчуком, 05.06.2020 року працівником поліції особисто ОСОБА_1 була вручена судова повістка про розгляд справи об 11 годині 10 хвилин 10.06.2020 року у Красилівському районному суді Хмельницької області (а.с. 23). Отже, останній був належним чином повідомлений про розгляд справи 10.06.2020 року.

Частиною 3 статті 268 КУпАП передбачений виключний перелік статей при розгляді справ за якими присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. Категорія справ за ст. 130 КУпАП до вказаного переліку не входить, а тому присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за даною статтею у судовому засіданні не є обов`язковою.

З урахуванням факту своєчасного повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, відсутності клопотань про відкладення розгляду справи, принципу судочинства, зазначеного у практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, а також строків накладення адміністративного стягнення, та на виконання вимог ст. 277 КУпАП, суд обґрунтовано здійснив судовий розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 .

Окрім того, в апеляційній інстанції було відновлене право ОСОБА_1 як на особисту участь у судовому засіданні, так і на доведення своєї невинуватості належними та допустимими доказами за допомогою захисника.

Посилання на те, що протокол про адміністративне є неналежним та недопустимим доказом у справі, апеляційний суд до уваги не приймає, виходячи з наступного.

Так, відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Як вбачається із даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 238607 від 05.04.2020 року щодо ОСОБА_1 , такий складений відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, містить всі необхідні відомості, в тому числі і час вчинення правопорушення. Зокрема, в такому зазначено «05.04.2020 року о 00 годин 30 хвилин по вул. Грушевського, у м. Красилові Хмельницької області, ОСОБА_1 керував автомобілем «Renault Scenic», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки, а також в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 »

Що стосується недостовірного зазначення свідків у вказаному протоколі, то таке твердження є необґрунтованим, оскільки присутність таких під час події підтверджується як їх письмовими поясненнями так і даними відеозапису означеної події.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення є належним та допустимими доказом у справі, відповідно до ст. 251 КУпАП.

Посилання на неналежність письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки такі пояснення підтверджують обставини правопорушення, зокрема відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, які узгоджуються із іншими наявними у матеріалах справи доказами, зокрема відеозаписом з нагрудних камер поліцейських.

Незазначення в таких часу вчинення адміністративного правопорушення не є беззаперечною підставою для визнання їх неналежним доказом.

Що стосується відсутності підпису ОСОБА_3 у його письмових поясненнях, то слід зазначити, що в таких поясненнях міститься власноручний допис ОСОБА_3 «З моїх слів записано вірно, мною прочитано». Разом з тим, його підпис наявний у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 238607 у графі «свідки», що підтверджує присутність вказаної особи під час відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Твердження апелянта про те, що суд допустив неповноту розгляду справи, оскільки не викликав та не допитав свідків, суд до уваги не приймає, враховуючи наступне.

Так, письмові пояснення свідків відповідно до ст. 251 КУпАП є доказами у справі про адміністративне правопорушення.

Наявні у матеріалах справи письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 отримані у встановленому законом порядку, є належними та допустимими доказами. Докази на підтвердження протилежного, в матеріалах справи відсутні.

Крім того, в матеріалах справи відсутні письмові клопотання ОСОБА_1 про виклик та допит вказаних свідків.

У зв`язку з викладеним, у суду першої інстанції не було підстав для їх виклику та допиту з власної ініціативи.

Суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку, що докази, які наявні у матеріалах справи, є достатніми та необхідними для встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги про незаконність огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння через порушення працівниками порядку його дій, апеляційний суд до уваги не бере, виходячи з наступного.

Так, порядок дій поліцейських під час проведення огляду на стан сп`яніння визначений Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі - Інструкція).

Згідно з п.п. 6, 7 розділу І Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Відповідно до п. 6 Розділу ІІ вказаної Інструкції огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема із відеозаписів, поліцейський на місці зупинки транспортного засобу запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Драгер», однак останній відмовився від проходження такого огляду. В подальшому було запропоновано йому пройти такий огляд в медичному закладі, на що він також відмовився, про що, відповідно, був складений протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Присутність же свідків під час відмови підтверджується даними як їх письмових пояснень, так і даними відеозапису, переглянутого у судовому засіданні апеляційного суду.

Отже, працівниками поліції не було порушено порядок дій під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.

Посилання на порушення вимог процесуального законодавства щодо розгляду питання про відвід судді Вознюка Р.В. на увагу суду не заслуговують, виходячи з наступного.

Так, 10.06.2020 року до Красилівського районного суду Хмельницької області надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Вознюку Р.В. у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою цього ж суду від 10.06.2020 року вказану заяву залишено без розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України « Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 48 цього Кодексу суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.

З огляду на ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого дотримання законності. Справа про адміністративне правопорушення розглядається судом згідно з приписами ч. 1 ст. 276 КУпАП.

У судді відсутні повноваження стосовно вирішення питання про відвід судді, передачі спави іншому судді для вирішення відводу щодо направлення заяви про відвід чи справи про адміністративне правопорушення до апеляційного суду для визначення підсудності, оскільки такий порядок не передбачено нормами КУпАП. При цьому, є неможливим застосування ст. 34 КПК по аналогії до справ про адміністративні правопорушення, що розглядаються в порядку КУпАП.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній 12.11.2018 року у справі № 607/11159/18.

За таких обставин, вирішення заяви про відвід, передача справи про адміністративне правопорушення на розгляд іншого суду у спосіб, не передбачений законодавством, є порушенням права на повноважний суд.

Отже, процесуальних порушень під час розгляду справи, які б слугували підставою для скасування постанови, місцевий суд не допустив.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Що стосується клопотання захисника про закриття провадження на підставі п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП, а саме у зв`язку із скасуванням з 01 липня 2020 року для водіїв адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість руху (за ч. 1 ст. 130 КУпАП), згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII , то у задоволенні такого слід відмовити, враховуючи наступне.

Так, стаття 8 КУпАП передбачає, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

В цьому пункті йдеться про випадки скасування акта, яким встановлена адміністративна відповідальність, натомість у результаті внесення змін до статті 130 КУпАП юридична відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені зі статті 130 КУпАП, була не скасована, а навпаки посилена.

Крім того, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень "№ 720-IX від 17 червня 2020 року, передбачено низку змін, якими, зокрема, виключено ст. 286-1КК України "Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції" та повернуто колишню редакцію ст. 130 КУпАП, яка передбачає адміністративну відповідальність.

Отже, дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані правильно та підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення немає.

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним скоєному і відповідає особі правопорушника.

З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Керницької Ілони Романівни про закриття провадження у справі № 677/557/20 на підставі п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність, відмовити.

Постанову Красилівського районного суду Хмельницької області від 10 червня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Федорова Н.О.