Номер провадження 33/816/497/20 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю. , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 592/10397/20 за апеляційною скаргою захисника КУЗНЄЦОВА А. С. на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 02.10.2020, якою на

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1

за ст. 124 КУпАП накладене стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком шість місяців,

учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 ,

захисника адвоката Кузнєцова А. С.,

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 адвокат КУЗНЄЦОВ А. С. просить змінити постанову суду та накласти на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді штрафу, оскільки останній позитивно характеризується за місцем роботи, яка є єдиним джерелом доходу, а для виконання службових обов`язків йому потрібне посвідчення водія.

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 02.10.2020 на ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП накладене стягнення у виді позбавлення права керування т/з строком 6 місяців. Стягнуто на користь держави 420,40 грн судового збору.

Згідно постанови судді, 04.09.2020 о 17:30 в м. Суми по вул. Леваневського, 10, ОСОБА_2 , керуючи т/з VOLKSWAGEN CADDY д. н. з. НОМЕР_1 не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, а також не обрав безпечної швидкості руху, не дотримав дистанції, в результаті чого здійснив наїзд на т/з FORD FOCUS д. н. з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , який по інерції здійснив зіткнення з т/з FORD KUGA д. н. з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4 . Водій ОСОБА_2 , намагаючись уникнути удару, здійснив також зіткнення з ВАЗ 2107 д. н. з. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_5 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.3 Б, 12.1, 13.1 ПДР.

Вислухавши доводи ОСОБА_2 та його захисника Кузнєцова А. С., які підтримали апеляційну скаргу, просили змінити постанову в частині накладеного стягнення, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 032323 від 04.09.2020, суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшов висновку, що ОСОБА_2 , керуючи т/з, порушив вимоги п. 2.3Б, 12.1, 13.1 ПДР, у результаті чого т/з FORD FOCUS д. н. з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , т/з KUGA д. н. з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4 та т/з ВАЗ 2107 д. н. з. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_5 отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано і об`єктивно підтверджується доказами у справі, а також в апеляційній скарзі захисника не оскаржується.

Що стосується доводів апеляційної скарги про призначення ОСОБА_2 занадто суворого стягнення, то вони є необгрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають, так як не відповідають фактичним обставинам справи і не ґрунтуються на вимогах законодавства України про адміністративну відповідальність.

Так, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (ст. 23, 33 КУпАП).

Поняття судової дискреції (судового розсуду) охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу порушника, справедливості й достатності обраного стягнення тощо (дискреційні повноваження суду).

Повертаючись до матеріалів справи, обираючи вид і розмір стягнення, суддя суду першої інстанції дотримався вимог закону, врахував характер вчиненого правопорушення, а саме те, що ОСОБА_2 допустив очевидні, однак грубі та небезпечні за своїми наслідками порушення ПДР (п. 2.3 Б, 12.1, 13.1), а також легковажно поставився до своїх обов`язків водія, свідомо знехтувавши вказаними пунктами Правил, чим створив небезпечну ситуацію для як себе, так і оточуючих, внаслідок чого 4 автомобілі стали учасниками ДТП і отримали механічні пошкодження, та дійшов правильного рішення про накладення на ОСОБА_2 стягнення у виді позбавлення права керування т/з у мінімальному, визначеному санкцією ст. 124 КУпАП, розмірі цього виду стягнення строком 6 місяців, яке на переконання апеляційного суду відповідає його меті, гуманності, справедливості, фактичним обставинам справи та не потягне за собою порушення засад виваженості.

Апеляційний суд не може прийняти до уваги твердження апеляційної скарги захисника в частині того, що право керування автомобілем ОСОБА_2 необхідне для роботи, яка є єдиним джерелом доходу для нього, оскільки ці обставини не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду, зокрема, зі змісту наявної в матеріалах справи характеристики з місця роботи ОСОБА_2 убачається лише те, що останній працює у ТОВ «СУМИ КРАФТ БРЕВЕРІ» на посаді заступника директора, однак жодних відомостей про не можливість виконання ним своїх обов`язків на займаній посаді у інший спосіб, ніж доставлення продукції на т/з особисто у якості водія, вказаний документ не містить.

Той факт, що ОСОБА_2 позитивно характеризується за місцем роботи не може сам по собі впливати на вид та розмір адміністративного стягнення і повинен враховуватися у взаємозв`язку з іншими обставинами, з якими КУпАП пов`язує можливість накладення адміністративного стягнення.

Визначене суддею суду першої інстанції стягнення перебуває у справедливому співвідношенні із характером вчиненого і особою порушника, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, тому вид і розмір призначеного ОСОБА_2 стягнення є необхідним й достатнім для його виховання та досягнення мети цього стягнення у виді запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами, що у свою чергу вказує на обгрунтованість накладеного на ОСОБА_2 адміністративного стягнення.

Суддя суду першої інстанції не вийшов за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга захисник без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 02.10.2020 відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника КУЗНЄЦОВА А. С. на цю постанову без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуРунов В. Ю.