Справа № 638/9621/20
Провадження № 3/638/2644/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2020 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Рибальченко Л.М., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серія АПР18 № 520063 від 06 липня 2020 року, згідно якого 06 липня 2020 року близько о 16:50 год. ОСОБА_1 знаходячись в м. Харкові, пр..Науки, 9 на станції метро «Наукова» знаходився без засобів індивідуального захисту та перебував без відповідних документів, що посвідчують особу, чим порушив п. 1 п. 2 Постанови КМУ № 392 від 20.05.2020 року та Постанову КМУ № 211 від11.03.2020 року, чим вчинив правопорушення передбачене ст..44-3 КУпАП. Подія зафіксована на нагрудний відео реєстратор ВН-01354.

18.07.2020 року ОСОБА_1 надав до суду письмові заперечення до протоколу серія АПР18 № 520063 від 06 липня 2020 року в яких зазначив, що при вході в метрополітен почав надягати медицинську маску, однак до нього відразу підбігли двоє поліцейських і в грубій формі почали вимагати надіти маску, при цьому в цей час він вже знаходився в масці. Після чого поліцейські почали вимагати надати паспорт, якого він при собі не мав, однак зазначив їм свої прізвище, ім`я, по-батькові, дату народження, серію та номер паспорту, після чого поліцейські склали протокол про адміністративне правопорушення. Також зазначив, що свою вину не визнає, вважає діє поліцейських незаконними та не погоджується з протоколом про адміністративне правопорушення.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, до суду надав заяву в якій просив судове засідання провести за його відсутності, свої письмові заперечення та пояснення підтримав.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до висновку про таке.

Диспозицією ст. 44-3 КУпАП, передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.3 Постанови КМУ №392 на період дії карантину забороняється: 1) перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно; 2) перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус.

В протоколі про адміністративне правопорушення серія АПР18 № 520063 від 06 липня 2020 року зазначено, що ОСОБА_1 порушив п.1, п.2 Постанови КМУ №392 від 20.05.2020 року, однак не зазначено до якої саме частини постанови відносяться вказані пункти.

В протоколі про адміністративне правопорушення має місце посилання на Постанову КМУ № 211 від 11.03.2020 року, проте вищезазначеною постановою передбачено встановлення карантину з 22 травня 2020 року по 22 червня 2020 року, а на момент складання протоколу, тобто 06 липня 2020 року режим карантину передбачався Постановою КМУ № 500 від 17 червня 2020 року.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано рапорт працівника поліції про обставини події, що містяться в протоколі, однак такі пояснення не можна визнати допустимими доказами, оскільки їх джерелом є працівник органу, який у даній справі зобов`язаний збирати докази згідно положень ч. 2 ст. 251 КУпАП.

Так, відповідно до постанови Верховного Суду України від 20.05.2020 у справі №524/5741/16-а, провадження №К/9901/33786/18, рапорт працівника поліції не може слугувати доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Судом досліджено відеозаписи долучені до адміністративного матеріалу, з яких вбачається, що ОСОБА_1 весь час знаходився в захисній масці.

За приписами п.2 ч.3 Постанови КМУ №392 на період дії карантину забороняється перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус. Між тим, ОСОБА_1 був зупинений співробітниками поліції на станції метрополітену, а не на вулиці. Крім того, він назвав поліцейськім свої паспортні дані.

До адміністративного матеріалу також додано пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтверджують відмову ОСОБА_1 від підписання протоколу про адміністративне правопорушення.

Інших доказів вчинення ОСОБА_1 дій, передбачених диспозицією статті ст.44-3 КУпАП, суду не надано.

Отже, суд вважає, що матеріалами адміністративної справи в діях ОСОБА_1 не підтверджено об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КпАП України орган, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи що, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП., тому справа підлягає закриттю, через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 124, 283, 284 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 44-3 КУпАП відносно ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її вручення шляхом подання апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова.

Суддя