Справа № 263/8704/20
Провадження № 3/263/2731/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2020 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Музики Олександра Миколайовича, за участю секретаря Налісної Ю.О., особи, відносно якої складений протокол про адміністратвине правопорушення ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , громадянина України, офіційно не працюючого, не одруженого, маючого малолітню доньку, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

13 липня 2020 року о 10 год. 45 хв. на вул. Куїнджі, 142 «А» у Центральному районі м. Маріуполя Донецької області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21081», державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість обличчя. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в наркології м. Маріуполя відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України).

Таким чином ОСОБА_1 відповідно до встановленого порядку відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, суду пояснив, що справді 13 липня 2020 року на вул. Куїнджі у м. Маріуполі був зупинений працівниками поліції за порушення ПДР України та під час винесення постанови за ч. 2 ст. 122 КУпАП, у працівників поліції виникли підозри щодо перебування ОСОБА_1 у наркотичному стані, що не відповідало дійсності. Працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти медичний огляд для визначення наявності або відсутності стану наркотичного сп`яніння, однак ОСОБА_1 спочатку відмовився, оскільки поспішав на роботу та у нього був обмежений час. Однак, коли почув від працівників поліції, що у нього заберуть посвідчення водія, тому відповідно виявив бажання пройти медичний огляд на наявність або відсутність наркотичного сп`яніння, однак працівники поліції йому відмовили у можливості пройти медичний огляд та склали протокол. Після цієї події ОСОБА_1 самостійно поїхав до медичного закладу, в якому здав аналізи, однак вказав, що приїхав згодом та аналізи йому не видали. З даного приводу не має жодного підтвердження. Вказує на свою необізнаність про порядок проходження медичного обстеження та відповідно наслідків відмови від його проходження. Посилаючись на ці обставини, ОСОБА_1 просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до постанови серії АМ № 2817602 від 13 липня 2020 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та до нього застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

До матеріалів адміністративної справи долучені письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , якими засвідчений факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому Законом порядку.

Із переглянутого у судовому засіданні відеозапису з боді-камер патрульних поліцейських вбачається, що після зупинки транспортного засобу та відповідно винесення постанови за ч. 2 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 , у працівників поліції виникли підозри з приводу перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння, внаслідок чого йому було запропоновано пройти медичне обстеження у закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 у присутності двох свідків відмовився та наполягав, що він поспішає. Лише після складення протоколу за ст. 130 КУпАП та відповідно фіксації обставин адміністративного правопорушення, ОСОБА_1 почав висловлювати бажання на медичне обстеження.

Статтями 251, 280 КУпАП визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до загальних положень ПДР ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху.

Пунктом 2.5 ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, із досліджених матеріалів адміністративної справи необхідно дійти висновку, що факт керування ОСОБА_1 указаним транспортним засобом у повній мірі підтверджується відеоматеріалами, після чого він у присутності свідків відмовився від медичного обстеження у відповідному закладі охорони здоров`я.

Аргументи ОСОБА_1 про те, що він у подальшому поїхав до медичного закладу та пройшов там медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння, не підтверджені жодними доказами, тому розцінюються судом як мета ухилення від адміністративної відповідальності. При цьому відмова від проходження медичного огляду за диспозицією статті 130 КУпАП є самостійною підставою для адміністративної відповідальності та не пов`язує таку відповідальність з тверезим станом.

Що стосується аргументів ОСОБА_1 про подальше його бажання пройти медичний огляд, то суд відхиляє ці аргументи, оскільки таке бажання ним висловлене лише після складення усіх необхідних документів за фактом адміністративного правопорушення, поза межами процедури, тому розцінюється судом як бажання на ухилення від адміністративної відповідальності.

Отже, пояснення ОСОБА_1 є такими, що не кореспондуються з доказами, що визнанні судом належними та допустимими, а саме: відеозаписом, письмовими поясненнями понятих.

За таких обставин, на підставі викладеного, суд відповідно до положень ст. ст. 251, 252 КУпАП, вважає, що у діях ОСОБА_1 наявний очевидний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а його вина у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення повністю доведена.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно зі ст. 17 КУпАП, у справі не встановлено. Терміни притягнення до адміністративної відповідальності не збігли.

Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Отже, стягнення є засобом впливу на свідомість правопорушника і головна його мета виховання порушника, формування у нього законослухняної поведінки, у зв`язку із чим своєчасне застосування заходів стягнення за адміністративні правопорушення є засобом запобігання суспільно небезпечних діянь.

На виконання вимог ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, зокрема те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, яке відноситься до грубих порушень ПДР України як таке, що безпосередньо впливає на безпеку дорожнього руху та її учасників; особу правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Ураховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, дані про особу правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, суд вважає за необхідне застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 38, 130, 247, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Апеляційну скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Маріуполя.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців із дня її винесення. При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення.

Повний текст постанови буде виготовлений 03 вересня 2020 року.

Суддя О.М. Музика