Провадження № 33/4808/70/20
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Деркач Н. І.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2020 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та захисника Сікомаса С.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 разом з клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13.01.2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає в АДРЕСА_1 ,

притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,

ВСТАНОВИВ :

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, скасувати останню, прийняти нову, якою провадження по справі закрити. В якості причини пропуску строку посилається на те, що в судому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину постанови, в той час як повний текст постанови він отримав лише 14.01.2020 року, та після укладення договору з адвокатом він подав апеляційну скаргу. Вказує на те, що працівники поліції зупинили його транспортний засіб неправомірно, з порушенням закону, і за результатом таких незаконних дій щодо його зупинки, незаконного оформили справу за ст. 130 КУпАП. В обґрунтування своїх доводів посилається на рішення суду, яким скасовано постанову поліцейських щодо порушення ним п.п. «б», п. 9.9 ПДР України, тобто не ввімкнення відповідного покажчика повороту під час руху 17.12.2019 року, що було причиною зупинки його транспортного засобу працівниками поліції, що, на думку апелянта, й підтверджує безпідставність зупинки його автомобілю. Вказує, що у подальшому працівники поліції зажадали від нього пройти тест на вживання алкоголю, що також відбувалось із порушенням вимог діючого законодавства. Апелянт стверджує, що протокол огляду для встановлення факту вживання психотропних речовин та стану сп`яніння від 17.12.2019 року не відповідає типовій формі, що передбачена Інструкцією з організації провадження та діловодства у справах про адміністративні порушення правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої Наказом МВС України від 22.10.2003 року № 1217 (далі Інструкція). Вважає, що у суду не було достатніх доказів його перебування в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом, що, на думку апелянта, свідчить про відсутність в його діях ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Апелянт також стверджує, що при розгляді справи суд не надав йому можливості скористатися допомогою адвоката.

Оскарженою постановою суду першої інстанції встановлено, що 17.12.2019 року о 02-07 год. ОСОБА_1 в м. Івано-Франківську по вул. Незалежності, буд. 196, керував автомобілем «Opel Insignia», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановлено законом порядку в КНП «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради», лікарем-наркологом за адресою м. Івано-Франківську вул. Млинарська, буд. 21, порушив вимоги пункту 2.9 а) ПДР України, та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (13-16).

В судове засідання з`явились особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , якому роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП, захисник Сікомас С.В., якому роз`яснені права, передбачені ст. 271 КУпАП.

Повідомили, що жодних заяв та клопотань до початку апеляційного перегляду поштою не направляли, до канцелярії суду не подавали, та на адресу електронної пошти суду не надсилали.

В судовому засіданні апеляційного суду просили дослідити та долучити до матеріалів справи копію рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13.01.2020 року про скасування постанови серії ДП18 №664414 від 17.12.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Клопотання задоволено.

Під час апеляційного розгляду:

- ОСОБА_1 та його захисник Сікомас С.В. підтримали доводи апеляційної скарги, просили поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати, провадження по справі закрити.

Перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, вважаю, що строк на апеляційне оскарження належить поновити, апеляційну скаргу залишити без задоволення, постанову суду без змін, виходячи з наступних підстав.

Оскільки апелянтом пропущено строк на незначний термін, а саме лише на 1 день (останнім днем подачі апеляційної скарги є 23.01.2020 року), що підтверджується штампом на поштовому конверті з датою подачі 24.01.2020 року (а.п. 24), то вважаю за можливим поновити останньому строк на апеляційне оскарження з метою забезпечення права на доступ до правосуддя, передбаченого ст. 55 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

По суті прийнятого судом першої інстанції рішення доходжу наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Вважаю, що суд першої інстанції мав достатньо доказів для прийняття законного та обґрунтованого рішення по суті доведеності обвинувачення ОСОБА_1 у скоєнні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом першої інстанції правильно було встановлено, що ОСОБА_1 17.12.2019 року о 02-07 год. в м. Івано-Франківську по вул. Незалежності, буд. 196, керував автомобілем «Opel Insignia» номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановлено законом порядку в КНП «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради», лікарем-наркологом. Цим порушив вимоги пункту 2.9 а) ПДР України та вчинив правопорушення (а.п. 13).

Так, відповідно до вимог п. 2.9 а) ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, є адміністративним правопорушенням і тягне за собою адміністративну відповідальність.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні апеляційного суду доказів, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення від 17.12.2019 року серії ДПР18 №311753 (а.с. 1), висновком КНП «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради» від 17.12.2019 року №675 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Висновок) (а.с. 2), змістом відеозаписів, які міститься на компакт-диску «DVD-R» (долученого до справи).

Наведені вище докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами. Сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.

Посилання апелянта як на підставу скасування постанови суду на те, що протокол огляду для встановлення факту вживання психотропних речовин та стану сп`яніння від 17.12.2019 року не відповідає типовій формі, що передбачена Інструкцією з організації провадження та діловодства у справах про адміністративні порушення правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої Наказом МВС України від 22.10.2003 року № 1217, не є слушним, оскільки вказана Інструкція втратила чинність та вказаного документу матеріли провадження не містять.

Процедура оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі відбувається на підставі Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВСУ № 1395 від 07.11.2015 року.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі протоколу про адміністративного правопорушення серії ДПР18 №311753 від 17.12.2019 року, який складений відповідно до вимог закону (а.п. 1).

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №311753від 17.12.2019 року, ОСОБА_1 17.12.2019 року о 02-07 год. в м. Івано-Франківську по вул. Незалежності, буд. 196, керував автомобілем «Opel Insignia», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановлено законом порядку лікарем-наркологом, чим порушив вимоги п. 2.9 а) ПДР України, за що передбачено відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.п. 1).

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений на бланку відповідного зразка, уповноваженою на те особою поліцейським взводу 1 роти УПП в Івано-Франківській області Хомином Ю.В., з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП. Протокол підписаний уповноваженою особою, та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 .

Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних даних щодо протиправності дій працівників поліції, зокрема на час складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також не містять відомостей щодо оскарження таких дій та його результатів ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі апелянт посилається на наявність рішення Івано-Франківського міського суду від 13.01.2020 року по цивільній справі №344/22648/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області, поліцейського Хамина Ю.В. про скасування постанови серії ДП18 №664414 від 17.12.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, копію якого надано в судому засіданні, як на підставу вважати незаконними дії працівників поліції під час зупинки його транспортного засобу.

Між тим, сам по собі факт скасування іншого процесуального документу постанови від 17.12.2019 року (а.п. 3), не спростовує факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи те, що під час оцінки доказів береться до уваги сукупність доказів по справі, доводи апелянта щодо наявності судового рішення про незаконність дій працівників поліції під час зупинки транспортного засобу та скасування постанови працівника поліції від 17.12.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП (а.п. 3), не впливають на прийняте судом рішення щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Більш того, причини та обставини зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 не підлягають встановленню, оскільки предметом доказування в межах даної справи є саме фактичні дані щодо керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

З протоколу про адміністративне правопорушення, а саме з графи «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» вбачається, що ОСОБА_1 спочатку відмовився від дачі свідчень на підставі ст. 63 Конституції України, проте у подальшому зазначив наступне: «Я, ОСОБА_1 не згідний з цим протоколом» (а.с. 1).

Як вбачається з Висновку лікаря-нарколога (а.с. 2) ОСОБА_1 на час огляду, а саме 17.12.2019 року о 02-40 год. перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Вказаний висновок складений працівником закладу охорони здоров`я, із заповненням всіх необхідних реквізитів, не містить довільних висловлювань або помилок, є логічним та послідовним, підписаний лікарем та завірений печаткою, тому сумніви у достовірності даних викладених у висновку відсутні. Висновок огляду є категоричним та не допускає будь-якого іншого тлумачення.

Вважаю даний висновок належним та допустимим доказом, він містить інформацію щодо предмета доказування наявності чи відсутності стану алкогольного сп`яніння у оглянутої особи, отриманий в передбаченому законом порядку.

Сторона захисту наголошує на результаті тесту ОСОБА_1 - 0,3 проміле. В той час, такий результат перевищує гранично допустиму норму (0,2% проміле) та беззаперечно вказує на перебування особи в стані алкогольного сп`яніння. Особа, яка проходила відповідний тест, вважається такою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, незалежно від того, на скільки показник перевищує гранично допустиму норму (0,2% проміле).

Апеляційним судом досліджено відеозаписи, які міститься на компакт-диску «DVD-R» в матеріалах справи, на яких відображено та безсторонньо зафіксовані обставини події, а саме вбачається як за кермом автомобіля перебуває водій ОСОБА_1 , якому пропонується пройти огляд на місці зупинки (запис №), останній погодився на проходження огляду в медичному закладі (запис №) та після проходження отримав копію висновку лікаря (запис №). З відеозапису вбачається, як поліцейський повідомляє, що за результатами медичного огляду встановлено факт перебування водія в стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим є підстави для складення протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП; поліцейський роз`яснює водію права і обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, оголошує зміст протоколу, пояснює, що особа засвідчує своїми підписами у протоколі, отримує тимчасовий дозвіл на керування транспортним засобом; водій ставить підписи у протоколі, зазначає пояснення.

Сукупність відомостей, які вбачаються з відеозаписів, вказують на те, що ОСОБА_1 виконував функції водія під час руху транспортного засобу, тобто керував транспортним засобом, а тому є суб`єктом адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Сторона захисту, посилаючись на незаконні дії поліцейських відносно зупинки, стверджуючи про відсутність належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, не заперечує факту керування ним транспортним засобом.

Вважаю, що працівники поліції діяли відповідно як до вимог ст. 266 КУпАП, так й приписів Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09.11.2015 року №1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858 (далі Інструкції 2), та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року №1103.

Під час перегляду справи про адміністративне правопорушення не знайшли свого підтвердження доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не надав йому можливості скористатися правовою допомогою адвоката, оскільки з постанови суду вбачається, що ОСОБА_1 був у судовому засіданні, судом роз`яснено йому права, що передбачені ст. 268 КУпАП, а відомості про те, що він бажав скористатися допомогою захисника, просив надати час для його залучення, відсутні (а.п. 13).

Під час апеляційного перегляду ОСОБА_1 реалізував своє право - користуватися юридичною допомогою адвоката.

Апелянтом не наведено переконливих доводів, які б свідчили про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Перевіривши сукупність доказів по справі, вважаю, що викладеними матеріалами справи поза всяким розумним сумнівом доведено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, переглядаючи справу, дослідивши докази у справі, шляхом співставлення фактично досліджених по справі обставин зі змістом обставин, що ставляться особі у вину згідно з протоколом про адміністративне правопорушення та з диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП, іншими нормами чинного законодавства, доходжу висновку, що дії ОСОБА_1 містять ознаки саме такого правопорушення, та його дії правильно кваліфікувати за ч. 1ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, підстав для зміни або скасування постанови суду під час апеляційного перегляду не встановлено, а тому постанову необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13.01.2020 року.

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13.01.2020 року, якою ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло