П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2020 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Головчак М.М., розглянувши справу, яка надійшла з військової прокуратури Рівненського гарнізону про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , солдата контрактної служби, водія-електрика батальйону мобільних вузлів зв`язку військової частини НОМЕР_1 ,

за ч. 2 ст. 172-15, ч. 3 ст. 172-20 КУпАП,

в с т а н о в и в:

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.06.2020 року №129 солдата військової служби за контрактом ОСОБА_2 призначено на посаду водія-електрика батальйону мобільних вузлів зв`язку військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу та поставлено на всі види забезпечення.

Відповідно до вимог ст. 17, 65, 68 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України та кожен повинен додержуватися вимог Конституції України та законів України.

Вимогами ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, що військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.

Статтями 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі - Статут), військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поважати честь і гідність кожної людини, додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Крім того, відповідно до ст. 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та ст. 200 Статуту, розподіл часу у військовій частині протягом доби і протягом тижня здійснюється згідно з розпорядку дня, яким встановлюється виконання основних заходів повсякденної діяльності, навчання й побуту особового складу підрозділів, штабів.

Вимоги ст. 129,130,199, 216 та 217 Статуту зобов`язують забезпечувати у військовій частині постійну бойову готовність, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків; у службовий час постійно знаходитись в розташування військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Однак, у порушення вищевказаних вимог законодавства солдат ОСОБА_3 , будучи військовою службовою особою, перебуваючи на посаді водія-електрика батальйону мобільних вузлів зв`язку військової частини НОМЕР_1 , внаслідок особистої недисциплінованості та безвідповідальності недбало поставився до військової служби під час виконання своїх службових обов`язків, доручених йому за вищевказаною штатною посадою.

Так, згідно обов`язків водія-електрика батальйону мобільних вузлів зв`язку військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_3 повинен сумлінно та чесно виконувати свої службові обов`язки за ввіреною йому посадою, а саме: щоденно слідкувати за справністю та технічним станом ввіреної йому військової техніки, місця (сховища) зберігання військової техніки, підтримувати в належному стані закріплену за ним зброю, у тому числі проводити її розбирання та чищення, виконувати накази та розпорядження своїх безпосередніх командирів щодо забезпечення обороноздатності та боєготовності військової частини НОМЕР_1 , у службовий час перебувати на території військової частини чи в іншому визначеному командиром місці, підвищувати рівень своєї майстерності тощо.

Однак, 06.07.2020 року солдат ОСОБА_3 у порушення вищезазначених вимог Статутів Збройних Сил України з особистих причин, не пов`язаних з проходженням військової служби, внаслідок особистої недисциплінованості та безвідповідальності, маючи реальну можливість виконувати покладені на нього обов`язки за військовою посадою належним чином, тобто діяти як того вимагають інтереси військової служби, без будь-якого дозволу командування військової частини НОМЕР_1 , умисно не виконував свої службові обов`язки за посадою водія-електрика батальйону мобільних вузлів зв`язку військової частини НОМЕР_1 , через фактичне не прибуття до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), чим вчинив недбале ставлення до військової служби.

Поважних причин, які б перешкоджали солдату ОСОБА_4 виконувати свої службові обов`язки за дорученою посадою, як військовослужбовцю Збройних Сил України, не було.

Вказаний вчинок зі сторони ОСОБА_4 негативно впливає на військову дисципліну та стан законності у військовій частині НОМЕР_1 .

Згідно Указу Президента України №15/2015 від 14 січня 2015 року в Україні оголошена часткова мобілізація.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України», ч. 8 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Отже, на даний час триває особливий період, який буде завершений після видання Президентом України окремого Указу про його завершення та затвердження (погодження) такого Указу Верховною Радою України.

Таким чином, 06.07.2020 року солдат ОСОБА_3 в умовах особливого періоду вчинив недбале ставлення до військової служби, тобто адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Беручи до уваги те, що діями солдата ОСОБА_2 , який в умовах особливого періоду вчинив недбале ставлення до військової служби, не заподіяно істотної шкоди інтересам держави, тобто яка в 250 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, а тому останній підлягає притягненню саме до адміністративної відповідальності.

13.07.2020 року, о 10 год. 00 хв., ОСОБА_1 виконував обов`язки військової служби в/ч НОМЕР_1 в нетверезому стані під час дії особливого періоду.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП як діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене в умовах особливого періоду, та ч. 3 ст. 172-20 КУпАП як дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Практика Європейського Суду з прав людини (зокрема рішення «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008) наголошує, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

За таких обставин, суд розглядає справу у відсутності ОСОБА_1 на підставі наявних у справі доказів.

Вивчивши матеріали справ про адміністративні правопорушення, приходжу до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 172-15, ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія або бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вина ОСОБА_1 підтверджена дослідженими матеріалами справи про адміністративне правопорушення, зокрема даними, що містяться в протоколах про адміністративні правопорушення від 07.07.2020 року, 14.07.2020 року, Витягом №2896 із журналу реєстрації медичних оглядів, згідно якого 06.07.2020 о 13 год. 30 хв. ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, рапорті ТВО командира батальйону мобільних вузлів зв`язку Андрійчук В. від 06.07.2020 року про те, що о 07 год. 06.07.2020 солдат ОСОБА_1 не прибув до в/ч НОМЕР_2 , був розшуканий за місцем проживання бабусі в стані алкогольного сп`яніння, рапорті ВО командира батальйону мобільних вузлів зв`язку ОСОБА_5 від 13.07.2020 про перебування солдата ОСОБА_1 13.07.2020 в стані алкогольного сп`яніння.

В письмових поясненнях від 14.07.2020 ОСОБА_1 вказав, що не прибув на військову службу в зв`язку зі святкуванням дня народження друга.

Згідно ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Враховуючи наведені докази в їх сукупності, характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно Закону України "Про судовий збір" до стягнення із ОСОБА_1 підлягає судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп.

На підставі ч. 2 ст. 172-15, ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, керуючись ст. 33, 36, 283, 284 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 172-15, ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двохсот п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 3 655 грн. 00 коп. (три тисячі шістсот п`ятдесят п`ять грн. 00 коп.).

Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп. (чотириста двадцять грн. 40 коп.).

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд.

Суддя Рівненського міського суду М.М.Головчак