ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 664/2726/20
Номер провадження : 33/819/479/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року місто Херсон

Суддя судової палати у кримінальних справах Херсонського апеляційного суду Красновський І.В., за участю скаржника ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 на постанову Цюрупинського районного суду Херсонської області від 23.10.2020 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Цюрупинського районного суду Херсонської області від 23.10.2020 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 16.09.2020 о 22-25 год. в с. Великі Копані,Олешківського району по вул. Спартака керував транспортним засобом «ГАЗ» н.з. « НОМЕР_1 » в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком, складеним КНП «Херсонський обласний заклад з надання психіатричної допомоги» ХОР від 16.09.2020. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9 (а) Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважає вказану постанову незаконною та необґрунтованою.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що станом на день складання протоколу та винесення постанови у КУпАП відсутня відповідальність за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а саме у постанові від 23.10.2020 Цюрупинського районного суду Херсонської області вказано, що дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ч.1 ст. 130 КУпАП, але таке твердження розбігається зі змістом вказаної статті.

Всі провадження, розпочаті у судах за ст. 130 КУпАП, підлягали закриттю, відповідно до п.6 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Виходячи з вищевикладеного, можна зробити висновок, що вказане порушення може підпадати під ст. 125 КУпАП, але зовсім ніяк не під ч.1 ст. 130 КУпАП.

Просить скасувати постанову Цюрупинського районного суду Херсонської області від 23.10.2020, а справу про адміністративне правопорушення закрити за ч.6 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , якийпідтримав свої апеляційні вимоги, та просив їх задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП - апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційним судом встановлено, що відносно ОСОБА_1 складено адміністративний протокол серії ДПР18 № 150468 від 16.09.2020, згідно якого, він 16.09.2020 о 22-25 год. в с. Великі Копані, Олешківського району по вул. Спартака керував транспортним засобом «ГАЗ» н.з. « НОМЕР_1 » в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком, складеним КНП «Херсонський обласний заклад з надання психіатричної допомоги» ХОР від 16.09.2020, чим порушив п.2.9 (а) ПДР України, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, а саме, керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху (п.1.3 ПДР України - учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, п. 1.9 ПДР України - особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством).

Відповідно до п. 27 Постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» - судам слід враховувати, що відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до матеріалів справи, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув справу, враховуючи вимоги ст. 245, 251, 252, 254-256, 280, 283 КУпАП та прийняв правильне рішення на підставі досліджених в судовому засіданні доказах, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 150468 від 16.09.2020 (а.п. 1), висновком, складеним КНП «Херсонський обласний заклад з надання психіатричної допомоги» ХОР від 16.09.2020 (а.п. 2).

Крім того, актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №99 від 16.09.2020 року підтверджується, що за результатами обстеження ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння і вміст алкоголю складав 0,43 проміле.

Згідно ч.7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Оскільки апелянт в своїй апеляційній скарзі вказує лише на те, що на момент розгляду справи місцевим судом ОСОБА_1 не був суб`єктом відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, так як інкриміновані їй дії відносяться до кримінального судочинства, тому суд апеляційної інстанції переглядає оскаржувану постанову лише в цій частині.

Так, до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року, тобто до 01 липня 2020 року, КУпАП передбачав адміністративну відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом в стані сп`яніння, та відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на стан сп`яніння.

Після набрання чинності зазначеного вище закону, тобто з 01 липня 2020 року, відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом в стані сп`яніння, відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на стан сп`яніння, виключено з ч.1 ст. 130 КУпАП та закріплено у ст. 286-1 Кримінального кодексу України «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Разом з тим, Законом України від 17 червня 2020 року № 720-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав законної сили 03 липня 2020 року, внесені нові зміни до Закону № 2617-VIIІ, а саме, згідно з вимогами пункту 117 Розділу І Закону № 720-IX: у пункті 1 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 4, який запровадивши нову редакцію ст. 130 КУпАП виключав адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп`яніння - відтак відновлена адміністративна відповідальність за ці дії; у пункті 2 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 171, який доповнивши КК України ст. 286-1 криміналізував відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані сп`яніння - відтак відбулася декриміналізація цих дій.

Однак, відповідно до ч.1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Зазначені положення кореспондуються з положеннями частини другої ст. 58 Конституції України, згідно з якою ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Підстава для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачена п.6 ч.1 ст. 247 КУпАП, відсутня. Згідно з цим пунктом провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність. В цьому пункті йдеться про випадки скасування акта, яким встановлена адміністративна відповідальність, натомість у результаті внесення змін до ст. 130 КУпАП юридична відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені зі ст. 130 КУпАП, була не скасована, а навпаки посилена.

За таких обставин доводи апелянта є неспроможними, та не підлягають до задоволення.

Згідно з ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

В рішенні по справі "О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.»; У справі "Ізмайлов проти Росії" п. 38 рішення від 16.10.2008 року, Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Суд першої інстанції обґрунтовано врахував характер вчиненого правопорушення ОСОБА_1 , ступінь його суспільної небезпеки, що дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків та призначив адміністративне стягнення в межах санкції ст.130 КУпАП.

Таким чином, при винесенні оскаржуваної постанови суд правильно оцінив зібрані у справі докази та обґрунтовано дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 має місце склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доводи викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду, а отже відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції, підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

У відповідності до ст. 23, 33 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність

Стягнення ОСОБА_1 накладено відповідно до вимог ст. 33 КУпАП у межах, установлених ч.1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу порушника, які зазначені у адміністративному протоколі, ступеня вини, відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Отже, посилання апелянта на незаконність постанови судді є непереконливими.

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Зважаючи на викладене, постанова суду щодо доведеності вини, кваліфікації дій, накладеного стягнення є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування не має, тому його апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Цюрупинського районного суду Херсонської області від 23.10.2020 по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП щодо нього без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Херсонського

апеляційного суду (підпис) І.В.Красновський