ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працює директором кафе Вікінг, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП та закрито провадження по справі у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення,

за участю

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Філіповського В.В.

потерпілої ОСОБА_2

представника потерпілої ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, 18 серпня 2019 року о 17.00 год. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «КІА Спортейдж» д/н НОМЕР_1 , рухаючись по нерегульованому перехресті вул. Шевченка та вул. М. Грушевського в м. Дніпро, при виїзді з вул. Шевченка, яка є другорядною, перед початком руху не переконався в безпеці, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та допустив зіткнення з автомобілем «Міцубісі» д/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , що рухався по вул. М. Грушевського. Внаслідок ДТП автомобілям завдано механічні пошкодження. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п.п. 16.11, 33.2.1, 10.1 Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження по справі.

Вважає постанову суду незаконною та необґрунтованою, а його безпідставно визнано винним у вчиненні даного адміністративного правопорушення. Судом залишено поза увагою покази ОСОБА_2 , яка під час судового розгляду зазначила, що бачила автомобіль Кіа і при цьому не застосувала засоби екстреного гальмування, а також те, що саме дії ОСОБА_2 призвели до ДТП, яка їхала проти основного потоку транспорту по дорозі з одностороннім рухом. При цьому сама ОСОБА_2 не заперечувала, що дійсно не знала, що виїжджає на дорогу з одностороннім рухом. Суд також дійшов хибного висновку, що ОСОБА_1 , підписуючи протокол, погодився із обставинами, викладеними в ньому, хоча в судовому засіданні допитаний інспектор поліції ОСОБА_4 повідомив, що ОСОБА_1 не був згоден зі змістом протоколу. Вважає, що саме ОСОБА_2 порушила вимоги ПДР, які є причинним зв`язком з настанням ДТП.

Позиції учасників апеляційного процесу.

Особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Філіповський В.В. в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу ОСОБА_1 та з підстав, викладених в ній, просили її задовольнити, постанову суду скасувати і закрити провадження по справі. При цьому, ОСОБА_1 пояснив, що виконав вимоги дорожніх знаків, зупинившись перед перехрестям, надав дорогу пішоходам, подивившись вліво-вправо та впевнившись про відсутність інших транспортних засобів, почав рух і вже фактично проїхавши майже перехрестя, в його автомобіль в`їхав транспортний засіб під керуванням ОСОБА_2 .

Потерпіла ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , просили відмовити в її задоволенні, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Апеляційний суд вважає, що зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані в повному обсязі, а доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість постанови суду є неспроможними.

Так, висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №213413 від 18 серпня 2019 року, схемою місця ДТП, фототаблицею до схеми ДТП, поясненнями водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , даними як безпосередньо після скоєння ДТП так і в судовому засіданні, показами свідка інспектора УПП Бабаєва С ОСОБА_5 ..

Надаючи пояснення інспектору поліції, водій ОСОБА_2 підтвердила, що здійснила рух проти руху та проїзжаючи через перехрестя вул. М.Грушевського та вул. Шевченко в м.Дніпро, зіткнулась з авто Кіа, який перетинав перехрестя по вул.Шевченка через вул. М.Грушевського (а.с.4).

Водій ОСОБА_1 надаючи пояснення, зазначив, що керував авто Кіа в м. Дніпрі по вул. Шевченко з боку вул. С.Стрільців у бік вул. М.Грушевського, під`їзжаючи до перехрестя з вул.М.Грушевського, перед яким встановлені дорожні знаки дати дорогу та виїзд на дорогу з одностороннім рухом, стрілка якого вказувала, що рух по вул.Грушевського відбувається з правого боку у лівий бік від нього, тому він зупинився перед перехрестям для надання дороги авто, які рухаються головною дорогою справа наліво. Дочекавшись моменту, коли він зможе проїхати перехрестя, він почав рух та на перехресті зіткнувся з авто Міцубісі, який рухався по вул. М. Грушевського з лівого боку проти руху, чого він не очікував, що звідти може рухатися авто, тому вважав за недоцільне навіть звертати увагу у лівий бік (а.с.3).

Аналогічні покази водії давали і в суді першої інстанції.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтвердила свої показання, зазначивши, що не зупинялась перед перехрестям, оскільки знала, що у неї головна дорога, а дорога з якої виїжджав потерпілий другорядна. Зрозуміла це, так як бачила бачила знак дати дорогу, який знаходився перед перехрестям зі сторони потерпілого. Рухаючись вниз по вул. М. Грушевського, вона бачила як потерпілий спочатку зупинився, а потім різко, коли вона знаходилась приблизно за 6 метрів до нього, почав рух. Стверджувала, що водій ОСОБА_1 перед початком руху навіть не дивився в її сторону.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 змінив свої покази та стверджував, що тільки після того як він впевнився у відсутності транспортних засобів з обох сторін, почав рух і вже фактично проїхавши перехрестя, в його автомобіль в`їхав транспортний засіб під керуванням ОСОБА_2 , яку він не бачив перед початком руху і вважав, що об`єктивно не міг цього бачити.

Вважаю, що доводи апеляційної скарги правопорушника про необхідність скасування постанови суду не заслуговують на увагу.

Судом першої інстанції, при винесені постанови стосовно ОСОБА_1 вжито належних заходів, спрямованих на встановлення всіх обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення, а його висновки про доведеність вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідають матеріалам справи.

Протокол про адміністративне правопорушення, в якому зафіксовані обставини вчинення ДТП, підписаний ОСОБА_1 без будь-яких зауважень, як і сама схема дорожньо-транспортної пригоди.

Зі схеми дорожньо-транспортної пригоди вбачається розташування транспортних засобів, місце їх зіткнення, наявність дорожніх знаків 2.3 "Головна дорога" по вул.Грушевського, 2.1 "Дати дорогу" по вул.Шевченко перед виїздом на головну дорогу, що підтверджує порушення вимог Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_1 , оскільки саме він виїжджав на головну дорогу з другорядної і повинен був дати дорогу всім без виключення транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він повинен був надати дорогу лише автомобілям, які рухаються головною дорогою справа наліво, оскільки про це говорить знак 5.7.2, який знаходився над знаком 2.1 "Дати дорогу", є помилковими, оскільки вказані два знаки мають кожний своє значення. Знак 5.7.2, який наявний на місці вказаному в схемі говорить лише про те, що рух транспортних засобів по цій дорозі або проїзній частині дозволяється лише у напрямку, показаному стрілкою.

Допитаний в судовому засіданні, в суді першої інстанції, в якості свідка, інспектор УПП ОСОБА_4 , який склав даний протокол про адміністративне правопорушення, також пояснив, що на даному місці ДТП наявні знаки 2.1 "Дати дорогу" та стрілка справа наліво знак 5.7.2, але це не значить, що автомобілі, які під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі повинні надавати дорогу тільки тим водіям, які рухаються по дорозі з одностороннім рухом справа на ліво зі сторони пр. Д.Яворницького.

Отже, вважаю, що судом першої інстанції обґрунтовано встановлено факт того, що ОСОБА_1 не дотримався вимог дорожнього знаку 2.1 дати дорогу, допустивши зіткнення з автомобілем Міцубісі під керуванням ОСОБА_2 , чим порушив вимоги п.п. 16.11, 33.2.1, 10.1 Правил дорожнього руху, відповідно до яких:

п. 10.1 Правил дорожнього руху - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п. 16.11 Правил дорожнього руху - на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху;

дорожній знак пріоритету 2.1 дати дорогу - зобов`язує водіїв дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі. І цей знак може бути пов`язаний з табличкою 7.8 Напрямок головної дороги, який показує напрямок головної дороги на перехресті.

Апеляційний суд критично відноситься до показів водія ОСОБА_1 , які він дав в суді апеляційної інстанції, про те, що він, перед початком свого руху на перехресті, впевнився в тому, що з жодної із сторін не було автомобілів, оскільки вони спростовані показами водія ОСОБА_2 , яка зазначила, що рух ОСОБА_1 через перехрестя почав в 6 метрах від її авто і якби він подивився в її сторону, то обов`язково б її побачив.

Факт того що ОСОБА_1 не переконався перед початком руху що це буде безпечно підтверджується в тому числі і його показами, які він дав безпосередньо після скоєння правопорушення, в яких зазначив, що не вважав навіть за доцільне звертати увагу в лівий бік, оскільки знав, що вул.Грушевського з одностороннім рухом і навіть не очікував, що звідти може рухатися автомобіль.

Сам факт того, що водій ОСОБА_2 вже притягнута до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, не спростовує вину водія ОСОБА_1 і не є підставою для визнання відсутності складу адміністративного правопорушення щодо нього та закриття адміністративної справи.

Таким чином, висновки суду першої інстанції щодо доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП є обґрунтованими та підтверджуються матеріалами справи, а також суд правильно закрив провадження у справі, зважаючи, що строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП на час винесення постанови закінчилися.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, тому постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Піскун