ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження 33/821/433/20 Справа № 703/1476/20 Головуючий по 1 інстанції Кирилюк Н.А.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАПДоповідач в апеляційній інстанції Соломка І.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2020 р. м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Соломка І.А., при секретарі Бєлан О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення №703/1476/20 відносно ОСОБА_1 , що надійшли з Смілянського міськрайонного суду Черкаської області за апеляційною скаргою захисника Геріха М.А. ,-

в с т а н о в и л а:

Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 24 липня 2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, постановлено стягнути судовий збір на користь держави в сумі 420,40 грн.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 близько 07 годин 10 хвилин 10 травня 2020 року в м. Сміла по вул. Незалежності, керував автомобілем «ВАЗ 21013», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер» у присутності двох свідків, результат 0,72‰ (проміле), однак ОСОБА_1 був не згідний з показами вказаного приладу, але пройти огляд в медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5, 2.9.а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою місцевого суду, захисник Геріх М.А. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати, а провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що дії поліцейського не відповідали вимогам «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», і останні не забезпечили проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Вважає, що пояснення свідків неможливо покласти в основу доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши думку ОСОБА_1 та його захисника Геріха М.А., які підтримали подану апеляційну скаргу, та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи, які надійшли з місцевого суду і, обміркувавши над доводами апеляційної скарги, вважаю, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги при розгляді даної справи судом першої інстанції виконані.

Висновок місцевого суду про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

Обґрунтування невинуватості у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, які містяться в апеляційній скарзі захисника Геріха М.А.,є безпідставними та спростовуються наявними по справі доказами, зокрема:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 397929 від 10.05.2020, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, з якого вбачається, що ОСОБА_1 близько 07 годин 10 хвилин 10 травня 2020 року в м. Сміла по вул. Незалежності, керував автомобілем «ВАЗ 21013», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер» у присутності двох свідків, результат 0,72‰ (проміле), однак ОСОБА_1 був не згідний з показами вказаного приладу, але пройти огляд в медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5, 2.9.а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП(а.с. 2);

- даними тесту № 5488 відповідно до якого результат позитивний 0,72 ‰ ( а.с. 3);

- даними акту огляду на стан сп`яніння відповідно до якого ОСОБА_1 в присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Drager» № 6810, результат тесту - 0,72‰ (а.с. 4);

- письмовими показаннями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , згідно яких вони були свідками того, як ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Drager», покази якого були 0,72 ‰. Їхати проходити повторно огляд в закладі охорони здоров`я відмовився, та не заперечував факт керування ним транспортним засобом (а.с. 5,6);

- показаннями свідка ОСОБА_2 , який був безпосередньо допитаний місцевим судом, та підтвердив свої письмові показання. Пояснив, що покази приладу Драгер він бачив, однак їх не пам`ятає. Також свідок ОСОБА_2 вказував, що ОСОБА_1 погодився з результатами приладу «Drager» та відмовився їхати до медичного закладу.

Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку, а тому доводи апелянта про протилежне є безпідставними.

Крім того, під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 визнав, що напередодні вживав алкогольні напої, а саме 09.05.2020, та не заперечував щодо показів приладу «Drager», а саме 0,72 ‰. Зазначив, що поспішав на роботу, а тому відмовився їхати до Черкаського ОНД проходити повторний огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Апеляційним судом встановлено відсутність порушень вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858, «Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованої в МЮ України 10.11.2015 № 1408/27853, та вимог КУпАП при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому доводи апелянта в цій частині є необґрунтованими.

Апелянт стверджує, що ОСОБА_1 був не згідний з результатами показів приладу «Drager» та наполягав пройти огляд в закладі охорони здоров`я, однак вказані обставини не узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Кім того, ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення власноручно зазначив, та під час апеляційного розгляду підтвердив, що напередодні вживав алкогольні напої, продув алкотест, та до ЧОНД їхати відмовився.

Доводи апелянта про те, що місцевим судом безпосередньо не допитані всі свідки у справі та працівники поліції є безпідставними, оскільки згідно ч.1 ст. 272 КУпАП, як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі. Тобто, вказана норма надає суду право, а не обов`язок на безпосередній допит свідка у справі про адміністративне правопорушення. Крім того, працівник поліції є зацікавленою особою.

З огляду на викладене, вважаю, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно. Вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за ч.1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані вірно. Тому твердження апелянта про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є неприйнятними.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, відповідає положенням ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.

З врахуванням вищевикладеного, вважаю, що постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження по справі, як того просить апелянт, - відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 24 липня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Геріха М.А. - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Соломка