Справа № 206/2318/20
Провадження № 3/206/1117/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2020 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Поштаренко О.В.

за участю:

секретаря судового засідання: Шаповала Є.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП,

за участю особи стосовно якої складено

протокол про адміністративне правопорушення: ОСОБА_1

захисника-адвоката Маркело Л.В.

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 10 грудня 2020 року серії ДПР18 № 359227, вбачається що 10.05.2020 о 04 год. 40 хв. в м. Дніпро, вул. Кадрова буд. 104, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21099 державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд водія на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився за допомогою приладу «Драгер» 0560 в присутні двох свідків, результат огляду 0,55 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 провину у вчиненому не визнав в повному обсязі та суду показав, що 10.05.2020 він разом з друзями відпочивав та вживав алкогольні напої на галявині в сел. Шевченка, після відпочинку він сів до автівки ВАЗ 21099 (д.н. НОМЕР_1 ) на пасажирське сидіння, на заднє пасажирське сидіння сів його знайомий ОСОБА_2 з дівчиною, а за кермом автівки перебував ОСОБА_3 , який не вживав спиртні напої та був тверезим. Приїхавши до буд. 104 по вул. Кадровій, м. Дніпро, ОСОБА_3 пішов за іншим автомобілем, оскільки він та той час був єдиним тверезим водієм. В цей час до їх автівки під`їхала автівка патрульної поліції, з якої вийшли працівники поліції та підійшли до їх авто. Він вийшов до останніх з пасажирського сидіння та пояснив, що він не є водієм та не був за кермом вказаної автівки, однак незважаючи на це, поліцейські наполягали на освідуванні, на що той погодився.

Захисник-адвокат Маркело Л.В. в судовому засіданні просив закрити провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, про що надав суду відповідну заяву.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду показав, що точної дати події не пам`ятає, вони приїхали разом з друзями серед яких був ОСОБА_1 , погуляти на річку. Приблизно о 04 год. до 06 год. ранку, він перебуваючи за кермом автівки ВАЗ приїхав разом з останніми забрати іншу автівку за адресою буд. АДРЕСА_2 , щоб відвезти друга додому, ОСОБА_1 та інші його знайомі в цей час залишалися чекати на нього в автівці. ОСОБА_1 , автівкою яка зазначена в протоколі не керував. Після того, як він через деякий час повернувся до ОСОБА_1 та інших, то останній йому повідомив, що відносно нього складено співробітниками поліції було складено протокол за ст.130 КУпАП. Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 суду показав, що точної дати події не пам`ятає, ОСОБА_3 , який є його товаришем керував транспортним засобом ВАЗ 21099, в якому також знаходились його знайома, він та ОСОБА_1 , коли вони їздили відпочивати на річку та поверталися назад. По дорозі з річки, ОСОБА_3 , до місця де знаходилась ще інша автівка на якій вони також спочатку їздили на річку, щоб в подальшому відвезти водія вказаної автівки додому на його автомобілі, а ми повинні були зачекати у автівці поки той не повернеться, оскільки Маским був єдиним з їх компанії, хто був тверезим. В цей час під`їхала автівка патрульної поліції. ОСОБА_1 вийшов до співробітників поліції та почав з ними розмовляти, він в цей час залишався з дівчиною в автівці, про що ті розмовляли він не чув. Разом з тим зазначив, що до того як під`їхали співробітники патрульної поліції, ОСОБА_3 керував автомобілем і він же був за кермом і після того, як поліцейські поїхали.

Допитаний у судовому засідання інспектор взводу № 2 роти №3 батальйону №2 Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Невеселий В.В., суду показав, що точної дати події не пам`ятає, вранці коли світало, він разом з напарником під час патрулювання місцевості побачили компанію людей, які відпочивали на галявині в сел. Шевченка та вживали спиртні напої. Громадян. Особу яку в подальшому було встановлено, як ОСОБА_1 , сів за кермо автівки ВАЗ та поїхав. В наслідок чого, останнього було зупинено та під час спілкування з водієм були виявлені ознаки сп`яніння. Водієві було запропонували пройти огляд за допомогою приладу Драгера, який сертифікований, на що той погодився, вони зупинили свідків в присутності яких ОСОБА_1 пройшов тест на стан алкогольного сп`яніння, який виявився позитивним. Відеозапис вказаної події ними здійснювався на боді камери, який було передано в подальшому до департаменту УПП в Дніпропетровській області. Відеозапис зберігається на протязі одного місяця, чому саме вказаного відео не надано до суду йому не відомо. Окрім того, зазначив, що інспектором поліції Кульбієм ОСОБА_5 проводився огляд на стан сп`яніння за допомогою «Драгера», оскільки той є його напарником, а після ним ( ОСОБА_6 ) було складено пояснення. Ними спочатку було складено акт огляду на стан сп`ніння, а потім ОСОБА_1 пройшов тест за допомогою «Драгера». Разом з тим, зазначив, що бачив, як по вул. Кадровій водій зупинився та пересів на заднє сидіння, а кермо вказаної автівки сів іншій чоловік. Під час бесіди його з ОСОБА_1 , той зізнався, що це він керував транспортним засобом. Водія було відсторонено від керування, а автіку передано іншому водію, який не був в стані сп`яніння. Розписку про відсторонення було відібрано, але її немає, вона знаходиться в УПП в Дніпропетровській області.

Заслухавши пояснення особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , його захисника Маркело Л.В., свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст. 245 КУпАП України суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимогст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Згідно до вимогст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення повинна ретельно з`ясувати характер правопорушення та правильно кваліфікувати дії винної особи. У протоколі мають бути зазначені обставини, які свідчать про наявність адміністративного проступку та його характер, а також, обставини, що характеризують особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки протокол є підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення. Від того, чи правильно він складений, залежить своєчасність, правильність розгляду за суттю справи про адміністративне правопорушення та обґрунтованість застосування стягнення.

Згідност. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255цього Кодексу.

Практика Європейського суду з прав людини показує, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Відповідно до п.2.5.Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно положень ч.1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані алкогольного сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Отже, чинне законодавство передбачає, що до адміністративної відповідальності за ч. 1ст.130 КУпАП може бути притягнена особа, яка являється водієм і керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, або якщо особа, що керує транспортним засобом відмовиться пройти, відповідно до встановленого порядку, огляд на стан сп`яніння.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспортні» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247,280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до п. 24 Постанови звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Пунктом 27 вказаної постанови визначено, що відповідальність за ч.1 ст. 130КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного,наркотичного чи іншого сп`яніння. Керування транспортним засобом слід розуміти,як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв незалежно від того,керує особа транспортним засобом,який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Переконливих доказів того, що ОСОБА_1 10.05.2020 о 04 год. 40 хв. в м. Дніпро, вул. Кадрова буд. 104, керував транспортним засобом ВАЗ 21099 державний номерний знак НОМЕР_1 , матеріали справи не містять, а викладені в протоколі обставини, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки спростовуються показами свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , які узгоджуються між собою.

Таким чином, оскільки, керування особою транспортним засобом є обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення за ч. 1ст. 130 КУпАП, а керування самим ОСОБА_1 транспортним засобом в той період категорично заперечується, що також підтвердили свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в своїх показах наданих останніми під присягою, й нічим іншим, крім змісту самого протоколу про адміністративне правопорушення цей факт не підтверджується, та не спростовуються показами свідка ОСОБА_7 , оскільки той є працівником поліції, а відтак виходячи з принципу презумпції невинуватості, не може встановити наявність цього елементу складу правопорушення, а, отже, й складу самого правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, встановити неможливо.

Окрім того, судом був направлений запит до Департаменту УПП в Дніпропетровській області, щодо надання відеофіксації вказаного правопорушення, яка здійснювалась інспектором взводу № 2 роти №3 батальйону №2 Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Невеселим В.В., однак було надано відповідь, про те що надати відеозаписи з нагрудних відео реєстраторів окремих працівників управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, які склали протоколи про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 не має можливості, оскільки відеозйомка не проводилась (а.п.12.)

Враховуючи покази свідка ОСОБА_7 , надані в судовому засіданні 17.07.2020, Самарським районним судом м. Дніпропетровська, було направлено запит до Департаменту УПП в Дніпропетровській області про надання доказів щодо відсторонення водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом та надання відеофіксації вказаної події, яка здійснювалась на боді камеру № DM 4517, проте станом на 27.07.2020 будь-якої відповіді на вказаний запит суду, надано не було.

А відтак, протокол про адміністративне від 10 грудня 2020 року серії ДПР18 № 359227, складений відносно ОСОБА_1 не може сам по собі бути визнаний беззаперечним доказом вини останнього в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), оскільки наявні у них дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Крім того, згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі «Бендерський проти України (заява № 22750/02 параграф 42) - відповідно до практики, яка відображає принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом.

Зміст принципу «поза розумним сумнівом» сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», відповідно до якого доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає із зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення. Отже, докази повинні бути настільки переконливими, що сумнівів при розгляді справи не повинно бути, а якщо вони є, то повинні толкуватись тільки на користь особи, відносно якої вирішується питання щодо притягнення до відповідальності.

Пунктом 24 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП, у тому числі шляхом допиту свідків.

Згідно ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п.50-55 Рішення від 06.09.2005 року) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Крім того, у справі «Paul and Audrey Edwards v. the United Kingdom» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до роз`яснень, які містяться в ч.2 п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Крім того, в порушення вимог ст.251 КУпАП до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено достатніх доказів вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених в протоколі. Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є доказом на доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин суд вважає, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушень

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст.130,245,247,251,252,266,280,283-285 КУпАП,Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в 10-денний строк з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О.В. Поштаренко