Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2020 року м. Рівне

Рівненський апеляційний суд у складі судді Шимківа С.С., з участю секретаря судового засідання Шулюк І.Б., адвокатів Мудрака О.С., Бірука О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Кузнецовського міського суду Рівненської області від 23 липня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Маневичі Волинської області, громадянина України, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Постановою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 23 липня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП і призначено йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1200 (однієї тисячі двохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 20400 (двадцяти тисячам чотирьомстам) грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на три роки.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що вважає оскаржувану постанову незаконною і необгрунтованою, оскільки було порушено право на захист, право на справедливий суд, не дотримано порядку встановлення факту відмови від проходження освідчення для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі.

Судом у постанові використана спрощена термінологія, а точніше така, що прямо суперечить змісту визначених КУпАП термінів, оскільки такого виду постанови, як постанова про призначення адміністративного стягнення, КУпАП не містить.

Розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП, судовий процес мав би відповідати загальним засадам кримінального провадження, а суд мав би забезпечити гарантії і принципи законності щодо нього, як особи, яка притягується до відповідальності, оскільки санкція вказаної статті, при встановленні факту скоєння правопорушення і вини, передбачає штраф, розмір якого значно перевищує прожитковий мінімум для осіб працездатного віку в Україні, як і значно перевищує мінімальний розмір штрафу, визначений ч. 2 ст. 52 КК України, а також передбачає обов`язкове позбавлення права керування транспортним засобом.

З метою забезпечення принципу рівності сторін і вимог змагальності процесу суд мав би за доцільне залучити прокурора для участі у судовому процесі в якості сторони обвинувачення, який би сприяв притягненню його до відповідальності та недопущення ситуації, коли він має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

У судове засідання не викликали для допиту свідків, ідентифікацію яких неможливо зробити ані з відеозапису, ані з їх місця проживання, оскільки в протоколі не вказано місто їх проживання, а в письмових поясненнях свідка ОСОБА_2 взагалі відсутній будинок і квартира проживання.

Відеозапис, який розміщений на компакт диску фрагментарний, не містить нанесення йому ударів поліцейськими, а наявні в ньому докази не доводять його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки при складанні протоколу про адміністративне правопорушення інспектори поліції діяли у порушення вимог ст. 266, 268 КУпАП.

Просив скасувати оскаржувану постанову, а провадження у справі закрити.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши учасників справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення її без задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , будучи визнаним постановою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 30 серпня 2019 року у справі № 565/1366/19 винним у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння 03 серпня 2019 року, повторно протягом року - 12 травня 2020 року о 22 год. 20 хв. в м. Вараш по вул. Ринковій керував транспортним засобом мотоциклом "Ямаха" з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.

Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Однією з підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст. 266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду" від 17 грудня 2008 року № 1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Відповідно до цих нормативних актів оглядові підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.130 КУпАП, підтверджується сукупністю доказів, яким суд першої інстанції дав належну оцінку, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 092681 від 12.05.2020 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.05.2020 року, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, постановою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 30 серпня 2019 року у справі № 565/1366/19, яка набрала законної сили, відеозаписами з боді-камер поліцейських, долученими до протоколу про адміністративне правопорушення.

Покликання апелянта на те, що з метою забезпечення принципу рівності сторін і вимог змагальності процесу суд мав би залучити прокурора для участі у даному судовому процесі не заслуговують на увагу, оскільки чинним КУпАП передбачено, що участь прокурора є обов`язковою при розгляді судом справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією (ст. 250 КУпАП). При розгляді інших справ така обов`язкова участь прокурора не вимагається.

Твердження ОСОБА_1 про те, що судом в оскаржуваній постанові використана спрощена термінологія та про відсутність в протоколі про адміністративне правопорушення населеного пункту, в якому проживають свідки не спростовують вини апелянта у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про те, що відеозапис, який долучений до матеріалів справи, не доводить його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП спростовуються самим відеозаписом.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Застосований місцевим судом до ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення є справедливим та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню ним аналогічних правопорушень.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 245, 251 КУпАП, об`єктивно з`ясував обставини справи із урахуванням постанови Кузнецовського міського суду Рівненської області від 30 серпня 2019 року у справі № 565/1366/19, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, наявних та досліджених в судовому засіданні доказів, дійшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись ч. 2 ст. 130, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Кузнецовського міського суду Рівненської області від 23 липня 2020 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Рівненського

апеляційного суду С.С. Шимків