ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/3484/20
Провадження № 3/210/1670/20
П О С Т А Н О В А
іменем України
"14" серпня 2020 р. м. Кривий Ріг

Суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Ступак С.В., розглянувши матеріали адміністративної справи, яка надійшла з полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за скоєння правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:
17 червня 2020 року у провадження судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу, відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 409915 від 10.06.2020 року відносно ОСОБА_1 , за скоєння правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 409915, складеного 10.06.2020 року, о 04 год. 02 хв., інспектором взводу № 2, роти № 1, батальйону № 2 полку ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП лейтенантом поліції Калашніковою М.М., що 10 червня 2020 року о 03 годині 37 хвилин в м. Кривому Розі, в Металургійному районі, по вулиці Домнобудівників, в районі будинку 2, водій ОСОБА_1 керував транспортними засобом «VOLKSWAGEN LT35», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку на визначення стану наркотичного сп`яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 присутній не був, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник ОСОБА_1 адвокат Соловей Д.Г. через канцелярію суду надав клопотання про закриття провадження у справі, яке підтримав у судовому засіданні, та письмові пояснення, в яких зазначив, що на його думку інспектор, в тій вуличній обстановці, що мала місце на місці зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , а саме темна пора доби, не мав змоги виявити відповідні ознаки наркотичного сп`яніння, а поведінка ОСОБА_1 не викликала ніяких підозр і була адекватною. З наданих до суду органом Національної поліції записів з нагрудних відеореєстраторів не вбачається фіксування факту відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на встановлення стану сп`яніння, як і не вбачається встановлення працівником поліції ознак такого сп`яніння, які б стали підставою для пропонування проходження відповідного медичного огляду. На жодному відеозаписі відсутні свідки, які зазначені в протоколі і факт їх присутності при відмові від проходження медичного огляду. Крім того, з матеріалів справи неможливо встановити, чи була взагалі відмова від проходження медичного огляду свідомою. З жодних відеозаписів чи письмових матеріалів неможливо встановити, що працівниками поліції ОСОБА_1 було роз`яснено наслідки відмови від проходження медичного огляду і фактично це прирівнюється до керування транспортним засобом у стані сп`яніння. А отже за даних обставин неможливо встановити наявність суб`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. У зв`язку з чим просив суд закрити справу за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши докази, суд вважає, що провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення з таких підстав.

Так, відповідно до ч.1 ст.2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, згідно ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

17 липня 1997 року Верховна Рада України ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України, і підлягає застосуванню нарівні з національним законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 1.3. ПДР України, що кореспондується з п. 1.9 ПДР України на учасників дорожнього руху покладений обов`язок знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, за порушення цих Правил вони несуть відповідальність згідно з законодавством.

Положеннями п.п. 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, (в редакції постанови КМУ № 161 від 22.03.2017), визначено, що водій на вимогу працівника поліції повинен пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Отже, чинне законодавство передбачає, що до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП може бути притягнена особа, яка являється водієм і керує транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
В судовому засіданні судом встановлено, що окрім протоколу про адміністративне правопорушення в якому зазначено, що гр. ОСОБА_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння керував транспортним засобом «VOLKSWAGEN LT35», д.н.з. НОМЕР_1 , інших доказів не надано.

Як вбачається з відеозапису камери поліцейського інспектора, який долучено до матеріалів справи та переглянуто в судовому засіданні при розгляді справи, момент зупинки вищезазначеного автомобілю відсутній, докази того, що ОСОБА_1 10 червня 2020 року о 03.37 год. керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння вищезазначений відеозапис не містить, як не містять такого доказу і матеріали справи. Крім того, з наданого до суду відеозапису неможливо встановити, чи пропонували інспектори поліції Гавриленко Є.А. пройти медичний огляд у встановленому законом порядку, а водій відмовився від проходження медичного огляду, також відеоматеріали не містять доказів того, що ОСОБА_1 були роз`яснені права та обов`язки, та повідомлено про те, що відмова від проходження медичного огляду прирівнюється до керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.

Крім цього, суд, звертає увагу на наступні обставини.

Згідно п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі Інструкція від 09.11.2015 року), передбачено огляду на стан сп`янiння пiдлягають водiї транспортних засобiв, щодо яких у полiцейського уповноваженого пiдроздiлу Нацiональної полiцiї України є пiдстави вважати, що вони перебувають у станi сп`янiння згiдно з ознаками такого стану.

Відповідно до п.п.3,4 Розділу І Інструкція від 09.11.2015 року ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Суд, дослідивши долучений до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапис, вбачає, у особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 відсутні ознаки наркотичного сп`яніння зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, а сааме: звужені зіниці очей які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, отже у інспектора взводу №2 роти №1 батальону №2 полку ПП у місті Кривий Ріг УПП у Дніпропетровській області лейтенанта поліції Калашнікової М.М. не було підстав вважати, що ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння і як наслідок пропонувати йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння.

Крім того, в поясненнях долучених до протоколу про адміністративне правопорушення свідків ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , не зазначено наявність у особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 будь-яких ознак наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим, відповідні пояснення свідків є неналежним та не допустимим доказом. Крім того, звертає на себе увагу той факт, що пояснення свідків складені шляхом внесення в заздалегідь виготовлений машинописний текст бланку рукописної інформації, що є неприпустимим порушенням.

Аналізуючи, вищевикладене долучені письмові пояснення свідків ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 не відповідають критерію належності доказів. Тому, суд не бере їх до уваги.

Таким чином, фактичні обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності, працівниками поліції при складанні протоколу не дотримано вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь згідно ст. 62 Конституції України ст. 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини.

Відповідно до ст.251 КУпАП - доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно достатті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"застосовуються судами при розгляді справ як джерело права, а Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Таким чином, суд виходить з того, що будь-які докази, які могли б підтвердити факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, відсутні. Суду не представлено свідків або відеоматеріалів, які містили б відомості, що беззаперечно встановили б факт керування водієм ОСОБА_1 транспортним засобом «VOLKSWAGEN LT35», д.н.з. НОМЕР_1 , 10 червня 2020 року о 03.37.
Крім того, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18№409915 від 10.06.2020 року, ОСОБА_1 ставиться в провину порушення вимог п.п. 2.5 ПДР України: а саме відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`янвння в медичному закладі. Однак, під час перегляду відеозаписів із нагрудних камер поліцейських, які надані суду як докази, встановлено, що відповідні докази відмови від проходження огляду на наявність ознак сп`яніння ОСОБА_1 на які посилається працівник поліції, відсутні.
У відповідності до вимог ст. 62 Конституції України особа не зобов`язана доводити свою невинуватість. Крім того, згідно чинного законодавства, вина особи у вчиненні будь-якого проступку (в тому числі адміністративного правопорушення), повинна бути доведена в установленому законом порядку тобто, в межах процедури, чітко визначеної нормативно правовим актом.

Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви стосовно доведеності вини ОСОБА_1 трактуються на його користь.

Ретельно дослідивши та перевіривши в ході розгляду адміністративної справи усі наявні в справі докази, приходжу до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки належних, достовірних і допустимих доказів, яких було б достатньо для визнання його винуватим у вчиненні даного правопорушення в судовому засіданні встановлено не було.

Керуючись ст.ст. 247 п. 1, 283, 284 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В:
Провадження в справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення у вигляді арешту, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 185-3 КУпАП.

Суддя: С. В. Ступак