Справа № 214/3711/20
3/214/1902/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 серпня 2020 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Ткаченко А.В., розглянувши матеріали справи, які надійшли від Криворізького відділу поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривого Рогу, громадянки України, яка працює директором ТОВ «Векторлайн», зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

02.06.2020 року до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №438428 від 26.05.2020 року щодо ОСОБА_1 про притягнення її до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Відповідно до вищевказаного протоколу, 21.05.2020 року о 23-20 годині ОСОБА_1 , допустила приймання відвідувачів та роботу ресторану (закладу громадського харчування) «Україночка», розташованого за адресою: вул. Гетьманська, буд.80 в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, чим порушила п.8 ч.2 постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні правопорушення не визнала, пояснила, що працює директором готельно-ресторанного комплексу «Україночка» з травня 2019 року. ТОВ «Векторлайн» є власником цього комплексу. Ресторан, що знаходиться у комплексі з липня 2019 року перебуває в оренді у ОСОБА_2 . Остання орендує приміщення кухні, конференц-залу, основного та банкетного залів. Її робочий час закінчується о 18-00 годині. Зі слів співробітників їй відомо, що 21.05.2020 року на літньому майданчику сиділи відвідувачі, приблизно о 23-20 годині, вони зібрались йти по домівкам та попросили залишки їжі запакувати з собою. Працівники погодилися це зробити та сказали їм почекати у конференц-залі, поки їм зберуть їжу у ланч-бокси. В цей час у комплексі були портьє, охоронець та бармен, яка складала залишки їжі. Потім, між відвідувачами закладу стався конфлікт, на який були викликані працівники поліції, які в подальшому склади щодо неї протокол. При цьому, поліцейські не зважали на те, що їм пояснювали, що ресторан перебуває в оренді ОСОБА_2 .

Окрім того, в судовому засіданні в якості свідка була допитана ОСОБА_2 , яка пояснила таке. Вона працює адміністратором ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». З 01.07.2019 року вона орендує у ТОВ «Векторлайн» ресторан, куди входять конференц-зал, банкетна зала, основна зала та кухня (гарячий та холодний цех та приміщення для миття посуду). З 01.04.2020 року їй надали можливість зробити на території комплексу літній майданчик, який, також, відноситься до ресторану. 21.05.2020 року вона у ресторані не була, оскільки для неї був вихідний. Зі слів працівників ресторану вона знає, що в той день, до 23-00 години, на літньому майданчику сиділи відвідувачі, а коли почали збиратися, то попрохали зібрати їм з собою залишки їжі. В цей час приїхали працівники поліції та склали протокол про адміністративне правопорушення.

Окрім того, захисником Михайловим О.В. було надано до суду заперечення на протокол, в якому він просив закрити провадження щодо ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування заперечення захисник зазначив про відсутність належних та достовірних доказів, підтверджуючих факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. З 03.07.2019 року ресторан « ІНФОРМАЦІЯ_2 » знаходиться безпосередньо у користуванні ФОП ОСОБА_2 на підставі договору оренди нежитлового приміщення №03/07/2019, тобто суб`єктом господарювання, що здійснює відповідну діяльність з приймання відвідувачів у ресторані « ІНФОРМАЦІЯ_2 » є саме ФОП ОСОБА_2 , а не ТОВ «Векторлайн», який є лише орендодавцем. У зв`язку з викладеним, ОСОБА_1 , як директор ТОВ «Векторлайн», не є суб`єктом вказаного правопорушення. Також, захисник звертає увагу на той факт, що ресторан « ІНФОРМАЦІЯ_2 » 21.05.2020 року працював та надавав послуги громадського харчування на відкритому (літньому) майданчику, що дозволяється постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 року №392. З урахуванням зазначеного, захисник вважає, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 було складено незаконно та безпідставно, оскільки в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Так, дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вважаю, що провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, виходячи з такого.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Згідно зі ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В розумінні ст.280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи підлягає особа адміністративній відповідальності за інкриміноване їй адміністративне правопорушення, тобто перевірити правильність кваліфікації її дій.

Склад адміністративного правопорушення це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак протиправного соціально шкідливого діяння, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Відповідно положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Так, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» №530-ІХ від 17.03.2020 року внесені зміни до КУпАП, який доповнено ст.44-3, наступного змісту: «Порушення правил щодо карантину людей. Порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян».

Таким чином, адміністративна відповідальність за ст.44-3 КУпАП настає у разі порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

При цьому, у ст.ст.1, 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» визначено, що карантин це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб. Карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 04.05.2020 року №343, на всій території України до 22.05.2020 року продовжено карантин із введенням ряду обмежень.

Зокрема, п.8 зазначеної постанови встановлено з 12.03.2020 року до 22.05.2020 року на всій території України заборону роботи суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, крім, діяльності з надання послуг громадського харчування на відкритих (літніх) майданчиках просто неба за умови забезпечення дотримання відстані не менш як 1,5 метра між місцями для сидіння за сусідніми столами та розміщення не більш як двох клієнтів за одним столом (без урахування дітей віком до 14 років), діяльності з надання зазначених послуг із здійсненням адресної доставки замовлень та замовлень на винос за умови, що суб`єкт господарювання, який проводить таку діяльність, є оператором ринку харчових продуктів відповідно до Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів», та за умови забезпечення персоналу засобами індивідуального захисту (зокрема захист обличчя, очей, рук) і перебування відвідувачів, крім часу приймання їжі, у засобах індивідуального захисту, зокрема респіраторах або захисних масках, у тому числі виготовлених самостійно, а також дотримання відповідних санітарних та протиепідемічних заходів.

Із аналізу вказаних нормативно-правових актів встановлено, що дійсно у зв`язку з введенням в Україні карантину та його продовженням за рішенням Уряду до 22.05.2020 року було прийнято обмеження у здійсненні господарської діяльності суб`єктами господарювання, а саме закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), яка передбачає контакт з громадянами, окрім як, зокрема, діяльності з надання послуг громадського харчування на відкритих (літніх) майданчиках просто неба за умови забезпечення дотримання відстані не менш як 1,5 метра між місцями для сидіння за сусідніми столами та розміщення не більш як двох клієнтів за одним столом (без урахування дітей віком до 14 років).

Разом з цим, слід зазначити, що норма ст.44-3 КУпАП, є бланкетною, а тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретну норму нормативно-правового акту, яким встановлюються відповідні правила та якої не дотрималася особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Проте, в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному щодо ОСОБА_3 , немає жодних відомостей про те, які конкретно підзаконні акти, рішення органів місцевого самоврядування, прийняті на виконання Постанови КМУ №211 від 11.03.2020 року, вона порушила. Посилання в протоколі на вказану постанову є загальним, оскільки вказана норма рішення Уряду не містить в собі жодних посилань на відповідальність за недотримання карантинних обмежень суб`єктів господарювання.

Відповідно до договору оренди №03/07/2019 від 03.07.2020 року та акта приймання-передавання до нього, укладеного між ТОВ «Векторлайн» (орендодавець) та ФОП ОСОБА_2 (орендар), орендодавець передав орендареві в користування частину належного йому нежитлового приміщення, площею 177,14 кв.м. під ресторан, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 строком на три роки з 01.07.2019 року по 30.06.2022 року (а.с.31, 32).

Додатковою угодою №1 до вказаного вище договору оренди від 01.01.2020 року, внесено зміни щодо представника орендодавця, а саме: «в особі директора ОСОБА_4 » замінити «в особі директора ОСОБА_1 » (а.с.33).

Також, додатковою угодою №2 від 01.04.2020 року, внесено зміни до п.1.1 договору від 03.07.2019 року у частині приміщень, що орендуються, а саме: надати на території орендодавця місце для розміщення літніх майданчиків, площею 50 кв.м. (а.с.34).

Окрім того, як видно з копії виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_2 зареєстрована як фізична особа-підприємець (а.с.35).

При цьому, згідно з копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, директором ТОВ «Векторлайн» з 13.04.2017 року призначено ОСОБА_1 (а.с.9-11).

Приймаючи до уваги відомості, що мітяться у вказаних письмових доказах, що фактично підтверджують пояснення ОСОБА_1 , надані нею в судовому засіданні, суд вважає, що остання не є суб`єктом господарської діяльності та немає будь-якого відношення до діяльності ресторану, розташованого на території готельно-ресторанного комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який передано в оренду ФОП ОСОБА_2 .

Склад адміністративного правопорушення передбачає наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак. Відсутність хоча б однієї ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому. За таких обставин, відомості зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення про те, що ОСОБА_1 порушила вимоги передбачені Постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року не знайшли свого підтвердження належними доказами.

Отже, викладена в протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 №438428 від 26.05.2020 року оцінка правопорушення не відповідає дійсним обставинам справи, що встановлені в судовому засіданні та підтверджені матеріалами справи.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутні об`єктивні ознаки за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням, передбаченим ст.44-3 КУпАП.

Наведені факти свідчать про неналежність доказів у справі, які не тільки не підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню в рамках даної справи, зокрема стосовно обставин вчинення особою діяння, що ставиться їй у провину, але і оформлені у такий спосіб, який викликає сумніви щодо об`єктивності і повноти дій уповноваженої посадової особи під час складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, які могли нести формальний характер з метою притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Враховуючи положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ст.44-3 КпАП України, суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.

При цьому, суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Практика Європейського суду з прав людини показує, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Згідно з ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, враховуючи викладене вище, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до висновку про відсутність поставленого у вину працівником поліції в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що обставини, які викладені в протоколі не містять всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення необхідно закрити відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

З огляду на закриття провадження у справі без накладення на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення, судовий збір, в порядку ст.40-1 КУпАП, стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст.33-35, ст.44-3, ч.1 ст.247, 280, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст.44-3 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 КУпАП.

Апеляційна скарга, подання прокурора подаються до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя А.В. Ткаченко