ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«31» січня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

у складі: головуючої - судді Фаріонової О.М.

за участю секретаря Тимошенка О.С.

захисника Іванової Т.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 24 грудня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працює водієм ТОВ «Термінал Укрхарчозбутсировина», проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Згідно постанови судді, 26 вересня 2019 року о 22 год. 40 хв., водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ГАЗ 322132, державний номер НОМЕР_1 , в м. Миколаєві по вул. Новобудівній в районі будинку №8 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Результат аналізу в присутності двох свідків за допомогою газоаналізатору Драгер на місці склав 0,32 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , просить постанову скасувати, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що під час розгляду справи суддею не було досліджено об`єктивно та в повному обсязі обставини справи, а також порушено норми матеріального і процесуального права.

Стверджує, що відеозапис з нагрудного відеореєстратора поліцейських, не відображає повного перебігу подій і складається з фрагментів відео файлів, з яких неможливо встановити факт незгоди особи з результатами проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Апелянт вказує, що відеозапис також підтверджує той факт, що права та обов`язки йому роз`яснені не були, а також право на проходження огляду у медичному закладі в разі незгоди з результатами приладу Драгер.

Зазначає, що свідок ОСОБА_2 , про виклик і допит якого він клопотав у суді, не з`явився в судове засідання, що позбавило його можливості поставити свідку запитання по суті справи. Вважає, що у такому разі його письмові пояснення не слід брати до уваги, оскільки свідок не був допитаний під час судового розгляду.

Також звертає увагу на ту обставину, що суддя проігнорував його доводи та доводи захисника щодо неузгодженості даних температури повітря, що містяться на роздруківці результатів тестування за допомогою приладу Драгер та фактичної температури повітря.

Стверджує, що під час його огляду на вулиці було досить прохолодно. Згідно результату тестування на алкоголь, температура повітря станом на 23:00 год. 26.09.2019 р. значиться +21 С , в той час, як фактично температура повітря була +12 С, що підтверджується інформацією, що міститься на сайті архів погоди в Миколаєві (аеропорт).

Апелянт вважає, що у зв`язку з наявною похибкою температури повітря у 8 градусів, результати проходження його огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, не можуть братися судом до уваги в якості доказу по справі.

Крім того, додає, що прилад Drager Alcotest 6810 має проходити обов`язкове обслуговування, а саме: перевірка калібровки кожні шість місяців. Але в оскаржуваній постанові навіть не зазначено дати останньої повірки приладу.

Також апелянт звертає увагу, що суддя не надав належної оцінки поясненням допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_3 , яка пояснила, що дійсно заперечення ОСОБА_1 після проведеного огляду за допомогою приладу Драгер поліцейські проігнорували і зазначили, що всі заперечення з даного приводу він може надати в суді.

Вказує, що зазначений свідок в суді підтвердила, що він був не згодний з результатами тестування на алкоголь за допомогою приладу Драгер, однак до медичного закладу поїхати йому ніхто не пропонував.

На думку апелянта, факт підписання ним протоколу про адміністративне правопорушення, не може розцінюватися, як його згода з результатами тестування на алкоголь за допомогою приладу Драгер. Тому вважає, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 до апеляційного суду не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи (згідно повідомленню про вручення поштового відправлення). Його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, заслухавши пояснення захисника Іванової Т.В. на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши відеозапис з нагрудної камери поліцейського, апеляційний суд встановив наступне.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 вказаних вимог закону не дотримався, допустив формальне ставлення до вирішення справи, з`ясував обставини неповно та не всебічно, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення.

Приймаючи рішення, суддя дійшов висновку, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. В обґрунтування цих висновків, суддя послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення, результати тестування на алкоголь, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та письмові пояснення свідка ОСОБА_2 , а також на дані, які містяться на відеозаписі з нагрудної камери поліцейських.

З огляду на ці докази, суддя дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З цими висновками суд апеляційної інстанції не погоджується, з огляду на наступне.

Так, як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №285340, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ГАЗ 322132 в стані алкогольного сп`яніння. Результат аналізу в присутності двох свідків за допомогою газоаналізатору Драгер на місці зупинки транспортного засобу склав 0,32 проміле.

Згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів вбачається, що ОСОБА_1 в присутності двох свідків пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, показник якого склав 0,32 проміле та погодився з результатами цього огляду.

Однак, дані, які викладені в акті огляду про те, що ОСОБА_1 погодився з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

Так, в суді першої інстанції ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, суду пояснив, він був зупинений працівниками поліції, які запропонували продути алкотестер Драгер. Продувши Драгер, він був не згоден з його показниками. Однак працівники поліції не запропонували йому проїхати до лікарні, і не пояснили, що він має на це право.

Як слідує з письмових пояснень свідка ОСОБА_2 , ОСОБА_1 після продуття приладу Драгер поліцейські запропонували проїхати до лікарні, від чого він відмовився.

Але ж в письмових поясненнях іншого свідка - ОСОБА_4 , взагалі не вказано про те, що ОСОБА_1 погодився з результатами огляду.

Так, в матеріалах справи міститься відеозапис з нагрудної камери поліцейського, який вівся під час складання протоколу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 . Дослідивши зазначений відеозапис встановлено, що він не відображає повного перебігу подій оформлення адміністративних матеріалів та проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 .

Зазначений відеозапис складається з фрагментів відео-файлів, з яких неможливо встановити, чи погодився ОСОБА_1 з результатами проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння та чи пропонували йому поліцейські поїхати до медичного закладу. Як видно з відеозапису, після продуття приладу Драгер ОСОБА_1 , поліцейські відразу почали оформлювати матеріали, а потім відеозапис закінчується.

Факт незгоди ОСОБА_1 з результатами тестування на алкоголь за допомогою приладу Драгер, також підтвердила допитана в суді першої інстанції свідок ОСОБА_3 , яка була присутня під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та пояснила, що дійсно ОСОБА_1 був не згоден з результатами проведеного тестування на алкоголь. Наполягав на тому, щоб його відвезли до лікарні для перевірки результатів, однак поліцейські йому відмовили. Отже, в суді не спростовані доводи ОСОБА_1 про його незгоду з результатами проведеного тестування на місці зупинки транспортного засобу, а також не спростовані доводи про те, що працівники поліції не пропонували пройти огляд у медичному закладі.

Також суд вважає слушними доводи ОСОБА_1 , що згідно результату тестування на алкоголь, температура повітря станом на 23:00 год. 26.09.2019 р. значиться +21 С , в той час, як фактично температура повітря була +12 С, що підтверджується інформацією, що міститься на сайті архів погоди в Миколаєві (аеропорт). Зазначена обставина також викликає сумнів у результатах проведеного тестування.

Процедура проведення огляду водіїв на виявлення стану сп`яніння закріплена у Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 р. № 1452/735.

Також порядок проведення огляду водія на стан сп`яніння передбачений ст. 266 КУпАП.

Так, відповідно до п. 6 розділу І Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Згідно п. 7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Відповідно до п. п. 6, 7, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 р. № 1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Зазначених вимог законодавства працівники поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 не дотрималися.

За таких обставин, враховуючи, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, чи погодився ОСОБА_1 з результатами огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а у разі незгоди, чи відмовився від проходження огляду у медичному закладі, і дані, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення не підтверджені доказами, зокрема, відеозаписом з нагрудної камери поліцейського (який, як встановлено, лише фрагментально відображає перебіг подій під час складанні протоколу) апеляційний суд вважає, що працівники поліції порушили процедуру проведення огляду водія ОСОБА_1 на виявлення стану алкогольного сп`яніння.

Під час апеляційного розгляду не спростовані доводи апелянта про незаконність оскаржуваної постанови, а під час розгляду справи в суді першої інстанції, суд не звернув уваги на допущені працівниками поліції порушення під час складання протоколу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 .

Тобто, суддя місцевого суду з`ясував обставини неповно та не всебічно, що загалом призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення.

Таким чином, у ході дослідження доказів, виникли обґрунтовані сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 за обставин, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення. Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на наведене, висновки судді про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.9 «а» ПДР України є невірними, оскільки в суді не доведено наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Тому постанова судді про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає скасуванню, а справа - закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, суд ,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 24 грудня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Фаріонова