Дата документу 05.08.2020
Справа № 937/2893/20
Провадження № 3/937/964/20
Справа № 937/2894/20
Провадження № 3/937/965/20
Справа № 937/4319/20
Провадження № 3/937/1285/20
Справа № 937/4320/20
Провадження № 3/937/1286/20
Справа № 937/4322/20
Провадження № 3/937/1287/20
Справа № 937/4323/20
Провадження № 3/937/1288/20
Справа № 937/4324/20
Провадження № 3/937/1289/20
Справа № 937/4325/20
Провадження № 3/937/1290/20
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2020 року м. Мелітополь
Суддя Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області Дараган Л.В., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з Управління стратегічних розслідувань в Запорізькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Березнегувате Миколаївської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, військове звання майор, місце служби і посада старший офіцер військової частини НОМЕР_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_2 , виданий 08 грудня 2017 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ,
за ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

В протоколі про адміністративне правопорушення № 283 від 11 червня 2020 року зазначено, що 21 травня 2018 року наказом № 115 на майора ОСОБА_1 було покладено тимчасове виконання обов`язків командира військової частини НОМЕР_4 з 21 червня 2018 року. 29 червня 2018 року ОСОБА_1 , будучи т.в.о. командира військової частини, знаходячись за адресою військової частини НОМЕР_4 : Запорізька область, м. Мелітополь, почтове відділення № 7, діючи у власних майнових інтересах, підписав наказ № 108 «Про виплату особовому складу військової частини надбавки у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці за червень 2018 року», яким встановив собі, як начальнику штабу першому заступнику командира військової частини надбавку за червень 2018 року у розмірі 20 відсотків до посадових окладів. На підставі зазначеного наказу ОСОБА_1 отримав додаткові грошові кошти до заробітної плати. При цьому, ОСОБА_1 , достовірно знаючи про наявність в його діях реального конфлікту інтересів, а саме: суперечність між його приватним інтересом та службовими повноваженнями, що впливає на об`єктивність та неупередженість прийняття рішень, не повідомив командира військової частини НОМЕР_4 та командира військової частини НОМЕР_5 про наявність реального конфлікту інтересів при підписанні зазначеного наказу. Отже, ОСОБА_1 , будучи т.в.о. командира військової частини НОМЕР_4 порушив вимоги, встановлені п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції».
Крім того, протоколі про адміністративне правопорушення № 284 від 11 червня 2020 року зазначено, що 21 травня 2018 року наказом № 115 на майора ОСОБА_1 було покладено тимчасове виконання обов`язків командира військової частини НОМЕР_4 з 21 червня 2018 року. 29 червня 2018 року ОСОБА_1 , будучи т.в.о. командира військової частини, знаходячись за адресою військової частини НОМЕР_4 : Запорізька область, м. Мелітополь, почтове відділення № 7, діючи у власних майнових інтересах, підписав наказ № 108 «Про виплату особовому складу військової частини надбавки у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці за червень 2018 року», яким встановив собі, як начальнику штабу першому заступнику командира військової частини надбавку за червень 2018 року у розмірі 20 відсотків до посадових окладів. На підставі зазначеного наказу ОСОБА_1 отримав додаткові грошові кошти до заробітної плати. При цьому, ОСОБА_1 , достовірно знаючи про наявність в його діях реального конфлікту інтересів, а саме: суперечність між його приватним інтересом та службовими повноваженнями, що впливає на об`єктивність та неупередженість прийняття рішень, видав вищевказаний наказ, діючи у власних майнових інтересах, тобто прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів. Отже, ОСОБА_1 , будучи т.в.о. командира військової частини НОМЕР_4 порушив вимоги, встановлені п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції».
Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення № 285 від 11 червня 2020 року зазначено, що 28 травня 2019 року наказом № 87 на майора ОСОБА_1 було покладено тимчасове виконання обов`язків командира військової частини НОМЕР_4 з 29 травня 2019 року. 31 травня 2019 року ОСОБА_1 , будучи т.в.о. командира військової частини, знаходячись за адресою військової частини НОМЕР_4 : Запорізька область, м. Мелітополь, почтове відділення № 7, діючи у власних майнових інтересах, підписав наказ № 66 «Про виплату особовому складу військової частини надбавки у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці за травень 2019 року», яким встановив собі, як начальнику штабу першому заступнику командира військової частини надбавку за травень 2019 року у розмірі 20 відсотків до посадових окладів. На підставі зазначеного наказу ОСОБА_1 отримав додаткові грошові кошти до заробітної плати. При цьому, ОСОБА_1 , достовірно знаючи про наявність в його діях реального конфлікту інтересів, а саме: суперечність між його приватним інтересом та службовими повноваженнями, що впливає на об`єктивність та неупередженість прийняття рішень, не повідомив командира військової частини НОМЕР_4 та командира військової частини НОМЕР_5 про наявність реального конфлікту інтересів при підписанні зазначеного наказу. Отже, ОСОБА_1 , будучи т.в.о. командира військової частини НОМЕР_4 порушив вимоги, встановлені п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції».
Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення № 286 від 11 червня 2020 року зазначено, що 28 травня 2019 року наказом № 87 на майора ОСОБА_1 було покладено тимчасове виконання обов`язків командира військової частини НОМЕР_4 з 29 травня 2019 року. 31 травня 2019 року ОСОБА_1 , будучи т.в.о. командира військової частини, знаходячись за адресою військової частини НОМЕР_4 : Запорізька область, м. Мелітополь, почтове відділення № 7, діючи у власних майнових інтересах, підписав наказ № 66 «Про виплату особовому складу військової частини надбавки у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці за травень 2019 року», яким встановив собі, як начальнику штабу першому заступнику командира військової частини надбавку за травень 2019 року у розмірі 20 відсотків до посадових окладів. На підставі зазначеного наказу ОСОБА_1 отримав додаткові грошові кошти до заробітної плати. При цьому, ОСОБА_1 , достовірно знаючи про наявність в його діях реального конфлікту інтересів, а саме: суперечність між його приватним інтересом та службовими повноваженнями, що впливає на об`єктивність та неупередженість прийняття рішень, видав вищевказаний наказ, діючи у власних майнових інтересах, тобто прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів. Отже, ОСОБА_1 , будучи т.в.о. командира військової частини НОМЕР_4 порушив вимоги, встановлені п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції».
Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення № 288 від 11 червня 2020 року зазначено, що 28 травня 2019 року наказом № 87 на майора ОСОБА_1 було покладено тимчасове виконання обов`язків командира військової частини НОМЕР_4 з 29 травня 2019 року. 31 травня 2019 року ОСОБА_1 , будучи т.в.о. командира військової частини, знаходячись за адресою військової частини НОМЕР_4 : Запорізька область, м. Мелітополь, почтове відділення № 7, діючи у власних майнових інтересах, підписав наказ № 67 «Про виплату надбавки за особливості проходження служби військовослужбовцями військової частини НОМЕР_4 за травень 2019 року», яким встановив собі, як начальнику штабу першому заступнику командира військової частини надбавку за травень 2019 року у розмірі 78 відсотків до посадових окладів. На підставі зазначеного наказу ОСОБА_1 отримав додаткові грошові кошти до заробітної плати. При цьому, ОСОБА_1 , достовірно знаючи про наявність в його діях реального конфлікту інтересів, а саме: суперечність між його приватним інтересом та службовими повноваженнями, що впливає на об`єктивність та неупередженість прийняття рішень, не повідомив командира військової частини НОМЕР_4 та командира військової частини НОМЕР_5 про наявність реального конфлікту інтересів при підписанні зазначеного наказу. Отже, ОСОБА_1 , будучи т.в.о. командира військової частини НОМЕР_4 порушив вимоги, встановлені п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції».
Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення № 287 від 11 червня 2020 року зазначено, що 28 травня 2019 року наказом № 87 на майора ОСОБА_1 було покладено тимчасове виконання обов`язків командира військової частини НОМЕР_4 з 29 травня 2019 року. 31 травня 2019 року ОСОБА_1 , будучи т.в.о. командира військової частини, знаходячись за адресою військової частини НОМЕР_4 : Запорізька область, м. Мелітополь, почтове відділення № 7, діючи у власних майнових інтересах, підписав наказ № 67 «Про виплату надбавки за особливості проходження служби військовослужбовцями військової частини НОМЕР_4 за травень 2019 року», яким встановив собі, як начальнику штабу першому заступнику командира військової частини надбавку за травень 2019 року у розмірі 78 відсотків до посадових окладів. На підставі зазначеного наказу ОСОБА_1 отримав додаткові грошові кошти до заробітної плати. При цьому, ОСОБА_1 , достовірно знаючи про наявність в його діях реального конфлікту інтересів, а саме: суперечність між його приватним інтересом та службовими повноваженнями, що впливає на об`єктивність та неупередженість прийняття рішень, видав вищевказаний наказ, діючи у власних майнових інтересах, тобто прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів. Отже, ОСОБА_1 , будучи т.в.о. командира військової частини НОМЕР_4 порушив вимоги, встановлені п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції».
Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення № 228 від 14 квітня 2020 року зазначено, що 28 травня 2019 року наказом № 87 на майора ОСОБА_1 було покладено тимчасове виконання обов`язків командира військової частини НОМЕР_4 з 29 травня 2019 року. 31 травня 2019 року ОСОБА_1 , будучи т.в.о. командира військової частини, знаходячись за адресою військової частини НОМЕР_4 : Запорізька область, м. Мелітополь, почтове відділення № 7, діючи у власних майнових інтересах, підписав наказ № 68 «Про виплату щомісячної премії військовослужбовцям військової частини НОМЕР_4 за підсумками роботи у травні 2019 року», яким встановив собі, як начальнику штабу першому заступнику командира військової частини премію за травень 2019 року. На підставі зазначеного наказу ОСОБА_1 отримав додаткові грошові кошти до заробітної плати. При цьому, ОСОБА_1 , достовірно знаючи про наявність в його діях реального конфлікту інтересів, а саме: суперечність між його приватним інтересом та службовими повноваженнями, що впливає на об`єктивність та неупередженість прийняття рішень, не повідомив командира військової частини НОМЕР_4 та командира військової частини НОМЕР_5 про наявність реального конфлікту інтересів при підписанні зазначеного наказу. Отже, ОСОБА_1 , будучи т.в.о. командира військової частини НОМЕР_4 порушив вимоги, встановлені п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції».
Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення № 229 від 14 квітня 2020 року зазначено, що 28 травня 2019 року наказом № 87 на майора ОСОБА_1 було покладено тимчасове виконання обов`язків командира військової частини НОМЕР_4 з 29 травня 2019 року. 31 травня 2019 року ОСОБА_1 , будучи т.в.о. командира військової частини, знаходячись за адресою військової частини НОМЕР_4 : Запорізька область, м. Мелітополь, почтове відділення № 7, діючи у власних майнових інтересах, підписав наказ № 68 «Про виплату щомісячної премії військовослужбовцям військової частини НОМЕР_4 за підсумками роботи у травні 2019 року», яким встановив собі, як начальнику штабу першому заступнику командира військової частини премію за травень 2019 року. На підставі зазначеного наказу ОСОБА_1 отримав додаткові грошові кошти до заробітної плати. При цьому, ОСОБА_1 , достовірно знаючи про наявність в його діях реального конфлікту інтересів, а саме: суперечність між його приватним інтересом та службовими повноваженнями, що впливає на об`єктивність та неупередженість прийняття рішень, видав вищевказаний наказ, діючи у власних майнових інтересах, тобто прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів. Отже, ОСОБА_1 , будучи т.в.о. командира військової частини НОМЕР_4 порушив вимоги, встановлені п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції».
Враховуючи, що вказані вище адміністративні матеріали за вчинення адміністративних правопорушень складені відносно однієї й тієї ж особи, ці справи розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою) судом, тому суд приходить до висновку про необхідність об`єднання адміністративних матеріалів № 937/2893/20 (провадження № 3/937/964/20) та № 937/2894/20 (провадження № 3/937/965/20) та № 937/4319/20 (провадження № 3/937/1285/20) та № 937/4320/20 (провадження № 3/937/1286/20) та № 937/4322/20 (провадження № 3/937/1287/20) та № 937/4323/20 (провадження № 3/937/1288/20) та № 937/4324/20 (провадження № 3/937/1289/20) та № 937/4325/20 (провадження № 3/937/1290/20), в одне провадження з присвоєнням єдиного номеру 937/2893/20 (провадження № 3/937/964/20) та розглядати вказані справи одночасно.
Під час розгляду адміністративного матеріалу ОСОБА_1 свою провину в скоєнні адміністративних правопорушеннях не визнав та пояснив, що він жодних правопорушень не вчиняв. Так, з липня 2016 року до червня 2020 року він проходив військову службу і обіймав посаду начальника штабу першого заступника командира військової частини НОМЕР_4 , в зв`язку із чим у разі відсутності командира військової частини його призначали т.в.о. командира і ним підписувались накази, в тому числі щодо грошового забезпечення військовослужбовців даної військової частини. Військовослужбовці отримують не заробітну плату, а грошове забезпечення, розмір якого чітко визначений чинним законодавством, до складу вказаного грошового забезпечення входять надбавки і премії, які виплачуються у встановленому розмірі в будь-якому випадку, за виключенням накладення дисциплінарного стягнення. Він ніяких додаткових грошових коштів не отримував, розмір його грошового забезпечення не змінювався. Жодних корупційних діянь він не вчиняв, неправомірної вигоди не отримував, реального конфлікту інтересів в його діях не було, грошове забезпечення він отримував виключно за виконання своїх функціональних обов`язків. Крім того, військова частина НОМЕР_4 не має власного фінансового органу, який безпосередньо здійснює планування, розподіл, виплату грошового забезпечення військовослужбовця, всі накази, що стосуються грошового забезпечення військовослужбовців, в подальшому направляються до військової частини НОМЕР_5 (м. Миколаїв) для погодження та проведення відповідних виплат. Про прийняття на себе виконання обов`язків командира військової частини НОМЕР_4 він щоразу доповідав командуванню військової частини НОМЕР_5 , які підпорядковується військова частина НОМЕР_4 . До того ж, в квітні 2020 року було проведено службове розслідування, за результатами якого встановлено, що виплату премії у травні 2019 року було здійснено відповідно до наказу Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, незаконних додаткових виплат, доплат не виявлено, зміст документа (наказу) відповідає вимогам чинного законодавства, негативних правових наслідків реалізація положень документа, у тому числі порушень законодавства, що можуть створити передумови для настання економічних збитків держави, не прогнозується, ніякої фінансової шкоди державі не нанесено. Зазначив, що в його діях відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, та просив закрити провадження в зв`язку з відсутністю складу адміністративних правопорушень, при цьому заперечував щодо закриття провадження з підстав закінчення на момент розгляду справ про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Під час розгляду адміністративних матеріалів захисник адвокат Матсалаєва В.В. просила закрити провадження в зв`язку з відсутністю складу адміністративних правопорушень.
Під час розгляду адміністративних матеріалів прокурори військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України Зубков В.С. та Григор`єв Д.Д. зазначили, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, тому на нього має бути накладено відповідне адміністративне стягнення. Так, ОСОБА_1 фактично був командиром військової частини, тому накази щодо встановлення йому надбавок і премій мав видавати командир вищестоячої військової частини. Крім того, часом виявлення вказаних правопорушень є час складення відповідних адміністративних протоколів. Тому провадження за адміністративними протоколами № 284 і № 285 підлягає закриттю, в зв`язку з закінченням на момент розгляду справ про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.
Суд, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, її захисника, прокурорів, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, з таких підстав.
Так, ч. 1 ст. 172-7 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.
Разом із цим, відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1 279-4 цього Кодексу.
Як було встановлено в ході розгляду адміністративного матеріалу, дійсно з 27 липня 2016 року ОСОБА_1 проходив військову службу на посаді начальника штабу першого заступника командира військової частини НОМЕР_4 , в зв`язку із чим він відповідно до п.п. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією.
Разом із цим, положеннями ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, зазначені у п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов`язані: 1)вживати заходів щодо недопущення виникнення реального,потенційного конфлікту інтересів; 2)повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3)не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4)вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.
У відповідності до п. 11 ч. 1 ст. 61 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що приватний інтерес це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі тими, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.
Відповідно до норм ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», реальний конфлікт інтересів це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.
Аналогічне визначення реального конфлікту міститься і в примітці до ст. 172-7 КУпАП.
За змістом зазначеної статті Закону України «Про запобігання корупції» та ст. 172-7 КУпАП, суб`єктивна сторона корупційного діяння характеризується тим, що воно вчинюється лише з корисливих спонукань. Особа, яка вчинила таке корупційне діяння, усвідомлює, що вона незаконно використовує свої службові повноваження та незаконно одержує у зв`язку з цим певні матеріальні блага.
Тобто, навіть при наявності суперечності між особистими інтересами та службовими повноваженнями обов`язковим є встановлення можливості впливу такої суперечності на об`єктивність або упередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих службових повноважень.
При цьому конфлікт інтересів повинен бути реальним (очевидним) і передбачуваним. Тобто, конфлікт інтересів має місце тоді, коли вказана суперечність фактично вплинула чи могла вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.
За змістом ст. 172-7 КУпАП, особистий інтерес це користь, вигода яка стосується (або цікавить) особи, і які вона бажає отримати для себе особисто або близьких осіб.
Як вбачається з матеріалів справи, 21 травня 2018 року наказом № 115 на начальника штабу першого заступника командира військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_1 було покладено тимчасове виконання обов`язків командира військової частини НОМЕР_4 з 21 червня 2018 року. 29 червня 2018 року ОСОБА_1 , будучи т.в.о. командира військової частини, знаходячись за адресою військової частини НОМЕР_4 : Запорізька область, м. Мелітополь, почтове відділення № 7, підписав наказ № 108 «Про виплату особовому складу військової частини надбавки у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці за червень 2018 року», яким військовослужбовцям військової частини НОМЕР_4 була встановлена надбавка за червень 2018 року, в тому числі і начальнику штабу першому заступнику командира військової частини ОСОБА_1 у розмірі 20 відсотків до посадового окладу.
Крім того, 28 травня 2019 року наказом № 87 на начальника штабу першого заступника командира військової частини ОСОБА_1 було покладено тимчасове виконання обов`язків командира військової частини НОМЕР_4 з 29 травня 2019 року. 31 травня 2019 року ОСОБА_1 , будучи т.в.о. командира військової частини, знаходячись за адресою військової частини НОМЕР_4 : Запорізька область, м. Мелітополь, почтове відділення № 7, підписав: наказ № 66 «Про виплату особовому складу військової частини надбавки у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці за травень 2019 року», яким військовослужбовцям військової частини НОМЕР_4 була встановлена надбавка за травень 2019 року, в тому числі і начальнику штабу першому заступнику командира військової частини ОСОБА_1 у розмірі 20 відсотків до посадового окладу; наказ № 67 «Про виплату надбавки за особливості проходження служби військовослужбовцями військової частини НОМЕР_4 за травень 2019 року», яким військовослужбовцям військової частини НОМЕР_4 була встановлена надбавка за травень 2019 року, в тому числі і начальнику штабу першому заступнику командира військової частини ОСОБА_1 у розмірі 78 відсотків до посадового окладу; наказ № 68 «Про виплату щомісячної премії військовослужбовцям військової частини НОМЕР_4 за підсумками роботи у травні 2019 року», яким військовослужбовцям військової частини НОМЕР_4 була встановлена премія за травень 2019 року, в тому числі і начальнику штабу першому заступнику командира військової частини ОСОБА_1 ..
При цьому в ході судового розгляду було встановлено, що військова частина НОМЕР_4 є окремою військовою частиною та підпорядкована військовій частині НОМЕР_5 , але при цьому не має свого фінансового органу, тому знаходиться на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_5 , в зв`язку із чим накази про виплату грошового забезпечення військовослужбовців військової частини НОМЕР_4 розробляються і підписуються командиром цієї військової частини та направляються до фінансового органу військової частини НОМЕР_5 для реалізації.
Зазначені вище накази були видані відповідно до положень Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 260 від 07 червня 2017 року та підписані т.в.о. командира військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_1 в межах його повноважень, у зв`язку виконанням ним обов`язків командира військової частини на час його відсутності.
При цьому слід зазначити, що згідно Розділу VI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 260 від 07 червня 2017 року, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) щомісячно виплачується надбавка за особливості проходження служби в розмірах до 100 відсотків посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років залежно від складності та важливості виконуваних обов`язків. Розмір щомісячної надбавки за особливості проходження служби розраховується від мінімального розміру цієї надбавки, який встановлюється Міністром оборони України, у відсотках для осіб офіцерського складу та окремо для осіб рядового, сержантського та старшинського складу виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України. Мінімальний розмір щомісячної надбавки за особливості проходження служби не може перевищувати 65 відсотків. Залежно від складності та важливості виконуваних обов`язків розмір щомісячної надбавки за особливості проходження служби збільшується на відповідний коефіцієнт від 1 до 1,55. При цьому надбавка за особливості проходження служби у встановлених розмірах виплачується щомісяця з дня вступу до виконання обов`язків за посадою, у тому числі й у разі тимчасового виконання обов`язків за посадою, до дня звільнення від виконання обов`язків за посадою, яка передбачає цю надбавку.
Згідно Розділу ХІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 260 від 07 червня 2017 року, розмір надбавки військовослужбовцям (крім військовослужбовців режимно-секретних органів), які працюють в умовах режимних обмежень, установлюється у відсотках до посадових окладів залежно від ступеня секретності інформації: відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «особливої важливості», 20 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «цілком таємно», 15 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «таємно», 10 відсотків. Для виплати надбавки військовослужбовцям, які працюють в умовах режимних обмежень, командир військової частини щорічно станом на 01 січня визначає наказом розмір надбавки відповідно до номенклатури посад військовослужбовців і працівників, зайняття яких потребує оформлення допуску до державної таємниці, за погодженням з режимно-секретним органом. При цьому виплата військовослужбовцям надбавки припиняється із дня: наступного за днем звільнення від виконання обов`язків за посадою чи вступу до тимчасового виконання обов`язків за посадою, за якою виплату надбавки не встановлено; припинення доступу до матеріальних носіїв секретної інформації; закінчення науково-дослідних і науково-конструкторських робіт.
Також, згідно Розділу XVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 260 від 07 червня 2017 року, розмір щомісячної премії, але не менше 10 відсотків посадового окладу, встановлює Міністр оборони України для відповідних категорій військовослужбовців, виходячи з наявного фонду грошового забезпечення. Виплата щомісячної премії здійснюється із дня вступу до виконання обов`язків за посадами і до дня звільнення від виконання обов`язків за посадами, у тому числі і в разі тимчасового виконання обов`язків за посадами. Розмір премії встановлюється за рішенням Міністра оборони України, виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України. При цьому при порушенні військової дисципліни, незадовільному виконанні службових обов`язків виплата щомісячної премії військовослужбовцям здійснюється у відсотковому відношенні від встановленого вище розміру щомісячної премії.
Враховуючи наведені обставини та положення нормативних актів, з огляду на те, що розмір надбавок за особливості проходження служби та премій, в тому числі і ОСОБА_1 були встановлені Міністром оборони України, виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, а розміри надбавок за доступ до державної таємниці, в тому числі і ОСОБА_1 були затверджені командиром військової частини щорічно станом на 01 січня відповідного року, тобто до винесення ОСОБА_1 вказаних в протоколах про адміністративні правопорушення наказів про тимчасове виконання ОСОБА_1 обов`язків командира військової частини, в тому числі і щодо виплати надбавок і премій, суд приходить до висновку, що у ОСОБА_1 при видачі та підписанні наказів про преміювання та встановлення надбавок, в тому числі і відносно себе, відсутня суперечність між його особистими інтересами та його службовими повноваженнями, наявність яких могла б вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішення, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих йому службових повноважень, оскільки він керувався Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України № 260 від 07 червня 2017 року, виданими раніше наказами та розмірами вказаних виплат, які були визначені Міністром оборони України. При цьому сам факт підписання таких наказів є лише формальною дією ОСОБА_1 на виконання своїх обов`язків, а не його особистим рішенням, продиктованим корисним умислом та наявністю приватного інтересу в розумінні положень Закону України «Про запобігання корупції».
Крім того, в протоколах про адміністративні правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 , підписуючи відповідні накази діяв умисно. У власних майнових інтересах, однак при цьому не зазначено, в чому полягає умисел особи або корисливі мотиви, що має бути обов`язково встановлено.
Також, спираючись на чинне законодавство та судову практику, слід зазначити про те, що отримання грошової винагороди у формі зарплати або грошового забезпечення та їх складових премії, надбавки, за своєю суттю не може виступати мотивом правопорушень, пов`язаних з корупцією, оскільки право «на зарплату, не нижчу від визначеної законом», законодавчо закріплене у ст. 43 Конституції України, а згідно положень ч. 1 і ч. 2 ст. 1-2 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата це винагорода, обчислена у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу, і її розмір залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. Структура зарплати складається з основної зарплати (це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців), додаткової зарплати (це винагорода за працю понад встановлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці), інших заохочувальних та компенсаційних виплат (це виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми). До того ж, положеннями Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 260 від 07 червня 2017 року, визначено, що грошове забезпечення військовослужбовців включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років. До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.
Відтак, отримання надбавок і премій та їх розміру не залежало від безпосереднього прийняття ОСОБА_1 рішення. Таким чином, дані факти унеможливлюють існування реального конфлікту інтересу, оскільки останній підписав накази по особовому складу про виплату надбавок і преміювання особового складу військової частини за конкретний календарний місяць, а не встановив щомісячний розмір надбавок і премій.
Також судом встановлено, що жодних додаткових грошових виплат, окрім передбачених чинним законодавством, ОСОБА_1 не отримував, розмір отримуваного ним грошового забезпечення був сталий протягом всього календарного року та не змінювався.
Суд приймає до уваги й ті обставини, що, вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-7 КУпАП, необхідно враховувати наявності фактів, встановлення яких має бути відображено в протоколі про адміністративне правопорушення та в постанові суду, а саме:
- наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений;
- наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення;
- наявність повноважень на прийняття рішення;
- наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.
Питання оплати праці належить до трудових правовідносин, а отже не відноситься до сфери приватного інтересу працівника в розумінні ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції».
Відсутність приватного інтересу, в свою чергу, виключає наявність реального конфлікту інтересів у особи, а відтак і склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.
Отже, суд вважає, що пояснення ОСОБА_1 об`єктивно підтверджуються встановленими під час розгляду адміністративного матеріалу обставинами.
Крім того, посилання прокурорів щодо дат виявлення зазначених в протоколах правопорушень, визначених особою, що їх склала, датою їх складання, а саме 14 квітня 2020 року та 11 червня 2020 року, судом не можуть бути прийняті до уваги, виходячи з викладеного далі.
Так, згідно повідомлень про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, останні надійшли до Управління стратегічних розслідувань в Запорізькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України 27 березня 2020 року та 24 квітня 2020 року. Таким чином, на момент отримання вказаних повідомлень правопорушення вже були виявлені та встановлено особу, яка їх імовірно вчинила. Тобто, датою виявлення правопорушень за таких обставин необхідно вважати саме дату повідомлення Управління стратегічних розслідувань в Запорізькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про вчинення ОСОБА_1 корупційних правопорушень та направлення відповідних матеріалів для організації перевірки і прийняття рішення, тобто 27 березня 2020 року (протоколи № 228 та № 229) та 24 квітня 2020 року (протоколи № 283, № 284, № 285, № 286, № 288, № 289) відповідно, а не дати складання таких протоколів, які з невідомої причини не складалися протягом достатньо тривалого часу.
Однак, суд вважає за неможливе під час розгляду даних протоколів про адміністративні правопорушення застосувати положення п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, відповідно до яких провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, оскільки особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, заперечує проти закриття провадження з цих підстав і наполягає на закритті провадження з підстав відсутності в його діях складу адміністративних правопорушень.
При цьому, оскільки положення КУпАП не регулюють порядок закриття провадження за таких обставин, виникла необхідність в застосуванні принципу аналогії найбільш близької галузі права, а саме кримінального процесуального права та при вирішенні питання про закриття провадження необхідно керуватися приписами ст. 284 КПК України.
Так, положеннями ст. 284 КПК України визначено, що закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності (в тому числі й у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності) не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує, і в цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку.
Таким чином, з урахуванням викладених вище обставин, закриття провадження у справах з підстав закінчення на момент їх розгляду строків, передбачених ст. 38 КУпАП, є неможливим.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.
На підставі вищевикладеного, суд вважає, що провадження у вказаних справах підлягає закриттю, в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.
Керуючись ст.ст. 9, 247, 251, 280, 283, 284, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Об`єднати адміністративні матеріали № 937/2893/20 (провадження № 3/937/964/20) та № 937/2894/20 (провадження № 3/937/965/20) та № 937/4319/20 (провадження № 3/937/1285/20) та № 937/4320/20 (провадження № 3/937/1286/20) та № 937/4322/20 (провадження № 3/937/1287/20) та № 937/4323/20 (провадження № 3/937/1288/20) та № 937/4324/20 (провадження № 3/937/1289/20) та № 937/4325/20 (провадження № 3/937/1290/20) у відношенні ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП в одне провадження з присвоєнням єдиного унікального номеру 937/2893/20 (провадження № 3/937/964/20).
Провадження по адміністративним справам відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП закрити, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: