Справа № 266/3435/20
Провадженя№ 3/266/1441/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 липня 2020 року м.Маріуполь
Суддя Приморського районного суду м. Маріуполя Донецька область Пантелєєв Д.Г., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в м.Маріуполі Донецької області, не працюючого, мешкає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 1 ст. 184 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , 16.06.2020 року, о 21:07 год., знаходячись на міському пляжі в Приморському районі м. Маріуполя, не виконала обов`язків по піклуванню за створенням безпечних умов для життя та здоров`я відносно своєї малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що виразилося у вживанні спиртних напоїв на морі, яке є небезпечним місцем відпочинку дітей та безконтрольності місцезнаходження останньої.
ОСОБА_1 не з`явилася до судового засідання, хоча про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.
Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі "Пономарьов проти України" наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 своєчасно сповіщена про місце і час розгляду справи, вважаючи причини неявки особи до суду неповажними та, відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, а також беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, вважаю за можливе провести розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 на підставі наявних матеріалів.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Таким чином, ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, передбачає бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям), незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Таким чином суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що у діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, а її вина в здійсненні даного адміністративного правопорушення доведена рапортами, поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та інших, довідкою про результати перевірки за фактом повідомлення ОСОБА_1 , а як наслідок її дії підпадають під ознаки правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суд враховує той факт, що ОСОБА_1 дійсно допустила неналежне виконання батьківських обов`язків щодо малолітньої дитини, що є порушенням вимог визначених у ст. 150 СК України батьківських обов`язків, а тому приходить до висновку про необхідність призначення стягнення в межах санкції статті, що буде відповідати меті адміністративного стягнення.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

З урахуванням характеру скоєного правопорушення, ставлення до скоєного і ступеню вини, даних про особу правопорушника та обставин пом`якшувальних і обтяжливих відповідальність, керуючись ст. ст. 184,221,280,283,284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнати винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 850,00 гривень (отримувач Маріуполь УК/Приморський р-н, , код платежу 21081100, номер рахунку UA0005055).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір на користь держави у розмірі 420,40 (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001).

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 місяці з дня її винесення.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Пантелєєв Д. Г.