Справа № 462/4908/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 вересня 2020 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Постигач О.Б., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

військовослужбовця, проживаючого:

АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 КУпАП

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 06.08.2020 року о 19.15 год. у м. Львові на вул. Тролейбусна, 10 керував транспортним засобом Honda Giorno VIN: НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (поведінка, що не відповідає обстановці, запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків.

У судізахисник ОСОБА_1 Прудиус О.О. факт вчинення адміністративного правопорушення заперечив та подав клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Клопотання мотивоване тим, що у порушення ст. 256 КУпАП суть правопорушення, зазначена в протоколі, не відповідає диспозиції, визначеній ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка станом на момент складання протоколу та по теперішній час викладена в КУпАП.

Заслухавши пояснення захисника, оглянувши відеозаписи з нагрудних камер спостереження працівників поліції, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами тощо.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Тобто, з вказаних норм вбачається, що притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (в редакції Закону України від 17 червня 2020 року № 720-ІХ).

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 06.08.2020 року о 19.15 год. у м. Львові на вул. Тролейбусна, 10 керував транспортним засобом Honda Giorno VIN: НОМЕР_1 та був зупинений працівниками поліції за порушення Правил дорожнього руху.

Також встановлено, що ОСОБА_1 , в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , працівниками поліції було запропоновано пройти огляд у медичному закладі для визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, від якого останній відмовився, відтак, працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Вказане підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 067492 від 06.08.2020 року, відеозаписами з нагрудних камер спостереження працівників поліції, письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 06.08.2020 року та ОСОБА_2 від 06.08.2020 року, постановою серії ДП18 № 852345 від 06.08.2020 року.

Щодо клопотання захисника Прудиуса О.О. про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, то суд зазначає наступне.

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 № 2617-VIII, який набрав чинності 01.07.2020, внесені зміни, зокрема, до Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме ст. 130 КУпАП викладено у новій редакції, відповідно до якої до адміністративної відповідальності притягаються лише судноводії за керування суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 17.06.2020 № 720-IХ внесено зміни до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 № 2617-VIII, зокрема, виключено ст. 2861 з КК України та повернуто колишню редакцію ст. 130 КУпАП, яка передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп`яніння.

Статтею 8 КУпАП визначено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Тобто, до набрання чинності Закону № 2617-VIII Кодекс України про адміністративні правопорушення передбачав у статті 130 адміністративну відповідальність за керування ТЗ особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції: з 01.07.2020 року і до 03.07.2020року такі діянні криміналізовано шляхом доповнення КК України статтею 286-1; а з 04 липня 2020 року такі діяння знову віднесенні статті 130 КУпАП.

Оскільки, як вбачається з матеріалів справи на час складення протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 діяла ч. 1 ст. 130 КУпАП в редакції Закону України від 17.06.2020 № 720-IХ, то клопотання останнього задоволенню не підлягає.

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що судам слід ураховувати, що відповідальність за ст.130 КпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

З врахуванням даних про особу правопорушника у сукупності із ступенем суспільної небезпечності скоєного правопорушення, вважаю, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення суд, у відповідності до положень ст.33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, вважає за можливе призначити йому стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами в межах, встановлених санкцією ч. 1 ст.130 КУпАП.

Разом з цим, санкція частини 1 ст.130 КУпАП встановлює адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Згідно положень Постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», та враховуючи п.1.10 Правил дорожнього руху, де зазначено, що водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії; водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Однак, з довідки від 12.08.2020 року згідно інформаційного порталу Національної поліції України, підсистеми «Пошук посвідчення водія», відсутні відомості щодо отримання посвідчення водія гр. ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи характер даного правопорушення, особу порушника, та санкцію статті вважаю за доцільне застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу без позбавленням права керування транспортними засобами, оскільки посвідчення водія ОСОБА_1 не видавалось.

Згідно ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у разі винесення суддею постанови про накладання адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у відповідності до Закону України «Про судовий збір».

Згідно ч.5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір 0,2 прожиткового мінімуму працездатних осіб.

Керуючись ст.ст.40-1, 283, 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання захисника Прудиуса О.О. про закриття справи про адміністративне правопорушення відмовити.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та обрати йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. без позбавленням права керування транспортними засобами.

Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави 420 грн. 40 грн. судового збору.

Постанову може бути оскаржено протягом 10-ти днів з дня винесення постанови до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова .

Суддя Постигач О.Б.