П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2020 року м.Рівне

Суддя Рівненського міського суду Головчак М.М., розглянувши справу, яка надійшла з Рівненського відділу поліції ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП,

в с т а н о в и в:

29 червня 2020 року, близько 08 год. 10 хв., ОСОБА_1 перебуваючи за місцем проживання вчинив сварку з дружиною ОСОБА_2 , під час чого голосно кричав, висловлювався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, шарпав за одяг, вдарив по обличчю, при цьому тілесних ушкоджень завдано не було, чим вчинив фізичне та психологічне насильство.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП як вчинення домашнього насильства, повторно протягом року.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним рекомендованим повідомленням на його ім`я, за номером телефону, зазначеним в протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідає.

Письмових клопотань про відкладення розгляду справи від ОСОБА_1 не надійшло.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Практика Європейського Суду з прав людини (зокрема рішення «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008) наголошує, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

За таких обставин, суд визнав можливим розглянути справу за відсутності в судовому засіданні ОСОБА_1 на підставі наявних у справі доказів.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія або бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вина ОСОБА_1 підтверджена дослідженими матеріалами справи про адміністративне правопорушення, зокрема даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 750861 від 29.06.2020 року, письмовою заявою ОСОБА_2 від 29.06.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності її чоловіка ОСОБА_1 , який обзивав її нецензурною лайкою,шарпав, голосно кричав, вдарив по обличчю, при цьому тілесних ушкоджень завдано не було.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, протилежного доказам, з`ясованим в судовому засіданні, не надав, не проявив зацікавленості у результатах розгляду справи, доказів відсутності вини не надано.

Згідно ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи наведені докази в їх сукупності, характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції статті, за якою кваліфіковані його дії.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно Закону України "Про судовий збір" до стягнення із ОСОБА_1 підлягає судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп.

На підставі ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, керуючись ст. 33, 283, 284 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 340 грн. 00 коп. (триста сорок грн. 00 коп.).

Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп. (чотириста двадцять грн. 40 коп.).

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд.

Суддя Рівненського міського суду М.М. Головчак