Справа № 285/4979/20
провадження у справі 3/0285/2830/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 грудня 2020 року м. Новоград-Волинський

Суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області Літвин О. О.,

за участю секретаря Касянчук І. В.,

особи, відносно якої складено протокол, ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративний матеріал, який надійшов від Новоград-Волинського відділу поліції Головного управління національної поліції в Житомирській області

про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , фізична особа підприємець,

за ч.1 ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення 09.12.2020, о 12 год. 45 хв., суб`єкт господарювання ОСОБА_1 , який є власником магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що по АДРЕСА_1 , не здійснив належний контроль за використанням засобів індивідуального захисту працівниками, чим порушив вимоги п.10.13 постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22 липня 2020 року «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (далі Постанова КМУ №641).

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що з моменту встановлення на території України карантину, ним, як фізичною особою підприємцем, попереджено працівника про обов`язок кожного дня перед роботою одягати засоби індивідуального захисту та забезпечено персонал одноразовими рукавичками, масками, санітайзерами. Продавець ОСОБА_2 , яку 09.12.2020 було притягнуто поліцейським до адміністративної відповідальності за відсутність у неї захисної маски, пояснювала, що в той час в магазині не було відвідувачів і у неї була обідня перерва, тому й вона зняла маску для вживання їжі. Окрім того, ОСОБА_2 єйого дружиною і добре проінформована про необхідність індивідуального захисту обличчя під час продажу товарів покупцям.

На підтвердження вини ОСОБА_1 поліцейським додано до матеріалів справи протокол серії ВАБ № 393374 про адміністративне правопорушення від 09.12.2020, копія постанови № 660929 Новоград-Волинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 09.12.2020 про притягнення до адміністративної діяльності продавця магазину «Європа» ОСОБА_2 за ч.2 ст.44-3 КУпАП та відеозапис фіксації правопорушення на оптичний носій інформації DVD+R16х.

Заслухавши пояснення присутнього учасника судового процесу та дослідивши матеріали справи,приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи). За загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Європейський Суд з прав людини у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, ст.44-3 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб» (далі Закон), іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Постановою КМУ №641 на всій території України запроваджено карантин.

Постановою КМУ №1100 від 11.11.2020 були внесені зміни до Постанови КМУ №641, згідно підпунктом 13 пункту 10 якої на території України на період дії карантину забороняється: діяльність суб`єктів господарювання, які обслуговують відвідувачів, в яких не нанесено маркування для перебування в черзі з дотриманням дистанції між клієнтами не менш як 1,5 метра; не забезпечено працівників засобами індивідуального захисту органів дихання (захисні маски або респіратори) та не здійснюється належний контроль за їх використанням; не забезпечується централізований збір використаних засобів індивідуального захисту в окремі контейнери (урни).

Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності. Відповідно до ст.8 Закону фінансування профілактичних і протиепідемічних заходів здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України та місцевих бюджетів, а у випадках, передбачених законом, - за рахунок коштів підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, а також коштів фізичних осіб.

Аналізуючи зазначені норми права, приходжу до переконання, що обов`язок забезпечення персоналу засобами індивідуального захисту законодавець покладає саме на суб`єктів господарювання.

ОСОБА_1 в судовому засіданні наполягав на тому факті, що його працівник магазину «Європа» була забезпечена засобами індивідуального захисту та проінформована про необхідність її носіння. І з наявного відеозапису слідує, що продавець мала при собі захисну маску, однак не була в неї одягнена, а в подальшому витягнула її з кишені свого одягу. Окрім того, вона не зазначала, що власник магазину не забезпечив її засобами індивідуального захисту.

Таким чином, відсутні підстави стверджувати, що ОСОБА_1 , як власник торгового об`єкту, допустив порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом, іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Фабула правопорушення сформульована автором адміністративного протоколу лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення, зокрема, в чому саме полягав неналежний контроль ОСОБА_1 , як суб`єктом господарювання, за використанням його працівника засобами індивідуального захисту органів дихання.А тому при наявності певної неповноти чи суперечностей, суд не може взяти на себе функцію сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи. Зазначене становитиме порушення вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, про що наголошував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини у справах «Малофеєва проти Росії» та «Карелін проти Росії».

Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Аналізуючи зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази у їх сукупності, приходжу до висновку, що провадження по справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 44-3, 247, 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.44-3 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О. О. Літвин