НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

31 серпня 2020 року Справа № 322/643/20 (Провадження № 3/322/291/20)

Суддя Новомиколаївського районного суду Запорізької області Гасанбеков С.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла до суду з Новомиколаївського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області 15.07.2020, за ч. 2 ст. 130 КУпАП відносно: ОСОБА_1 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , протягом року притягувався до адміністративної відповідальності, а саме:

- постановою судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 01.10.2019 по справі № 322/1066/19 за ч. 1 ст. 130 КУпАП підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 10200,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік,

встановив:

07.07.2020, о 17 год. 37 хв., в Запорізькій області, Новомиколаївський район, на 2 км автомобільної дороги від смт. Тернувате до траси Запоріжжя-Донецьк, ОСОБА_1 керував мопедом Honda Dio, без номерного знаку, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Зазначені обставини підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення від 07.07.2020 серії ОБ № 062653 за ч. 2 ст. 130 КУпАП, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , якими підписано протокол про адміністративне правопорушення, відеозаписом.

ОСОБА_1 відмовився від підписання протоколу про адміністративне правопорушення та надання пояснень, а під час розгляду справи в суді визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, у вчиненому щиро розкаявся.

Вирішуючи питання про наявність підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд виходить з такого.

Частиною першою статті 130 КУпАП в редакції, що була чинною станом на 30.06.2020, передбачалася адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з пунктами 2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є, зокрема запах алкоголю з порожнини рота.

Разом з цим, 01.07.2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 № 2617-VIII (далі Закон № 2617-VIII).

Згідно з п. 4 розділу І Закону № 2617-VIII статтю 130 КУпАП викладено в новій редакції, а саме частиною першою цієї статті передбачено адміністративну відповідальність за керування річковими, морськими або маломірними суднами судноводіями в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само за передачу керування судном особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також за відмову осіб, які керують річковими, морськими або маломірними суднами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Частина друга статті 130 КУпАП в редакції Закону № 2617-VIII встановлює відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особами, які не мають права керування річковими, морськими або маломірними суднами, а частина третя відповідальність за уживання судноводієм після аварійної події за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як судно було зупинено на вимогу поліцейського або іншої уповноваженої законом посадової особи до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Водночас пунктом 171 розділу І Закону № 2617-VIII Кримінальний кодекс України доповнено статтею 286-1, частина перша якої передбачає кримінальну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, або за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного освідування на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного освідування з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого медичного освідування.

За правилом частини першої статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Частиною другою статті 8 КУпАП визначено, що закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Приписи частини другої статті 8 КУпАП кореспондуються з положеннями статті 58 Конституції України.

Офіційне тлумачення частини першої статті 58 Конституції України надане в Рішенні Конституційного Суду України від 19.04.2000 № 6-рп/2000. У вказаному Рішенні зазначено, зокрема таке: «Виходячи з того, що кримінально-правова норма складається з трьох елементів: гіпотези, що визначає умови, за яких застосовується правова норма щодо забороненої поведінки особи; диспозиції, що закріплює таку правову норму; санкції, що встановлює покарання для осіб, які порушили цю правову норму, при дослідженні питання щодо зворотної дії нової норми (закону) треба аналізувати поелементно стару і нову кримінально-правові норми. Кримінально-правова норма має зворотну дію в часі в тій її частині, в якій вона пом`якшує або скасовує відповідальність особи. Це стосується випадків, коли в диспозиції норми зменшено коло предметів посягання; виключено із складу злочину якісь альтернативні суспільно-небезпечні наслідки; обмежено відповідальність особи шляхом конкретизації в бік звуження способу вчинення злочину; звужено зміст кваліфікуючих ознак тощо» (п. 3).

Адміністративно-правові норми мають таку ж структуру, що і кримінально-правові норми (гіпотеза, диспозиція, санкція), отже при дослідженні питання щодо зворотної дії нової норми (закону) треба так само аналізувати поелементно стару і нову адміністративна-правові норми.

З порівняльного аналізу диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП в редакції, що була чинною станом на 08.06.2020, та диспозицій ч.ч. 1-3 ст. 130 КУпАП в редакції Закону № 2617-VIII випливає, що з 01.07.2020 з диспозиції ст. 130 КУпАП виключено відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, зокрема мопедом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Натомість відповідальність за таку відмову з 01.07.2020 передбачена частиною першою статті 286-1 КК України.

За визначенням частини першої статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Виходячи з визначення поняття «адміністративне правопорушення», слід дійти висновку про те, що відсутність передбаченої законом адміністративної відповідальності за певну протиправну дію (бездіяльність) унеможливлює кваліфікацію таких дій за нормами КУпАП, а відтак виключення з диспозиції норми КУпАП певних предметів посягання та одночасне включення їх до диспозиції кримінально-правової норми, свідчить не про посилення, а про скасування адміністративної відповідальності за відповідні протиправні дії.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що з набранням чинності Законом № 2617-VIII відбулось скасування адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у тому числі, в частині відмови особи, яка керує транспортним засобом, зокрема мопедом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та встановлення кримінальної відповідальності за такі дії.

Таким чином, Закон № 2617-VIII, відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України та ч. 2 ст. 8 КУпАП має зворотну силу як такий, що скасовує відповідальність за адміністративні правопорушення.

Проте, відповідно до підпункту 1 пункту 117 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 17.06.2020 № 720-ІХ, підпункт 4 пункту 1 розділу І Закону № 2617-VIII виключено.

Закон № 720-ІХ опубліковано в «Голосі України» від 03.07.2020 № 110, проте розділом ІІ цього Закону передбачено, що цей Закон набирає чинності з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII, тобто з 01.07.2020.

Разом з цим, набрання чинності Законом № 720-ІХ, опублікованим 03.07.2020 з 01.07.2020 прямо суперечить положенням частини п`ятої статті 94 Конституції України, отже цей Закон набрав чинності з 03.07.2020, а відтак з 03.07.2020 відновлено вищезазначену редакцію статті 130 КУпАП, що була чинною по 30.06.2020 включно, та знову встановлено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. В силу приписів ч. 2 ст. 8 КУпАП, ці законодавчі зміни не мають зворотної сили та не поширюються на правопорушення, вчинені з 01.07.2020 по 02.07.2020 включно, а також на ті, що були вчинені до 01.07.2020, а відтак дії ОСОБА_1 мають кваліфікуватися за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю ознаки повторності.

Вищезазначені законодавчі зміни відображені в Єдиному державному реєстрі нормативно-правових актів (https://www.reestrnpa.gov.ua), що містить офіційні тексти нормативно-правових актів в контрольному стані (ст. 5 Указу Президента України «Про Єдиний державний реєстр нормативних актів» від 27.06.1996 № 468/96, п.п. 3, 8, 15 Порядку ведення Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів та користування ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.2001 № 376).

Оцінивши перелічені докази у їх сукупності та дослідивши обставини даної справи, суддя дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 07.07.2020 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При обранні виду та розміру стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддею враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини та майновий стан.

Обставини, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 , передбачені ст. 34 КУпАП, відсутні. Обставини, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , передбачені ст. 35 КУпАП, відсутні.

З огляду на викладене, з метою виховного впливу та запобігання вчиненню нових правопорушень, суддя визнає за необхідне застосувати до порушника адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Крім цього, відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

За правилом ст. 283 КУпАП, постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.

Згідно з ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, тобто 2 102,00 грн. (ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік»), що становить 2 102,00*0,2 = 420,40 грн.

Враховуючи вищезазначене, керуючись ч. 1 ст. 130, ст.ст. 40-1, 221, 247, 283-285, 294, КУпАП, суддя

постановив:

1. Застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 грн. (десять тисяч двісті гривень 00 коп.), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.

Роз`яснити, що відповідно до ст.ст. 307, 308 КУпАП, штраф має бути сплачений через установу банку України не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а вразі оскарження постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу в зазначений строк, постанову буде надіслано судом для примусового виконання до органу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови стягується подвійний розмір штрафу.

2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420,40 грн. (чотириста двадцять гривень 40 коп.).

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Новомиколаївський районний суд Запорізької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя С.С. Гасанбеков