Справа № 214/757/20
3/214/667/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 квітня 2020 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Євтушенка О.І., за участю: секретаря судового засідання Єременко К.С., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали, які надійшли з Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровської області Департаменту патрульної поліції відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що народився в м. Єдінци, Молдова, громадянина України, працюючого водієм ПП «Восход», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

04.02.2020 року на адресу суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №409871 від 27.01.2020 року відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з якого слідує, що 27.01.2020 року о 03 год. 40 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем марки ВАЗ 21093, р/н НОМЕР_1 , по автодорозі по вул. Волгоградська біля буд.№11 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області з явними ознаками алкогольного сп`яніння: характерний запах з порожнини рота та тремтіння рук, млява мова. Від проходження огляду у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України.

В свою чергу, ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що о 05-00 год. 27.01.2020 року він керував автомобілем марки ВАЗ 21093, р/н НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі по вул. Волгоградська в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, де в подальшому був зупинений працівниками патрульної поліції, які звинуватили його у порушенні п. 19.1 ПДР України, оскільки він їхав без увімкненого ближнього світла фар. Так, віндійсно рухався з увімкненими габаритними вогнями, а отже, не заперечував з приводу пред`явленого йому звинувачення у вчиненні цього правопорушення, у зв`язку з чим відносно нього було винесено постанову про вчинення адміністративного правопорушення з накладання штрафу у розмірі 425 грн. Напередодні він не вживав алкоголь та не перебував у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом. Має водійський стаж 20 років. Працює водіємПП «Восход». Вважає, що працівники поліції безпідставно додатково звинуватили його в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Він не виходив з автомобіля після його зупинки, однак, на вимогу працівників патрульної поліції, надавав всі необхідні документи. Особи, які засвідчували нібито перебування його у стані сп`яніння з`явились одразу. Він запропонував працівникам поліції поїхати на ПНД, де він пройде огляд на стан сп`яніння, однак останні відмовили йому в цьому, а пройти огляд на стан сп`яніння вони не пропонували.

Крім того, в наданих суду письмових поясненнях ОСОБА_1 вказав, що не визнає себе винним у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, оскільки при розгляді справи та складанні протоколу про адміністративне правопорушення було порушено його право на захист, не роз`яснено його права, передбачені ст.268 КУпАП, не надано можливість ознайомитись з матеріалами справи, відсутні докази, в тому числі відеозапис, що свідчить про керування ним автомобілем. Вказані обставини свідчать про порушення працівниками поліції положення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України від 09.11.2015 № 1452/735, як наслідок всі висновки щодо результатів його огляду на стан сп`яніння складені з порушенням вимог цієї інструкції вважати недійсними.

В подальшому ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак надав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, посилаючись на аналогічні обставини, викладені в його попередніх письмових поясненнях.

За даних обставин, з метою забезпечення можливості своєчасного розгляду справи в розумні строки, з урахуванням наявних доказів, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , оскільки положення ч.2 ст.268 КУпАП не містять імперативного припису щодо обов`язкової його участі в судовому засіданні під час розгляду даної категорії справ.

Свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, викликалися неодноразово належним чином, причини неявки суду не відомі.

Суд, вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши письмові докази по справі, оглянувши відеозапис на диску DVD-R, надавши оцінку доказам в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В розумінні ст.280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ч.1 ст.256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій особи, є одним із основних джерел доказів, складається уповноваженими на те посадовими особами органів поліції за встановленою формою і має містити усі дані, необхідні для вирішення справи, тобто відповідати вимогам Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №409871 від 27.01.2020 року слідує, що 27.01.2020 року о 03 год. 40 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем марки ВАЗ 21093, р/н НОМЕР_1 , по автодорозі по вул. Волгоградська біля буд.№11 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області з явними ознаками алкогольного сп`яніння: характерний запах з порожнини рота та тремтіння рук, млява мова. Від проходження огляду у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за ухилення осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння.

Визначаючи склад вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, обов`язково необхідно встановлювати наявність дійсних підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває в стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, передбаченими п.п.3, 4 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджених Наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року. Саме наявність/відсутність таких підстав зумовлює правомірність/неправомірність дій працівників поліції щодо вимоги пройти огляд на визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку.

Об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, передбачає необхідність обов`язкової наявності кваліфікуючої ознаки цього правопорушення, зокрема, керування транспортним засобом в стані сп`яніння, а відтак спеціального суб`єкта водія.

Так, згідно з п.1.10 ПДР України, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23.12.2005 року, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Під час судового розгляду встановлено, що 27.01.2020 року ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом. Зазначені обставини підтверджуються постановою інспектора патрульної поліції Козацького В.В. про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП, у виді штрафу у розмірі 425 грн., відповідно до змісту якої 27.01.2020 року о 03 год. 40 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки ВАЗ 21093, р/н НОМЕР_1 , рухався по вул. Волгоградська біля буд.№11 без ввімкненого ближнього світла фар в темну пору доби, чим порушив п.1.9 ПДР України.

Вказані обставини також були підтверджені в судовому засіданні ОСОБА_1 , що спростовує твердження останнього, надані в письмових поясненнях, з приводу не доведеності факту керування ним транспортним засобом та причин його зупинки при пред`явленні йому звинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Натомість, окремої уваги заслуговує процедура проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 .

Відповідно до п.7 розділу І, п.1 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває в стані алкогольного або іншого сп`яніння чи перебуває під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції згідно з ознаками, визначеними в п.3 розділу І Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КУпАП.

Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, буде мати місце при наявності об`єктивної сторони, що передбачає необхідність обов`язкової наявності кваліфікуючих ознак цього правопорушення відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння за умови очевидної наявності ознак сп`яніння, суб`єктивної наявність прямого умислу та спеціального суб`єкта водія.

З аналізу вказаної норми слідує, що законодавець детально передбачив порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння: на місці зупинки транспортного засобу поліцейським за допомогою спеціального засобу (алкотесту), і лише після відмови або у випадку незгоди з результатами в медичному закладі. Склад даного правопорушення має місце у випадку відмови водія від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі.

Оглядом відеозапису на диску DVD-R з боді-камери встановлено, що висловлюючи пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , інспектор ПП хоча і повідомив ознаки, які, на його переконання, визначають необхідність проходження водієм огляду, однак вони судом оцінюються критично, зважаючи на наступне.

Після зупинки транспортного засобу, водій ОСОБА_1 не залишив транспортного засобу, зважаючи на відсутність такого обов`язку у водія, відповідно до ПДР України, при цьому висловив незгоду з пред`явленим йому обвинуваченням у порушенніп.1.9 ПДР України, керування автомобілем без ввімкненого ближнього світла фар в темну пору доби.

Одразу, після висловленої цієї незгоди ОСОБА_1 , який перебував в середині автомобіля, інспектор визначив у останнього наявні ознаки алкогольного сп`яніння: характерний запах з порожнини рота та тремтіння рук, млява мова, миттєво запропонувавши в присутності двох свідків пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою спеціального засобу (алкотесту), що викликає сумнів в наявності у ОСОБА_1 зазначених ознак алкогольного сп`яніння, які об`єктивно неможливо виявити, коли водій знаходиться в салоні автомобіля, враховуючи, що подальшому на відеозаписі у ОСОБА_1 не вбачається таких ознак, як тремтіння рук та млявої мови.

Поміж іншим, пояснення, відібрані у свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 викладені на бланках, де вказаними вище особами зазначені пояснення з приводу обставин, свідками яких вони були, зазначені анкетні дані та проставлений підпис, при цьому вказані пояснення заповненні ідентично, без сумніву одним почерком, що викликає сумнів у їх достовірності.

В свою чергу, інспектор запропонувавши водію ОСОБА_1 пройти огляд за допомогою спеціального засобу (алкотесту)на місці зупинки транспортного засобу та зафіксувавши відмову останнього в присутності двох свідків, не запропонував водію пройти огляд в найближчому закладі охорони здоров`я, що є грубим порушенням порядку проведення огляду, регламентованого розділом ІІ Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015 року.

Разом з тим, оглядом відеозапису встановлено, що інспектор ПП не роз`яснив ОСОБА_1 , його процесуальні права, а також те, що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння на вимогу поліцейського є порушенням п.2.5 ПДР та тягне за собою адміністративну відповідальність за ст.130 КУпАП за окремим складом правопорушення.

Оглядом відеозапису також встановлено, що в порушення ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» інспектор ПП не попередив ОСОБА_1 про здійснення відеофіксації, тим самим грубо порушив право на приватність, яке охоплює як захист персональних даних ОСОБА_1 , так і інформації, повідомленої ним інспекторові ПП, яка є частково конфіденційною (ч.4 ст.25 Закону України «Про Національну поліцію»).

Суд критично оцінює наявне в матеріалах справи направлення на проходження огляду до КПНД «ДОР» з відміткою інспектора ПП Кіртока М.О., оскільки на місці зупинки транспортного засобу інспектор хоча і запропонував водієві пройти огляд за допомогою газоаналізатора, що відповідно до розділу ІІ Інструкції є обов`язковим, однак, після відмови від проходження огляду за допомогою спеціального приладу, не запропонував водієві пройти такий огляд в найближчому закладі охорони здоров`я, при цьому оформив направлення на проходження такого огляду в медичному закладі.

Отже, факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в КПНД «ДОР» зафіксований у відповідному направленні (а.с. 5) суд не приймає до уваги, оскільки з відеозапису не встановлено, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у зазначеному медичному закладі.

Такий формалізований підхід поліцейських до оформлення матеріалів, фіксації відмови водія від проходження огляду, допущення грубих порушень процесуального порядку та процедури оформлення матеріалів, суд розцінює як свідчення необ`єктивності під час вирішення питання про можливість притягнення ОСОБА_1 до відповідальності.

Згідно ст.251 КУпАП наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється доказами у справі, якими є: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речові докази та інші документи.

Згідно зі ст.284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених ст.24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Оскільки відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, в той час як в ході судового розгляду встановлено грубі порушення процедури фіксації відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, тому суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу правопорушення.

З огляду на закриття провадження у справі без накладення на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення, судовий збір в порядку ст.40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ч.1 ст. 130, ст.245, п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.252, 280, 283, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, захисником протягом 10 днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя О.І. Євтушенко