ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/424/20 Справа № 705/1504/20 Головуючий по 1 інстанції Коваль А.Б.
Категорія: ч.1 ст. 130, ст. 124 КУпАПДоповідач в апеляційній інстанції Соломка І. А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2020 р. м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Соломка І.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення № 705/1504/20 відносно ОСОБА_1 , що надійшли з Уманського міськрайонного суду Черкаської області за апеляційною скаргою останнього ,-

в с т а н о в и л а:

Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14 липня 2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП, і на нього на підставі ч.2 ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, та постановлено стягнути судовий збір на користь держави в сумі 420,40 грн.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 14.04.2020 о 23 годині 35 хвилин в м.Умань, по вул. Успенській, 29, керував автомобілем FIAT FIORINO, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння, в установленому законом порядку, відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 14.04.2020 о 23 годині 35 хвилин в м.Умань, по вул.Успенській,29, керуючи автомобілем FIAT FIORINO, д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним, не врахував дорожню обстановку та не реагував на її зміну, не вибрав безпечну швидкість для руху, виконуючи маневр повороту, виїхав за межі дороги та здійснив наїзд на припаркований автомобіль MITSUBISHI LANCER, д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 .. Під час ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.3б, 10.1, 12.1 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

Два протоколи про адміністративні правопорушення надійшли до суду одночасно, тому розглядалися з дотриманням ст. 36 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу зі змісту якої ввбачається, що він не заперечує доведеність своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та не згідний з тим, що його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим просив постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14 липня 2020 року скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що після ДПТ він вживав настойку валеріани у зв`язку з чим в нього міг бути запах алкоголю з порожнини рота. Зазначає, що він наполягав на проведенні медичного огляду в закладі охорони здоров`я, однак працівники поліції проігнорували його вимоги, та на протязі двох годин не забезпечили його доставку до медичної установи. Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення складено неуповноваженою особою, та з порушенням вимог КУпАП. Вважає, що місцевим судом порушено його право на захист, оскільки 14.07.2020 розглянуто справу за його відсутності, а також місцевим судом не допитано ОСОБА_4 , який складав протокол про адміністративне правопорушення.

Заслухавши думку апелянта ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовільнити, перевіривши матеріали справи, які надійшли з місцевого суду і, обміркувавши над доводами апеляційної скарги, вважаю, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.7 ст. 294 КУпАПапеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Оскільки апелянт оскаржує постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14 липня 2020 року лише в частині визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, тому апеляційний суд не перевіряє вказану постанову в частині доведеності його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги при розгляді даної справи судом першої інстанції виконані.

Висновок місцевого суду про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 395558 від 15.04.2020, який складено уповноваженими особами, він відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, та згідно якого ОСОБА_1 14.04.2020 о 23 годині 35 хвилин в м.Умань, по вул. Успенській, 29, керував автомобілем FIAT FIORINO, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння, в установленому законом порядку, відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України (а.с. 1);

- письмовими показаннями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , які вони давали працівникам поліції про те, що вони були свідками того як ОСОБА_1 в їх присутності відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» чи у медичному закладі (а.с. 4,5);

- даними відеозапису з нагрудної відеокамери працівника поліції з якого вбачається, що ОСОБА_1 в присутності двох свідків на неодноразові пропозиції працівників поліції відмовився проходити огляд на стан сп`яніння як за допомогою приладу «Драгер», так і в медичному закладі.

Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Доводи апелянта про те, що він наполягав на проведенні медичного огляду в закладі охорони здоров`я не узгоджуються з даними відеозапису, згідно якого останній в категоричній формі відмовився від продування приладу «Драгер» та проходження огляду в медичному закладі. Крім того, ОСОБА_1 не вказував про те, що після ДТП вживав будь-які медичні препарати.

Апеляційним судом встановлено відсутність порушень вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 р. за № 1413/27858, «Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованої в МЮ України 10.11.2015 № 1408/27853, та вимог КУпАП при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому доводи апелянта в цій частині є необґрунтованими.

Доводи апелянта про порушення місцевим судом його права на захист нічим не підтверджені, не узгоджуються з матеріалами справи, а тому є неприйнятними.

Крім того, апелянт приймав участь у слуханні справи апеляційним судом, під час якого було проведено дослідження доказів по справі, в тому числі переглянуто відеозапис з нагрудної камери працівника поліції ( а.с.10). Апеляційним судом не встановлено порушень прав ОСОБА_1 , які б слугували підставою для скасування постанови місцевого суду.

КУпАП не передбачено обов`язкового безпосереднього допиту всіх свідків по справі, а тому доводи апелянта про те, що місцевим судом за його клопотанням не допитано свідків є неприйнятними.

З огляду на викладене, вважаю, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно. Вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за ч.1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані вірно. Тому твердження апелянта про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є безпідставним.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, відповідає положенням ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.

З врахуванням вищевикладеного, вважаю, що постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження по справі, як того просить апелянт, - відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14 липня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Соломка