ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

у складі: головуючого - судді Ямкової О.О.,

за участю: секретаря Белорукової І.В.,

особи, яка притягається до

адміністративної

відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Коренко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення

за апеляційною скаргою захисника Коренко Т.В. на постанову судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 14 липня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді, 10 травня 2020 р. близько 9 години 38 хвилини, знаходячись на 126км автодороги «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» у бік Одеси, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mersedes Benz 609D», державний номер НОМЕР_1 , та був зупинений представниками патрульної поліції. У зв`язку з підозрою, що водій перебуває у стані алкогольного сп`яніння йому запропоновано пройти огляд із застосуванням приладу Драгер та у медичному закладі. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, про що складено протокол в присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - Коренко Т.В. просить постанову скасувати та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Апелянт вважає, що постанова є необґрунтованою, винесена з порушенням норм матеріального права, диспозиції яких ретельно переписані захисником у змісті апеляції.

На її думку суд недостатньо аргументовано мотивував своє рішення, ухвалив його ґрунтуючись на доказах, які не можуть бути взяті до уваги.

В той же час залишив без уваги докази, надані стороною захисту, а саме: медичний висновок, складений у медичному закладі у той же день, про тверезість ОСОБА_1 та дані про отримання водієм травми, яка з 2000 року призвела до характерних зовнішніх наслідків, які можуть бути сприйняті як ознаки алкогольного сп`яніння.

У зв`язку з відсутністю ознак, які складають об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП відсутні, і підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за цією статтею.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, у їх межах, заслухавши пояснення захисника та особи, що притягується до адміністративної відповідальності, та вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, так як висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є вірними.

Ці висновки судді суду першої інстанції ґрунтуються на належних та допустимих доказах, та апелянтом по суті проведеної працівниками поліції процедури та порядку фіксації відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння у апеляційній скарзі не спростовуються.

Так, відповідно до вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Одним із доказів по справі про адміністративне правопорушення про відмову водія пройти огляд на вимогу працівника поліції є протокол про адміністративне правопорушення згідно до положень, викладених у статті 251 КУпАП.

Тому суддя суду першої інстанції, як на доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, обґрунтовано послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення, акту та направлення, а також пояснення свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , які були присутні при його складанні, згідно яких ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, зокрема, у медичному закладі, чим за складеним протоколом порушив положення п. 2.5 ПДР України.

Сам протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам статті 256 КУпАП, та щодо місця та суті адміністративного правопорушення повністю узгоджуються з даними, які містяться у відеозапису здійсненому працівниками поліції.

З дослідженого відеозапису вбачається, що після зупинки транспортного засобу «Mersedes Benz 609D», державний номер НОМЕР_1 , у зв`язку з технічною несправністю світлового стоп-сигналу, ОСОБА_1 у присутності свідків не висловлював заперечень щодо свого стану, який викликав у поліції обґрунтовану підозру щодо вживання ним алкогольних напоїв та характерних ознак сп`яніння. Працівниками поліції чітко та у доступній формі роз`яснено водію ОСОБА_1 порядок проходження огляду на стан сп`яніння, від проходження якого він відмовився як у присутності свідків, так і окремо підтвердив про це під час складання протоколу на відеозапису, зробленому 10 травня 2020 року з 9год 52хв. по 9год. 54хв., а також при зачитуванні змісту протоколу, акту та направлення, починаючи з 10год. 38хв. (а.с.6).

При прийнятті рішення, суддя також обґрунтовано врахував письмові пояснення свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 (а.с.4-5), які відповідно до вимог статті 251 КУпАП є доказом у справі про адміністративне правопорушення та узгоджуються з відеозаписом, і свідчать про те, що ОСОБА_1 мав ознаки алкогольного сп`яніння, але в присутності двох свідків відмовився пройти огляд як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі.

При цьому мотиви такої відмови для кваліфікації дій водія транспортного засобу за частиною 1 статті 130 КУпАП правового значення не мають.

Не має значення для кваліфікації такої ознаки як «відмова» і усне пояснення водія ОСОБА_1 , висловлене ним у відеозапису стосовно того, що на час зупинки та складання протоколу у нього не має часу для проходження огляду як на місці, так і у медичному закладі у присутності свідків та поліції, але пізніше він самостійно пройде медичне дослідження на стан сп`яніння.

Так, положеннями пункту 7 розділу І, розділів ІІ та ІІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція), а також диспозицією статті 266 КУпАП встановлено, що огляд на стан сп`яніння проводиться безпосередньо поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу або за їх присутності на підставі відповідного направлення у медичному закладі.

Частиною 5 статті 266 КУпАП визначено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, який проведено з порушенням вищенаведених вимог, вважається недійсним.

Тому надана захисником виписка з медичного дослідження щодо тверезості ОСОБА_1 (а.с.36) не має значення для кваліфікації його дій за частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки результати огляду на стан сп`яніння отримані ним в порушення законодавчо встановленої процедури, а тому за частиною 5 статті 266 КУпАП є недійсними.

Крім цього, у відповідності до змісту пункту 2 розділу І Інструкції передбачено, що встановлення обґрунтованої підозри на наявність у водія ознак стану сп`яніння відноситься виключно до повноважень представників поліції, та не може спростовуватися медичними довідками щодо стану здоров`я водія, крім проходження ним у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння.

Отже, доводи апелянта про те, що постанова судді ґрунтується лише на власних переконаннях за наявності суперечливих матеріалів, не знайшли свого підтвердження.

Відтак, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Стягнення за вчинення адміністративного правопорушення призначено ОСОБА_1 відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо доводів захисника у суді першої інстанції про наявність підстав для закриття провадження у справі, у зв`язку зі скасуванням акту, який передбачав адміністративну відповідальність, то слід врахувати наступне.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VІІ від 22 листопада 2018 року з 1 липня 2020 року відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп`яніння, виключено з частини 1 статті 130 КУпАП та закріплено у статті 286? КК України.

Відтак, підстава для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачена пунктом 6 частиною 1 статті 247 КУпАП, відсутня, так як скасування акту, що передбачає адміністративну відповідальність не мало місця, натомість у результаті внесення змін до статті 130 КУпАП юридична відповідальність за ці дії була не скасована, а навпаки посилена.

Разом з тим, за частиною 1 статті 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Тому за цими положеннями до осіб, які вчинили до 1 липня 2020 року дії під час керування транспортними засобами, що були виключені зі статті 130 КУпАП, має бути застосовано закон, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення, без застосування нового закону, що посилює таку відповідальність та не має зворотної сили у часі.

Тому, водій ОСОБА_1 , вчинивши правопорушення 10 травня 2020 року підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП, а не за статтею 286? КК України, як вважав його захисник.

Підстави для закриття провадження відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Коренко Т.В. залишити без задоволення, а постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 липня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без зміни.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Ямкова