Справа № 404/4015/20
Номер провадження 3/404/1640/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2020 року суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда Загреба Ірина Віталіївна, розглянувши матеріали, які надійшли від Кропивницького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кіровоград, громадянки України, працюючої продавцем в магазині «Гастроном», яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер НОМЕР_1 відсутній,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.44-3 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу, ОСОБА_1 о 22.54 год. 25.06.2020 року в приміщенні магазину «Гастроном», що по вул. К.Попова, 9, корп.1 в м. Кропивницький, порушила правила щодо карантину, передбаченого рішенням позачергового засідання міської комісії з питань техногенно-екологічної безпеки на території м. Кропивницький від 25.06.2020 року, зокрема: здійснювала прийом відвідувачів без засобів індивідуального захисту, що закривають рот та ніс, а в магазині перебуло більше трьох осіб, чим порушила вимоги карантину, та своїми діями, ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП.

В судове засідання особа, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явилася. ОСОБА_1 на номер мобільного телефону надсилалось SMS-повідомлення з повісткою про виклик до суду у справі про адміністративне правопорушення особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, яке доставлено ОСОБА_1 , 16.07.2020 року об 10.24 год.

Частинною 1 ст.268 КУпАП визначено, що справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Суддею відзначається, що законодавством встановлено строки здійснення провадження у справах про притягнення до адміністративної відповідальності з метою забезпечення учасникам процесу визначеності у часі, протягом якого суд розгляне справу. Передусім такі строки слугують інтересам особи, яка зазнає заходів впливу, оскільки наявність визначеного строку дає розуміння того, скільки триватиме такий вплив. Водночас протягом такого строку особу наділено процесуальними правами та обов`язками, що дає особі можливість, в тому числі з використанням адміністративного ресурсу (повноважень суду щодо витребування доказів, допиту свідків тощо), представити суду доводи на захист своєї правової позиції. Добросовісна участь особи у процесі вирішення її справи полягає в активній участі у розгляді її справи і недопущенні зловживань наданими їй правами.

Дотримання балансу між інтересами всіх сторін при розгляді справи покладено на суд, який, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін, також зобов`язаний дотримуватися встановлених законодавством правил та строків розгляду справи.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, добросовісність застосування якого входить до обов`язків судді, визначених статтею 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, згідно з яким «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм провадження». Вказаним рішенням встановлено порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у справах цивільної юрисдикції, а тому таке рішення не може за аналогією бути застосовано у кримінальних справах, оскільки відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Таким чином з метою забезпечення реалізації ОСОБА_1 прав судом використано усі можливі способи її сповіщення про місце і час розгляду справи шляхом направлення судової повістки на відомий засіб мобільного зв`язку.

При цьому, захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адвокат Литвиненко Л.М. в призначене судове засідання також не з`явилася, у внесеній нею заяві-повідомленні від 04.08.2020 ркоу (за Вх.№26717) вказала, що на підставі усного договору з ОСОБА_1 , вона як адвокат зі справою ознайомилась. Проте в подальшому 05.08.2020 року об 09.00 год. ОСОБА_1 не підтвердила намірів про одержання від неї як захисника правової допомоги підписанням договору та не повідомила про такі причини, а тому вона як захисник не має підстав для захисту прав і законних інтересів останньої та приймати участь в судових засіданнях, та інших процесуальних діях.

Враховуючи викладене, вважаю за можливе провести розгляд справи у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Суддя, дослідивши протокол та матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення, ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.44-3 КУпАП, оцінивши наявні в адміністративній справі докази, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності поставленого у вину Кропивницьким відділом поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП прийшла до висновку, що справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.

Так, ст.44-3 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №392 від 20.05.2020 року «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» згідно із ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» установити з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 22 травня 2020 р. до 22 червня 2020 р. на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м. Севастополя (далі - регіони) із урахуванням епідемічної ситуації в регіоні карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (Офіційний вісник України, 2020 р., №23, ст.896, №30, ст.1061) що у регіонах, в яких встановлено карантин, застосовуються протиепідемічні заходи, що визначаються цією постановою, а також заходи, що додатково встановлені органами державної влади та органами місцевого самоврядування в межах компетенції; заходи, запроваджені актами законодавства в процесі реалізації карантину на період, визначений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. №211, продовжують діяти на період, встановлений цією постановою.

Згідно п.п.1 п.3 Постанови Кабінету Міністрів України №392 від 20.05.2020 року «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» на період дії карантину забороняється перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Таким чином, згідно вказаної норми, відповідальність за порушення вказаного пункту несуть особи, які перебувають у громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту.

Із письмових пояснень, особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 вбачається, що 25.06.2020 року вона знаходилась на робочому місці в магазині «Гастроном» у вечірню зміну та у зв`язку з тим, що отримувала товар не встигла розмістити товар по полицям і відпустити покупців до 22.00 год., після чого завітали працівники поліції

Тому, дії особи, поведінка якої є предметом дослідження, у кожному випадку потрібно оцінювати у контексті положень ст.9 КУпАП, де закріплено поняття адміністративного правопорушення.

Відповідно до цієї норми, адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, вчинена суб`єктом правопорушення та за яку передбачено адміністративну відповідальність. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає адміністративну відповідальність.

Відтак, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не мала наміру, а зокрема і умисел вчинити вказане адміністративне правопорушення.

Зазначена в протоколі ст.44-3 КУпАП є бланкетною, зокрема такою, що відсилає до інших нормативних документів, а не лише до постанови КМ України №392 від 20.05.2020 року із відповідними змінами та доповненнями, на яку посилаються працівники поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст.44-3 КУпАП, зокрема на Закон України Про захист населення від інфекційних хвороб, Постанову КМ України № 211 від 11.03.2020 року Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-190 спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, Постанову Головного державного санітарного лікаря України № 17 від 09.05.2020 року, Протоколи Комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області, починаючи з березня 2020 року і по теперішній час.

Слід зазначити, що посилання на дані протоколи має важливе значення для вирішення адміністративних справ, оскільки Комісією враховується ситуація по поширенню та боротьбі із поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-190 спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 по кожному регіону Хмельницької області локалізовано та приймаються відповідні рішення, відтак, фабула протоколу про адміністративне правопорушення свідчить неконкретизоване обвинувачення дій ОСОБА_1 .

Окрім цього, санкція ст.44-3 КУпАП передбачає накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Однак, в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.44-3 КУпАП, мова йде про фізичну особу підприємця ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ), яка є посадовою особою (службовою особою), зазначене можливе тоді, коли вона на умовах трудового договору наймає працівників для сприяння їй в провадженні підприємницької діяльності.

За таких обставин, особа набуває організаційно-розпорядчих повноважень стосовно найманих працівників (право ставити перед ними певні завдання, визначати розмір заробітної плати, розпорядок робочого дня, застосовувати дисциплінарні стягнення тощо).

КУпАП містить вичерпний перелік статей, якими передбачена адміністративна відповідальність саме фізичних осіб підприємців (тобто тих статей, за якими підприємці можуть бути притягнені до відповідальності незалежно від наявності найманих працівників), а саме ст.ст. 162-1, 162-2, 163-4, 163-15, 165-1, натомість до його вичерпного переліку ст.44-3 КУпАП не входить.

Відтак, наявність або відсутність відомостей про найманих працівників у фізичних-осіб підприємців є обов`язковим при складанні протоколів про адміністративне правопорушення за ст.44-3 КУпАП, що також не зазначено поліцейським у протоколі відносно ОСОБА_1 .

Водночас, протокол та матеріали справи про притягнення, ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.44-3 КУпАП не місять документів про те, що остання дійсно є продавцем вказаного магазину, є відповідальною за режим роботи закладу.

Між тим, наявність у справі фототаблиці з приміщення магазину не підтверджують вчинення ОСОБА_1 інкримінованого їй адміністративного правопорушення, так як в матеріалах справи відсутні докази факту реалізації товару, так само як і пояснення свідків, які намагались придбати товар.

Крім того, працівниками поліції не було відібрано пояснення охоронця закладу, який був присутнім під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, а тому в своїй сукупності докази винуватості ОСОБА_1 є недопустими і неналежними, а відтак докази винуватості його відсутні.

Так, відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення даної справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної, потерпілих, свідків, речовими доказами та іншими документами. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ст.251 ч.2 КУпАП).

Разом з тим, під час розгляду справи переконливих доказів вчинення, ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП суду не надано.

Таким чином, факти викладені у протоколі про адміністративне правопорушення не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, а суд не має права, з власної ініціативи, у будь-який спосіб збирати докази винуватості особи.

Відповідно до ст.61 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

За змістом ст.252 КУпАП та загальних норм Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути доведена належними доказами, а будь-які сумніви і протиріччя повинні трактуватися на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

За вказаних обставин, відомості, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення суд оцінює критично, оскільки вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, не доведена та не аргументована, докази вини останнього не є переконливими, обставини зазначені в протоколі є суперечливими та не відповідають фактичним обставинам справи.

Зокрема, суду не надано жодного прямого доказу, на підставі якого суд міг би беззаперечно встановити, що ОСОБА_1 22.54 год. 25.06.2020 року вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є доказом на доведення вини особи, враховуючи, відсутність в діях ОСОБА_1 умислу на вчинення адміністративного правопорушення, щодо порушення правил щодо карантину людей, суд прийшов до висновку, що в діях останньої відсутній склад адміністративного порушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, з огляду на вищевикладене, аналіз доказів свідчить, що п.п.1 п.3 Постанови Кабінету Міністрів України №392 від 20.05.2020 року «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» ОСОБА_1 не порушила, а отже в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, у зв`язку з чим відповідно до п.1 ст.247КУпАП провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.44-3, п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.283-284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП - закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Кіровського районного суду

м. Кіровограда І.В.Загреба