Справа № 188/1091/20
Провадження № 3/188/709/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2020 року Суддя Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області Полубан М.П. , розглянувши матеріали адміністративної справи , які надійшли від т.в.о. начальника Петропавлівського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області відносно :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в м. Сєвєроуральск РФ , проживає в АДРЕСА_1 , працює ПП « ОСОБА_2 » , заміжня ( має на утриманні та вихованні малолітню дитину) , раніше до адміністративної відповідальності притягувалася ( згідно матеріалів справи ) ,

Яка притягується до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

В протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 672098 від 03.08.2020 р. зазначається , що гр. ОСОБА_1 не виконує свої батьківські обов`язки у відношенні своєї малолітньої доньки ОСОБА_3 , 2010 р.н. , внаслідок чого остання 25.07.2020 р. , перебуваючи по вул.. Східна в смт. Петропавлівка навмисно жбурнула каменюкою в м/л ОСОБА_4 , 2013 р.н. при очевидцях , завдавши фізичного болю .

В судовому засідання свою провину у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП визнала частково.

Пояснила , що вона дійсно є матір"ю своєї малолітньої доньки ОСОБА_5 . По сусідству з ними проживає сім`я ОСОБА_6 , у якої в свою чергу також є донька ОСОБА_7 .

Про обставини конфлікту , який мав місце 25.07.2020 р. зі слів доньки ОСОБА_5 їй стало відомо , що донька , разом з іншими однолітками гралася на вулиці. Сусідська дівчинка ОСОБА_7 кинула камінцем в сторону ОСОБА_5 , але не влучила . Донька ОСОБА_5 у відповідь також кинула камінцем і влучила ОСОБА_7 у брову.

Просить суд суворо не карати її за неналежне виховання доньки .

У матеріалах справи є :

- протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 672098 від 03.08.2020 р. , в якому зазначаються фактичні обставини справи та зазначається про вищезазначене . Протокол підписаний посадової особою Петропавлівського ВП та ОСОБА_1 .

В графі « Пояснення особи , яка притягується до адміністративної відповідальності» ОСОБА_1 зробила власноручний запис наступного тексту : « Свою вину визнаю , в майбутньому обіцяю посилити контроль за своєю дитиною ОСОБА_5 » .

З цього приводу суд зазначає , що відповідно до ч. 1ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є як документ, що засвідчує факт неправомірних дій та є одним з основних джерел доказів, складається за встановленою формою і має містити дані, необхідні для вирішення адміністративної справи.

Згідно приписів ст.. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище ім`я по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу. При складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені ст.. 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

На думку суду даний документ складено не у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП .

- Заява ОСОБА_6 на ім`я т.в.о. начальника Петропавлівського ВП . В своїй заяві остання просить провести профілактичну бесіду з н/л ОСОБА_5 , якій 10 років та н/л ОСОБА_9 , 12 років , які 25.07.2020 р. близько 19.00 год. завдали її неповнолітній доньці ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 фізичного болю , жбурнувши в неї каменюкою та притягти до відповідальності їх законних представників. До органів ВСМЕ звертатися не бажає.

- Пояснення ОСОБА_1 . В своєму пояснення зазначає , що 25.07.2020 р. близько 19.30 год. вона знаходилася в своєму будинку і в цей час до будинку забігла донька ОСОБА_5 та повідомила , вона кинула камінцем у сусідську дівчинку ОСОБА_7 .Це вона зробила у відповідь на те , що ОСОБА_7 першою вдарила її камінцем.

-Пояснення ОСОБА_4 . В своєму пояснені підтвердила факт конфлікту , а саме ввечері вона гуляла на вулиці разом з іншими дітками. Дівчина ОСОБА_10 та хлопчик ОСОБА_11 не пускали її гуляти. Дівчина ОСОБА_10 кинула в її бік каменюкою , вона закрила обличчя руками , але каменюка попала в брову зліва. Вона почала плакати та кричати та на її крики збіглися інші діти . Чому так ставляться до неї інші діти , їй невідомо.

- Пояснення ОСОБА_6 . В своєму поясненні зазначає , що по сусідству з ними проживає сім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_12 , в якій виховуються двоє дітей - донька ОСОБА_5 та син ОСОБА_13 . Між вказаними дітьми та її донькою ОСОБА_7 склалися неприязні відносини. Сусідські діти протягом тривалого часу відносно її доньки вчиняють протиправні дії та ображають. 25.07.2020 р. був інцидент між дітьми , а саме - діти гралися на вулиці … Віка Сумарова жбурнула каменем в доньку ОСОБА_5 , влучила в обличчя зліва , в брову , спричинивши фізичного болю. Вона особисто неодноразово намагалася поговорити з батьками ОСОБА_5 , щоб вони прийняли відповідні заходи , щоб діти не знущалися над донькою . Однак її прохання не дали позитивного результату. З приводу нанесення тілесних ушкоджень до СМЕ звертатися не бажає .

-Пояснення ОСОБА_14 . В своєму поясненні вказує , що він проживає разом з дружиною та донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 їхня донька гуляла з сусідськими дітьми на вулиці. Він почув гомін та вийшов на вулицю . Дізнався , що його донька ОСОБА_5 кинула камінцем у сусідську дівчинку ОСОБА_7 та необережно влучила їй у брову. Його донька пояснила , що вона це зробила у відповідь , так як ОСОБА_7 перша почала кидати на неї каміння.

-Пояснення свідків ОСОБА_15 ( сусід ) , ОСОБА_16 ( 2009 р.н.) , ОСОБА_17 ( 2012 р.н. ) та рапорт працівника поліції . В своїх пояснення вказані свідки підтвердила факт вищевказаного конфлікту між дітьми.

-Довідка з приймального відділення Петропавлівської ЦРЛ. В даній довідці зазначається , що ОСОБА_4 звернулася за допомогою до вказаного лікувального закладу та у неї виявлено ссадину зліва , в ділянці надбрівної дуги.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши дані матеріали по справі, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення , передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП .

У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Адміністративна відповідальність за ч.1 ст.184 КУпАП настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які зокрема регламентуються законодавством, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. При цьому ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 09.07.1998 р. у справі про тлумачення терміну «законодавство» визначено, що під законодавством слід розуміти (охоплюється) закони України, чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також постанови Верховної Ради України, укази Президента України, декрети і постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України.

Тобто, якщо вказані акти передбачають обов`язки батьків відносно дітей, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання останніх, то за порушення таких батьків мають притягувати до відповідальності згідно диспозицій норм ст.184 КУпАП.

Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Крім того ,частиною 2 пункту 16 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Таким чином , вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення та матеріали справи не містять даних щодо дій або бездіяльності ОСОБА_1 , які б давали підстави вважати, що остання ухиляється від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання своєї доньки.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що докази, надані на підтвердження вини ОСОБА_1 у вигляді протоколу про адміністративне правопорушення, її пояснень та пояснень вказаних свідків , рапорт та довідка ЦРЛ викликають розумні сумніви, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

У зв`язку з вищевикладеним, суд дійшов висновку, що вказана у протоколі подія відбулася не в наслідок ухилення ОСОБА_1 від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення виховання дитини.

Таким чином, перевіривши докази у справі на допустимість, проаналізувавши їх у сукупності, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, не підтверджена наявними доказами, а відтак провадження у справі підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7,9, 247 , 268 , 279 , 283-285 КУпАП , суд -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв"язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення , передбаченого ч. 1ст. 184 КУпАП .

Копію даної постанови невідкладно направити сторонам для відома.

Постанову судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою , яку притягнуто до адміністративної відповідальності , її законним представником , захисником , потерпілим , його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови .

Суддя М. П. Полубан