Справа № 317/2830/20
Провадження № 3/317/1249/2020
П О С Т А Н О В А

23 грудня 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького районного суду Запорізької області Ткаченко М.О., розглянувши матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП НП України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який офіційно не працевлаштований, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 . Інші відомості суду не відомі.

За адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшов протокол серії ДПР18 №147552 від 27.09.2020, згідно із змістом якого 27.09.2020 о 12 год. 33 хв. ОСОБА_1 у Запорізькій області, Запорізький район, траса Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя 475 км (Н-08) керував транспортним засобом ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку у медичному закладі у лікаря-нарколога та підтверджується висновком медичного закладу №4803 від 27.09.2020; від керування відсторонений, про повторність попереджений. Своїми діями порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

До суду справа про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 надійшла 01.10.2020 року. Розгляд вказаної адміністративної справи було призначено на 12.10.2020 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 провину не визнав, надав пояснення, що йому не було повідомлено про підстави зупинки, на місці зупинки йому не було запропоновано пройти обстеження на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу «Драгер», а відразу направлено на огляд до медичного закладу, в якому, в порушення встановленої законом процедури в нього не були відібрані біологічні зразки для лабораторного дослідження, заявив клопотання про витребування копії акту медичного огляду, на підставі якого складено висновок щодо результатів медичного огляду.

В судовому засіданні 02.11.2020 за участю ОСОБА_1 та поліцейського взводу 1 роти 1 батальйону ЗУПП в Запорізькій області ДПП капрала поліції Хижняка В.О. було досліджено диск з відеозаписом правопорушення. Після дослідження відеозапису поліцейський взводу 1 роти 1 батальйону ЗУПП в Запорізькій області ДПП капрал поліції Хижняк В.О. надав пояснення, що після зупинки транспортного засобу під час спілкування із водієм ОСОБА_1 виникли підстави вважати, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння, йому було запропоновано пройти огляд у закладі охорони здоров`я, на що останній погодився. Свідки були присутні на випадок відмови від проходження огляду, проте в протоклі їх не зазначали. Під час проходження огляду у закладі охорони здоров`я виявилося, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан наркотичного сп`яніння не проводився, одразу був проведений огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу «Драгер». Поліцейський присутнім під час медичного огляду не був.

У судовому засіданні було оголошено перерву до 16.11.2020 в зв`язку із ненадходженням витребуваної судом копії акту медичного огляду.

В судовому засіданні 16.11.2020 ОСОБА_1 підтримав свою письмову заяву від 05.11.2020 та просив суд витребувати із закладу охорони здоров`я сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, а також результати його огляду на стан сп`яніння. В зв`язку із задоволенням вказаного клопотання у судовому засіданні було оголошено перерву до 11.12.2020 року.

Судове засідання 11.12.2020 року не відбулось в зв`язку із надходженням заяви ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Ткаченко М.О..

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 11.12.2020 вказана заява надійшла в провадження судді Громової І.Б..

Постановою Запорізького районного суду Запорізької області від 11.12.2020 заяву ОСОБА_1 про відвід головуючої судді Ткаченко М.О. залишено без розгляду.

Розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі всебічного, повного і об`єктивного аналізу всіх доказів по справі в їх сукупності, у відповідності до ст. 252 КУпАП, суд дійшов наступних висновків.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Частиною 1 ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Статтею 35 Закону України «Про національну поліцію» передбачено чіткі підстави для зупинення поліцейським транспортного засобу. При цьому, працівник поліції повинен повідомити водія про конкретну (дійсну) причину зупинення.

Наказом МВС України №1026 від 18.12.2018 р. «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» визначено, що під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

З оглянутих відеозаписів, які долучені до матеріалів справи на СД-диску вбачається, що включення портативного відеореєстратора не відбувалось з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка не велась безперервно. Зокрема, відсутня відеозйомка під час зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 , проходження ним медичного огляду в присутності поліцейського.

Таким чином, дії працівників поліції суперечать вимогам та порушують ст.ст.32, 35 Закону України «Про національну поліцію», ст.16 Закону України "Про дорожній рух", Наказу МВС України №1026 від 18.12.2018 р. "Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису".

Згідно з ч. 1 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Однак всупереч вказаній нормі, поліцейським не було дотримано вимог законодавства та не відсторонено ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, хоча він вважав, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції встановлений Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі Інструкція).

Відповідно до п. 2-4 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Згідно із п. 12 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно із положеннями ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

В порушення вимог вказаної статті огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду ОСОБА_1 проводився за відсутності поліцейського, що підтверджується поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поясненнями поліцейського, наданими в судовому засіданні, а також відсутністю відповідного відеозапису.

У відповідності до Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 27.09.2020, в результаті огляду проведеного поліцейським у ОСОБА_1 виявлено ознаки сп`яніння: порушення мови, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд за допомогою спеціального технічного засобу алкотестер «Драгер» не поводився в зв`язку із виявленими ознаками наркотичного сп`яніння (а.с.6).

Відповідно до п. 7 розділу ІІІ Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.

Згідно із актом медичного огляду №4803 від 27.09.2020 медичний огляд ОСОБА_1 здійснювався за допомогою спеціального технічного засобу «Alcotest 6510», за результатами вимірювання рівень алкоголю у ОСОБА_1 визначено у 0,28 проміле, через 20 хвилин 0,23 проміле. Відомостей щодо проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу акт не містить (а.с.23).

Таким чином, під час обстеження ОСОБА_1 було порушено положення порядку виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки у медичному закладі у нього не було відібрано біологічні зразки крові, слини чи сечі та проведені експертні дослідження на стан наркотичного сп`яніння, на який ОСОБА_1 було направлено поліцейським.

Частиною першої статті 62 Конституції України передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Згідно із ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Незважаючи на те, що приписи КУпАП не передбачають такої форми рішення, як обвинувальний вирок суду, постанова про накладення адміністративного стягнення за своєю правовою природою є тотожним процесуальним документом.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод для кримінального провадження на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

У справі «Лучанінова проти України» (рішення від 9 червня 2011 року, заява №16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 51 КУпАП стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку, Європейський суд розцінив як кримінальне, для цілей

застосування Конвенції, з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням.

Беручи до уваги, що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення правопорушення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, суд вважає за необхідне застосовувати стандарти Європейського Суду з прав людини, притаманні кримінальному провадженню.

При оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини в справі «Коробов проти України» від 21 липня 2011 року, заява №39598/03, п.65). Приймаючи до уваги дане рішення, суд керується саме цим принципом поза розумним сумнівом, зміст якого також сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», заява №16437/04. Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд звертає увагу на те, що з урахуванням положень ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії», заява № 36673/04, рішення від 30 травня 2013 року, та «Карелін проти Росії» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року, у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є недоведеним.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП України відсутність події і складу адміністративного правопорушення є обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення і провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

На підставі викладеного, суд не вбачає події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 7, 9, 130, 247, 251, 252, 280, 283, 284, 287, 289 КУпАП, Конституцією України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити за відсутністю події та складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя М.О. Ткаченко