Провадження № 33/801/639/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Клапоущак С. Ю.
Доповідач: Бурденюк С. І.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2020 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Бурденюк С.І., з участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , представника - адвоката Григоришина Д.В. розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 22.07.2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП

в с т а н о в и в :

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 22.07.2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік.

Згідно матеріалів справи, 25 червня 2020 року о 04.22 год. в м. Вінниці по вул. В. Інтернаціоналістів, 2-а водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Audi Q7», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: тремтіння пальців рук, нечітка мова, блідість обличчя. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В своїй апеляційній скарзі особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить скасувати постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 22.07.2020 року та закрити провадження у справі. Вимоги мотивує тим, що він не відмовлявся проходити обстеження, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери співробітника поліції. Крім того, зазначає, що протокол складено о 5.35, а медичний висновок о 06.00 год., при цьому необхідно врахувати час на дороги та проведення дослідження. Дослідження підтвердило, що він був тверезим.

В судовому засіданні в Апеляційному суді ОСОБА_1 пояснив, що він був зупинений працівниками поліції, проте не виявляв відмови у проходження обстеження, навпаки викликав слідчо-оперативну групу для з`ясування обставин, і добровільно пройшов обстеження в спеціалізованому закладі , надав суду акт обстеження та висновок. Наполягав на виклику в судове засідання свідків та працівника поліції.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його представника адвоката Григоришина Д.В., які підтримали апеляційну скаргу, допитавши безпосередньо в суді працівника поліції Чорногуза А.І, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - підлягає до задоволення з наступних підстав.

Стаття 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність водіїв за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Судом в порушення вимог ст.280 КУпАП не вжито належних заходів спрямованих на встановлення всіх обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП є необґрунтованим, не відповідає фактичним обставинам справи і спростовується доказами повно та всебічно дослідженими під час апеляційного розгляду справи.

На порушення вимог цього Закону та вимог ст. 279, 280 КУпАП місцевий суд дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, не дослідивши належним чином докази по справі, хоча зобов`язаний був з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилученням речей і документів, а також іншими документами.

Розглянувши справу, суддя місцевого суду дослідив матеріали справи, допитав працівника поліції, проте не мотивував в своєму рішенні, чому взяв до уваги пояснення працівника поліції та відкинув пояснення ОСОБА_1 та обставини на які він посилається , а також подані ним документи.

Не мотивував суд і те, з яких саме підстав зробив висновок, що на відеозаписі з нагрудної камери вбачається, що ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан сп`яніння.

За клопотанням ОСОБА_1 в судове засідання викликались свідки, які вказані у протоколі та працівник поліції, яким було складено протокол.

Проте свідки в апеляційний суд не прибули, будучи судом належно повідомленими про місце та час слухання справи , і тим самим позбавили суд безпосередньо оцінити ці докази на підтвердження протоколу про адміністративне правопорушення чи доводів апеляційної скарги ,та підтримати обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та обставини визнані доведеними місцевим судом.

Допитаний в судовому засіданні працівник поліції ОСОБА_2 підтвердив обставини викладені в протоколі, пояснив, що ним безпосередньо складався протокол про адмінправопорушення в зв`язку з відмовою ОСОБА_1 пройти у встановленому законом порядку медичний огляд. Працівники поліції діяли у відповідності до закону. Від керування транспортним засобом ОСОБА_1 відсторонений в усній формі , що він і виконав.

Крім того, суд першої інстанції не взяв до уваги те, що письмові пояснення свідків носять шаблонний характер з зазначеними у них відомостями щодо правопорушення, а не написані власноручно свідками.

Пояснення свідків суперечать поясненням ОСОБА_1 . Вжитими апеляційним судом процесуальними заходами усунути зазначені суперечності та неузгодженості, які виникли при перегляді апеляційної скарги та доведеності вини ОСОБА_1 , не виявилося можливим.

Тому твердження ОСОБА_1 про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, що працівники поліції намовляють на нього, не спростовані достовірними, переконливими та беззаперечними доказами.

Крім того, у матеріалах справи наявний висновок КП ВОНД "Соціотерапія" № 806 від 25.06.2020 року, відповідно якого ОСОБА_1 пройшов медичний огляд 25.06.2020 року о 06.00 год. і є тверезим (а.с. 11).

Відповідно ч.1 ст.266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного або наркотичного сп`яніння підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами.

Незважаючи на те, що як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані сп`яніння, працівниками поліції всупереч вимогам ст.266 КУпАП він не був відсторонений від керування транспортним засобом, що ставить під сумнів та спростовує висновки працівників поліції щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України, документальних підтверджень відсторонення від керування в матеріалах справи не має.

Крім того, суд вважає слушними доводи апеляційної скарги в частині часу складання протоколу та проведення дослідження. Як вбачається із відеозапису з нагрудної камери працівника поліції ОСОБА_1 зупинений працівниками поліції о 04.18 год, запис продовжується і о 04.35 год., протокол складено о 05.35 год., а дослідження на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 пройшов о 06.00 год., у зв`язку з чим виникають сумніви у часі складення протоколу та у присутності зазначених свідків під час складання даного протоколу.

З огляду на викладене, апеляційний суд не може спростувати доводів особи, що притягується до адміністративної відповідальності через відсутність у справі доказів, які беззаперечно б доводили вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушенні і неможливістю їх зібрання апеляційним судом, а зібрані та досліджені докази є суперечливими та не узгоджуються між собою як докази винуватості.

Враховуючи, що у матеріалах справи про адміністративну відповідальність відсутні докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, то відповідно в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до положень ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до ч.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого звинувачена у вчинені адміністративного правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу адмінправопорушника, що є ключовими та визначальним поняттями для демократичної концепції судового розгляду.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

На підставі вищевикладеного, наявні підстави для скасування постанови суду першої інстанції згідно п.1ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 - підлягає до задоволення.

Керуючись ст.55 Конституції України ст. ст. 293, 294 КУ п АП, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 22.07.2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП - скасувати, провадження по справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: