Справа № 409/1196/20
Провадження №3/409/367/20
П О С Т А Н О В А

"27" липня 2020 р. Білокуракинський районний суд Луганської області

Суддя Білокуракинського районного суду Луганської області Максименко О.Ю., розглянувши матеріали, які надійшли з Білокуракинського ВП ГУНП в Луганській області про притягнення до адміністративної відповідальності стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 . Курячівка Білокуракинський район АДРЕСА_2 ; фактично мешкає: АДРЕСА_2 ; паспорт серії НОМЕР_1 , виданого Білокуракинським РВ УМВС України в Луганській області 19.03.2002 року, РНОКПП: НОМЕР_2 ,-

за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

В с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 05.07.2020 року о 08 годині 00 хвилин гр. ОСОБА_1 за місцем свого проживання, а саме: АДРЕСА_3 , вчинив відносно свого пасинка гр. ОСОБА_2 насильство в сім`ї, а саме умисні дії фізичного характеру, що полягли у завданні ударів по обличчю своєму пасинку гр. ОСОБА_2 ..

Склад адміністративного правопорушення включає в себе ознаки, які характеризують зовнішній прояв поведінки особи, його спрямованість та наслідки; ознаки, що характеризують правопорушника і його психічне ставлення до скоєного. Відповідно ознаки складу адміністративного правопорушення об`єднаються у чотири групи (елементи): об`єкт адміністративного правопорушення, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, суб`єкт адміністративного правопорушення та суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення. Всі зазначені елементи складу адміністративного правопорушення є обов`язковими. Суб`єктивна сторона - відображає психічне ставлення особи до скоєного діяння і наслідків, що наступають в результаті цього діяння. Вина особи - є необхідним елементом суб`єктивної сторони.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, який являється членом сім`ї, тобто особи, яка проживає разом і об`єднана законними правами чи обов`язками щодо утримання.

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що дійсно 05.07.2020 року у нього з пасинком ОСОБА_2 виникла сварка, в ході якої ОСОБА_1 гучно кричав на пасинка та виражався на його адресу нецензурною лайкою, але він його не бив. Після сварки пасинок пішов до бабусі.

Законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_2 ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що її син, який є неповнолітнім потерпілим, не має бажання з`являтися до суду та давати будь-які покази, і у зв`язку із ухиленням від явки до суду виїхав за межі України до рідного батька.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Також суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені зокрема в рішенні від 09.09.2011 року у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 року у справі «Надточій проти України», який неодноразово зазначав, що до провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема згідно яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Зміст стандарту доведення поза розумним сумнівом надано, зокрема, в постанові Верховного Суду від 04.07.2018 року по справі № 688/788/15-к, згідно якої вказаний стандарт означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 року зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

З огляду на поведінку неповнолітнього потерпілого та його законного представника, яка сприяла ухиленню неповнолітнього потерпілого від явки до суду та з`ясування обставин справи і встановленню істини, суд вважає недоцільним брати до уваги пояснення останніх, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

В ході розгляду справи про адміністративне правопорушення адміністративного матеріалу встановлено, що в діях ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки в судовому засіданні не доведено вчинення ОСОБА_1 дій фізичного характеру відносно неповнолітнього ОСОБА_2 , внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Вчинення будь-яких інших дій ОСОБА_1 не вміняється.

Оскільки у діях ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона вказаного адміністративного правопорушення, яка є необхідним його елементом, тому вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочатим, а розпочате підлягає закриттю з підстав відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 173-2, п. 1 ч. 1 ст. 247, 251, 256, 283-289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення у відношенні ОСОБА_1 - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту її проголошення.

Суддя Білокуракинського

районного суду Луганської області О. Ю. Максименко