Категорія:ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2020 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Філюка В.І., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 листопада 2019 року,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою суду ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , працюючого на посаді керівника відділу збуту на ТзОВ «Грандпостач», визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він, 7 серпня 2019 року о 01 год. 15 хв. за адресою Волинська область, Луцький район, с. Підгайці, вул. Дубнівська, керував транспортним засобом автомобілем Chery Tigo, державний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, не чітка хода, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України, та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою судді першої інстанції ОСОБА_1 в апеляційній скарзі вказує на невідповідність постанови вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи. Посилається на те, що судом неповно та необ`єктивно з`ясовано обставини справи та вирішено її всупереч вимогам законодавства. Зазначає, що в його діях відсутній склад правопорушення. Просить скасувати постанову суду першої інстанції як незаконну та необґрунтовану, а справу щодо нього закрити.

Заслухавши апелянта ОСОБА_1 та його захисника Філюка В.І, які апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити, допитавши свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положення ст.251 КУпАП регламентують, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону при винесенні постанови місцевим судом дотримано не було.

З оскаржуваної постанови убачається, що до висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суддя місцевого суду дійшов на підставі досліджених доказів: протоколу про адміністративне правопорушення, висновку ВОНД та письмових рапортів поліцейських.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, складеному щодо ОСОБА_1 , останньому в вину ставиться порушення правил дорожнього руху України, а саме: відмова від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку при керуванні автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння, такими як нечітка хода, запах алкоголю з порожнини рота (а.с.1).

Згідно п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Частинами 2 та 3 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Пунктом 6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС та МОЗ від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція) передбачено, що огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

З протоколу про адміністративне правопорушення, складеному щодо ОСОБА_1 вбачається, що у даному документі відсутні відомості про свідків, які були присутні на місці події (а.с.1).

Апеляційним судом встановлено, що ні в протоколі про адміністративне правопорушення, ні в матеріалах справи немає даних та обов`язкових пояснень свідків про відмову водія ОСОБА_1 від проведення у встановленому законом порядку огляду на визначення стану сп`яніння.

Судом апеляційної інстанції також встановлено, що у матеріалах справи відсутнє відео з боді-камери працівників поліції. В судовому засіданні суду апеляційної інстанції поліцейські ствердили, що відеозапис не здійснювався, оскільки в них була відсутня боді-камера.

Іншими доказами, наявними в матеріалах справи, зокрема, рапортами працівників поліції, а також поясненнями цих поліцейських, наданими в суді апеляційної інстанції, неможливо достеменно встановити хто саме керував автомобілем за обставин, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, при категоричному запереченні факту керування автомобілем особою щодо якої складений цей протокол, та посиланнях останнього в апеляційній скарзі про те, що транспортним засобом керував його знайомий ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_5 , попереджений про відповідальність, згідно ст. 272 КУпАП, пояснив суду апеляційної інстанції, що саме він керував транспортним засобом за обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, залишив автомобіль на узбіччі дороги з пасажиром ОСОБА_1 , сам пішов в лісосмугу. Повернуся коли ОСОБА_1 вже знаходився в салоні автомобіля поліцейських на задньому сидінні. Ствердив, що повідомив поліцейських, що саме він, а не ОСОБА_1 керував цим транспортним засобом, оскільки використовував автомобіль в робочих цілях - працював на посаді менеджера відділу постачання. Працівники поліції не взяли до уваги його пояснення, а відвезли ОСОБА_1 в напрямку м. Луцька. Ніяких свідків не було, він залишився охороняти цей автомобіль до повернення ОСОБА_1 , після чого останнього відвіз до нього додому, де залишив цей автомобіль, а сам пішов до себе додому, повідомивши перед цим на лінію 102 щодо неправомірності дій працівників поліції.

Свідок ОСОБА_4 пояснив суду, що даний автомобіль «Чері Тіго» в с. Лище розвернувся перед поліцейським автомобілем за 200-300м, зупинився на проблисковий маячок червоного кольору, за кермом був ОСОБА_1 , якого доставили у ВОНД для освідування на наявність чи відсутність алкогольного сп`яніння, де він відмовився від проходження освідування, у зв`язку з чим було складено даний протокол про порушення Правил дорожнього руху України.

Боді-камери в наряді поліцейських не було, працював лише відео реєстратор, але чи він зафіксовані ці обставини йому не відомі. На місці не складався протокол, оскільки була ніч, інших транспортних засобів і свідків не було, додав, що в автомобілі «Чері-Тіго», за кермом якого сидів ОСОБА_1 був пасажир.

Аналогічні пояснення дав поліцейський ОСОБА_3 , який доповнив, що протокол про відмову від освідування складався на підставі відповідного висновку лікаря, при доопрацюванні матеріалів мали місце виправлення в протоколі з метою усунення розбіжностей з п. «2.9 А» на п. «2.5» Правил дорожнього руху України, що підтвердив відповідним рапортом.

Лікар КП «ВОНД» ОСОБА_2 пояснив в суді апеляційної інстанції, що згідно висновку від 07.08.2019 ОСОБА_1 відмовився від освідування на стан алкогольного сп`яніння, про що ним був складений відповідний документ, якого він видав працівникам поліції. Де саме складався і чи складався взагалі протокол про порушення Правил дорожнього руху України йому нічого не відомо.

Наявний в матеріалах справи висновок КП «ВОНД» ( а.с. 3) жодним чином не доводить ту обставину хто саме здійснював керування автомобілем, тобто хто з присутніх в автомобілі осіб є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а лише констатує факт відмови ОСОБА_1 від проведення медичного огляду.

На думку суду апеляційної інстанції, місцевий суд неповно і поверхнево дослідив обставини справи та дійшов передчасного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, належним чином не мотивувавши своє рішення на підставі зібраних та перевірених у встановленому законом порядку доказах, передбачених ст.251 КУпАП.

Апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги сторони захисту про відсутність у матеріалах справи доказів, які зібрані у передбаченому законом порядку та свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно з ч.2 ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Приймаючи до уваги вищевикладене і те, що у матеріалах справи відсутні інші достовірні докази, які підтверджують факт порушення правил дорожнього руху саме ОСОБА_1 , вина останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є недоведеною поза розумним сумнівом.

Враховуючи наведені обставини в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, постанову судді - скасувати, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 листопада 2019 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.А.Подолюк