Провадження № 3/522/7083/20
ПОСТАНОВА

06 серпня 2020 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Чернявська Л.М., розглянувши матеріали, що надійшли 23.07.2020 року з Управління патрульної поліції в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

23 липня 2020 року до суду надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОД№028665 від 08.07.2020 року, ОСОБА_1 08.07.2020 року о 20 годині 45 хвилин знаходячись на вул. Ніжинська, 40 в м. Одесі в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » перебував без вдягнутих засобів індивідуального захисту (без респіраторів або захисної маски), чим, порушив підпункт 1 пункту 3 постанови Кабінету міністрів України № 392 від 20.05.2020 року.

Зазначена подія була зафіксована співробітниками поліції та кваліфікована як порушення, за яке передбачена відповідальність за ст. 44-3 КпАП України.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ОД№028665 від 08.07.2020 року в графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» ОСОБА_1 зазначив: «з порушенням не згідний, письмові пояснення надам до суду».

28 липня 2020 року до суду надійшли письмові пояснення ОСОБА_1 до протоколу серії ОД№028665 від 08.07.2020 року, в яких вказав на допущені працівниками поліції порушення при складанні відносно нього протоколу. Також зауважив, що зазначені в протоколі свідки, а саме адміністратор та охоронець магазину можуть бути зацікавленими особами.

В судовому засіданні особа, що притягається до адміністративної відповідальності, категорично заперечував факт своєї провини, посилаючись на свої письмові пояснення, а також на те, що засоби індивідуального захисту йому повинні були надати у магазині. При цьому, сам ОСОБА_1 не заперечував факт того, що перебував в магазині без захисної маски, через що йому було відмовлено в обслуговуванні.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши докази та надавши їм оцінку, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що підтверджується матеріалами справи:

- протоколом про адміністративне правопорушення серія ОД№028665 від 08.07.2020 року, в якому викладені обставини вчинення правопорушення;

- поясненнями свідка ОСОБА_2 , в яких остання вказала, що вона знаходячись на робочому місці приблизно о 20 годині 45 хвилин побачила відвідувача, який зайшов без захисної маски, на повідомлення про вимоги Кабінету міністрів України щодо цього, відвідувач не відреагував, пішов до торговельної зали, після чого йому було відмовлено в обслуговуванні;

- поясненнями свідка ОСОБА_3 , в яких останній вказав, що 08.07.2020 року в магазин «Точка» зайшов відвідувач, якому зробила зауваження щодо необхідності одягнення маски, але відвідувач проігнорував прохання та пішов до торговельної зали. Після вибору покупок йому було відмовлено в обслуговуванні, на що відвідувач почав конфлікт;

- DVD-R з відеозаписом подій, які мали місце 08.07.2020 року;

- та іншими матеріалами справи.

За змістом ст.44-3 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Так, відповідно до пп. 1 п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 392 від 20.05.2020 року «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» на період дії карантину забороняється перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Оглянувши відеозапис, суд не вбачає тих порушень, допущених при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, на які ОСОБА_1 посилається у своїх поясненнях. Між тим, на даному відеозаписі чітко вбачається перебування особа, яка притягається до адміністративної відповідальності без засобів індивідуального захисту, в той час, як інші особи, які оточували ОСОБА_1 та вбачаються на відеозаписі перебували у захисних масках (респіраторах).

Крім того, стосовно посилання ОСОБА_1 про те, що у магазині його повинні були забезпечити захисними масками чи респіраторами, суд вважає необхідним зазначити наступне:

Згідно роз`яснення щодо нових обмежувальних заходів на період карантину наданих Кабінетом міністрів України та опублікованих на офіційному сайті «Урядовий портал: Єдиний веб-портал органів виконавчої влади України» Департаментом комунікацій Секретаріату Кабінету Міністрів України, 04 квітня 2020 року о 14:20, за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 , установи та магазини, робота яких дозволена у період карантину, мають лише контролювати, щоб відвідувачі перебували у будівлях та на території закладів виключно в масках та респіраторах. Обов`язок забезпечення себе масками покладається на відвідувачів.

Відтак, враховуючи запроваджений державою карантин, ОСОБА_1 направляючись до громадського місця, котрим в даному випадку був магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 », повинен був одягнути засіб індивідуального захисту з метою убезпечення, в першу чергу себе, а також інших осіб від можливого зараження гострою респіраторною хворобою COVID-19 та виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України, оскільки обов`язок забезпечення себе масками чи іншими засобами індивідуального захисту та їх носіння в громадських місцях покладається на всіх громадян України.

Водночас, суд вважає неспроможними твердження ОСОБА_1 про те, що особи, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення в якості свідків є зацікавленими, оскільки в чому саме полягала зацікавленість цих осіб особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не пояснила та таких фактів судом не встановлено.

Разом з тим, щодо посилання ОСОБА_1 на ст. 8 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 6 квітня 2000 року № 1645-III, суд зауважує, що дана стаття регулює питання фінансування профілактичних і протиепідемічних заходів та лікування хворих на інфекційні хвороби, в тому числі проведення профілактичних щеплень проти інфекційних хвороб, а тому враховуючи загальновідомий факт, що вакцину проти COVID-19 досі не розроблено, мова про щеплення йти не може, як і не може дане посилання звільняти від необхідності носіння засобів індивідуального захисту в визначених законодавством місцях.

Таким чином, ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, за що передбачена відповідальність, відповідно до ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до санкції ст.44-3 КпАП України, за зазначене правопорушення на особу накладається стягнення у формі штрафу від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Між тим, згідно ст. 33 КпАП України при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Згідно ст. 252 КпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Також, положеннями ст. 22 КпАП України передбачено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

За таких обставин, врахувавши характер та обставини скоєного правопорушення, відомості про особу порушника, ступінь його вини, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність та відсутність потерпілих осіб і шкоди заподіяної безпосередньо інтересам окремих громадян, держави чи суспільства внаслідок вчинення даного правопорушення, хоча і викликали занепокоєння громадян, вважаю необхідним застосувати до ОСОБА_1 положення ст. 22 КУпАП та у зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, закрити провадження у справі обмежитись при цьому усним зауваженням.

У відповідності до ст.284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу, тобто в разі оголошення усного зауваження, провадження в справі закривається.

Поміж цим, враховуючи, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (зі змінами та доповненнями) та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому враховуючи той факт, що усне зауваження, виходячи з норм ст. 22 та ст. 284 КУпАП, не відноситься до видів адміністративних стягнень, та є однією із можливостей, визначених КУпАП, для звільнення особи від адміністративної відповідальності, суд не вбачає підстав для стягнення судового збору з ОСОБА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 22, 33, 40-1, 44-3, 221, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , визнати винним в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення та звільнити порушника від адміністративної відповідальності й обмежитись усним зауваженням у зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, а провадження у справі - закрити.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя Л.М. Чернявська