Провадження № 33/4820/501/20
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бережний С. Д.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2020 року м.Хмельницький

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Бережний С.Д., з участю секретаря судового засідання Габая А.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , захисника Рибачка А.А., розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому справу за апеляційною скаргою захисника Рибачка А.А. та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 липня 2020 року,-

в с т а н о в и в:

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 липня 2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , не працює,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 10 200 грн., що становить шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 420 грн. 40 коп. судового збору.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 20 квітня 2020 року керував автомобілем марки «Шевролет», номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Львівське шосе, 61 в м. Хмельницькому з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, тремтіння пальців рук). При цьому від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відповідно до встановленого порядку огляду на такий стан відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі, як видно з її змісту, ОСОБА_1 та його захисник просять поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, постанову суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вважають постанову суду незаконною, необґрунтованою, постановленою без з`ясування всіх обставин справи. Вказують, що в постанові суду не зрозуміло в наркотичному чи алкогольному сп`яніння перебував водій ОСОБА_1 . В протоколі не зазначено, що відеофіксація проводилась за допомогою технічного засобу нагрудної камери поліцейського, її серійного номеру, технічних характеристик та назви. Зазначають, що відеозапис не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а тому не може вважатись належним та допустимим доказом по справі. Працівники поліції не надали змогу зателефонувати адвокату, не роз`яснили ОСОБА_1 його права та обов`язки. Вважають, що протокол є недопустимим доказом. Також в матеріалах справи відсутні відомості про належне повідомлення ОСОБА_1 про дату та час слухання справи. Вказану постанову було отримано 22 липня 2020 року, в зв`язку з чим вважають, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника в підтримання доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 285 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після розгляду справи, а копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 не був присутній в засіданні суду першої інстанції 14 липня 2020 року. Відомості про вручення йому копії постанови в визначений законом строк в провадженні відсутні, копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав лише 22 липня 2020 року (а.с.18), угода із захисником була укладена 27 липня 2020 року (а.с. 21). За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про поважність причин пропуску апелянтами строку оскарження постанови суду щодо ОСОБА_1 , в зв`язку з чим їй слід поновити строк оскарження постанови суду.

Твердження апелянтів, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, розглянув справу з істотними порушеннями закону, у відсутність ОСОБА_1 , який не був повідомлений про судовий розгляд, не можуть бути прийнятими до уваги з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за викладених в постанові обставин, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на зібраних в провадженні та досліджених судом першої інстанції доказах, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, який 20 квітня 2020 року був складений поліцейським роти №1 БУПП у Хмельницькій області, того ж дня, о 12 год. 35 хв. в м. Хмельницькому по вул.Львівське шосе, ОСОБА_1 керував автомобілем «Шевролет», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на місці за допомогою газоаналізатора «Драгер» та в закладі охорони здоров`я відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі не оспорюється факт керування ОСОБА_1 автомобілем в час, зазначений у протоколі.

Підстав вважати протокол про адміністративне правопорушення недопустимим доказом апелянти не наводять, не встановлено таких і апеляційним судом. В складеному протоколі вказано, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, що підтверджується зібраними та дослідженими судом доказами, а тому протилежні доводи апелянтів, що в протоколі не зрозуміло в якому стані сп`яніння перебував ОСОБА_1 , не можуть бути враховані.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджується даними відеозаписів з місця оформлення протоколу. Згідно цих записів видно, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, які повідомили про причину зупинки та вказали на ознаки алкогольного сп`яніння. В подальшому поліцейський в присутності двох свідків запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного приладу та в медичному закладі, від якого ОСОБА_1 відмовився.

За змістом п.п. 2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають в стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, зокрема, в разі наявності запаху алкоголю з порожнини рота.

Під час апеляційного розгляду не встановлено порушень в діях поліцейських вимог «Інструкції про порядок виявлення в водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Ті обставини, що в протоколі не зазначено відомостей про відеозапис, яким фіксувалось вчинене правопорушення, не вказують, що вказаний відеозапис є неналежним доказом, оскільки він отриманий відповідно до вимог ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію».

Апеляційний суд вважає, що в суду першої інстанції не було необхідності виклику та допиту свідків, присутніх під час відмови від огляду, з приводу обставин, зафіксованих на відео. Тому такі твердження апелянтів щодо неповноти судового розгляду не можуть бути враховані судом, як підстава для скасування постанови суду з цих підстав.

З врахуванням викладеного, підстав вважати покладені в основу доведеності вини ОСОБА_1 докази недопустимими доказами, про що вказують апелянти в своїй скарзі, апеляційним судом не встановлено.

Положеннями ст. 268 КУпАП передбачено можливість розгляду справ (в яких участь особи, що притягується до відповідальності не є обов`язковою) у відсутність цієї особи в разі, якщо в суду є відомості про повідомлення особи про судовий розгляд справи та якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги, що суд розглянув справу у відсутність ОСОБА_1 , без належного повідомлення щодо дати його розгляду, що йому не було відомо про судовий розгляд, як підстави для скасування судового рішення, не можуть бути враховані апеляційним судом.

Матеріали справи дають підстави для висновку, що суд вживав усіх можливих заходів для встановлення місця проживання ОСОБА_1 , повідомлення про день та час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності. Судова повістка, яка була направлена ОСОБА_1 , повернута на зворотну адресу, в зв`язку з відсутністю адресата (а.с.12). Згідно рапорту працівника поліції, громадянин ОСОБА_1 за місцем свого проживання відсутній та місце його знаходження встановити не представилось (а.с.16).

Суд першої інстанції зазначив, що з часу фіксації правопорушення у ОСОБА_1 було достатньо часу для підготовки до свого захисту та забезпечення права на справедливий судовий розгляд у розумні строки з його участю, проте ОСОБА_1 до суду не з`явився, обґрунтованого клопотання про відкладення судового розгляду справи не подав, що було розцінено судом, як зловживання своїми правами, тобто порушення ст. 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відтак, за таких обставин, в випадку нез`явлення особи, що притягується до відповідальності, в суду першої інстанції відповідно до ст.268 КУпАП були всі підстави для розгляду справи у відсутність ОСОБА_1 на підставі наявних в справі доказів. За таких обставин підстави для скасування постанови суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 відсутні.

При розгляді справи щодо ОСОБА_1 порушень процесуального закону, що могли б стати підставою для скасування постанови суду з наведених апелянтами в апеляційній скарзі та в апеляційному суді мотивів, допущено не було.

Суд приходить до висновку, що місцевий суд дійшов правомірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Погоджуючись з обраним видом та розміром стягнення, апеляційний суд враховує всі обставини справи та вважає, що судом обґрунтовано призначене стягнення в виді штрафу в розмірі 10200грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Призначене місцевим судом стягнення є достатнім для виховання ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Підстави для скасування чи зміни постанови місцевого суду відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

п о с т а н о в и в:

Поновити захиснику Рибачку А.А. та ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 липня 2020 року.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 липня 2020 року якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника Рибачка А.А. та ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду С.Д. Бережний