Справа №587/1669/20 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Черних О.М.
Номер провадження 33/816/427/20 Суддя-доповідач Олійник В. Б.
Категорія 44-3 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2020 року суддя Сумського апеляційного суду Олійник В. Б. ,з участю захисника Лисенко Г.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Сумського районного суду Сумської області, від 13 серпня 2020 року, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Російської Федерації, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 ,

про застосування адміністративного стягнення за ст. 44 3 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Сумського районного суду Сумської області, від 13 серпня 2020 року, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44 3 КУпАП, із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн., за таких обставин.

1 серпня 2020 року, близько 7 год. 00 хв., у с. Юнаківка Сумського району Сумської області на АПП «Юнаківка» було виявлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 3. 3 Постанови КМУ № 392, від 20 травня 2020 року, з внесеними змінами постановою КМУ № 522, від 25 червня 2020 року, а саме, що ОСОБА_1 самовільно залишив місце самоізоляції під час дії карантину, запровадженого внаслідок розповсюдження вірусного захворювання «COVID 19».

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді скасувати як незаконну, мотивуючи свої вимоги тим, що при перетині кордону з Російської Федерації до України, йому не були роз`яснені вимоги щодо перебування на самоізоляції та щодо умов передчасного закінчення режиму самоізоляції, а тому 1 серпня 2020 року, коли у нього виникла нагальна потреба повернутися на роботу до Російської Федерації, працівники Державної прикордонної служби України, на думку ОСОБА_1 , незаконно склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44 3 КУпАП, з підстав порушення ним умов карантину.

ОСОБА_1 вказує, що судом було порушено його право на захист, оскільки про дату та місце розгляду справи він повідомлений належним чином не був, а про винесену відносно нього постанову він дізнався із мережі Інтернет.

Крім того ОСОБА_1 зазначає, що постанова суду є немотивованою, оскільки у постанові не вказано який саме пункт Постанови Кабінету Міністрів України № 392 ним було порушено.

В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Захисник ОСОБА_1 адвокат Лисенко Г.К. повідомила суду, що ОСОБА_1 не заперечує проти розгляду справи у його відсутність, оскільки останній на даний час перебуває в Російській Федерації.

За наведених обставин суд апеляційної інстанції приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутність ОСОБА_1 , оскільки ОСОБА_1 належним чином повідомлений про час та місце апеляційного розгляду справи та не заперечує про здійснення апеляційного розгляду у його відсутність.

Заслухавши думку захисника Лисенко Г.К. про підтримку апеляційних вимог ОСОБА_1 , дослідивши матеріли справи, піддавши аналізу доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією ст. 44 3 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно гігієнічних, санітарно протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суддя дійшов до обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44 3 КУпАП.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 1 серпня 2020 року, близько 7 год. 00 хв., у с. Юнаківка Сумського району Сумської області на АПП «Юнаківка» порушив вимоги п. 3. 3 Постанови КМУ № 392 від 20 травня 2020 року, з внесеними змінами постановою № 522, від 25 червня 2020 року, перебуваючи на території України, як особа, що прибула в Україну з Російської Федерації та повинна дотриматись самоізоляції, самовільно залишив місце самоізоляції в Україні з метою перетину кордону України з Російською Федерацією з метою слідування на територію Російської Федерації.

В спростування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 відносно того, що він не був належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи, суд апеляційної інстанції зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення, від 1 серпня 2020 року, в графі повідомлення особи про розгляд адміністративної справи зазначено місце, дату та час розгляду справи судом, з чим ОСОБА_1 був ознайомлений, що підтверджується його особистим підписом.

За таких обставин суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для висновку про порушення судом першої інстанції права на захист ОСОБА_1 у зв`язку з здійсненням судом судового розгляду справи без участі ОСОБА_1 , оскільки ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, у судове засідання у визначений та відомий йому час не з`явився та не заявив суду клопотання про відкладення судового розгляду справи з тих чи інших причин.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що у відповідності до вимог ст. 268 КУпАП, суд першої інстанції на законних підставах здійснив судовий розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 .

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 стосовно того, що працівниками Державної прикордонної служби йому не було повідомлено про порядок дотримання режиму самоізоляції, оскільки такі доводи не знайшли свого підтвердження при дослідженні судом першої інстанції доказів по справі при здійсненні судового розгляду.

В той же час, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, відносно ОСОБА_1 , судом не в повній мірі було дотримано вимоги ст. 280 КУпАП, а саме в частині вирішення судом питання, чи підлягає ОСОБА_1 адміністративній відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що при вирішенні цього питання суд першої інстанції повинен був враховувати ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, зокрема, ступінь тяжкості суспільно небезпечних наслідків які настали від вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44 3 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції вважає, що саме при вирішенні питання про доцільність застосування відносно ОСОБА_1 адміністративної відповідальності, судом першої інстанції у повному обсязі не були дотримані вимоги ст. 280 КУпАП.

Так, суд першої інстанції, дійшовши до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 за ст. 44 3 КУпАП, у повній мірі не врахував значність суспільно небезпечних наслідків від вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів настання значних суспільно небезпечних наслідків від вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, які суттєво порушили права та інтереси інших осіб, суд апеляційної інстанції вважає, що вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення за своєю тяжкістю є малозначним.

Відповідно до вимог ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого правопорушення орган, посадова особа, уповноважені вирішувати справу, можуть звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи особу ОСОБА_1 , як правопорушника, який порушив умови карантину вперше, відсутність настання шкідливих наслідків та суспільної небезпеки для інших осіб, а також, враховуючи факт того, що строк його перебування на території України був обмежений, оскільки ОСОБА_1 змушений був повертатися на роботу до Російської Федерації, суд апеляційної інстанції вважає, що ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності, на підставі ст. 22 КУпАП, за малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення, тим самим, частково задовольнивши його апеляційні вимоги.

Керуючись ст. ст. 22; 285; 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Сумського районного суду Сумської області, від 13 серпня 2020 року, про застосування відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ст. 44 3 КУпАП у виді штрафу на суму 17 000 грн., змінити.

Вважати ОСОБА_1 обвинуваченим за ст. 44 3 КУпАП за постановою судді Сумського районного суду Сумської області, від 13 серпня 2020 року.

Відповідно до ст. 22 КУпАП, звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 44 3 КУпАП, за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення.

В іншій частині постанову судді Сумського районного суду Сумської області, від 13 серпня 2020 року, відносно ОСОБА_1 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 , без задоволення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуОлійник В. Б.