ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/9447/20

Провадження №: 3/755/4805/20

"27" серпня 2020 р.

м. Київ

суддя Дніпровського районного суду м. Києва Бірса О.В. розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. ст. 122-4, 124, Кодексу України про адміністративне правопорушення, установила:

ОСОБА_1 25.06.2020 о 13:00 год. керуючи транспортним засобом «Land Rover Range Rover Sport», номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Раїси Окіпної, 4 А в м. Києві, не вибрав в установлених межах безпечну швидкість руху, не вибрав безпечну дистанцію та допустив зіткнення з транспортним засобом «Mini Cooper», номерний знак НОМЕР_2 , в наслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.п. 12.1., 13.1. Правил дорожнього руху України.

Також, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 142928 від 02.07.2020 року вбачається, що 25.06.2020 о 13:00 год., по вул. Раїси Окіпної, 4 А в м. Києві, керуючи транспортним засобом «Land Rover Range Rover Sport», номерний знак НОМЕР_1 , допустив зіткнення з транспортним засобом «Mini Cooper», номерний знак НОМЕР_2 , після чого залишив місце події до приїзду поліції, чим порушив вимоги п. 2.10.а) Правил дорожнього руху України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 (далі - особа, що притягається до адміністративної відповідальності) та адвокат Синиченко О.Ю., котрий діє на підставі Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 4786/10 від 22.02.2012, надали пояснення, щодо часу, місця, способу настання обставин вказаних у протоколах про адміністративні правопорушення та безпосередньо ролі ОСОБА_1 в їх настанні.

Разом з тим, судом викликалися за клопотанням особи, що притягається до адміністративної відповідальності інший учасник ДТП ОСОБА_2 та свідок ОСОБА_3 , однак останні за викликом не прибули.

Вказаних висновків, Cуд дійшов, дослідивши матеріали справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, як-то: оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, у тому числі з урахуванням наданих в суді пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвоката, керуючись законом і правосвідомістю, виходячи з наступного.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Пунктами 1.3. та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») [GC] no. 15809/02 і 25624/02 ECHR 29.06.2007, постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Статтями 251, 280 КУпАП визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, зокрема, ці дані встановлюються, у т.ч. протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями свідків, засобами фото- і кінозйомки, відеозапису.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів цієї справи, особа, що притягається до адміністративної відповідальності будучи водієм, у вказаній дорожній обстановці, вимог пунктів 12.1., 13.1. ПДР України не дотримався, так як його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП повністю доведена, у розумінні ст. 251 того ж Кодексу, належними та допустимими доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 142929, який складено у відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП та містить необхідні у ньому відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення самого адміністративного правопорушення, яке призвело до порушення ПДР України;

- схемою місця ДТП, що складена за місцем пригоди та містить графічно зображені та зафіксовані об`єкти про обставини дорожньої пригоди (ділянка дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода, сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів, транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїзної частини та інше), таблицю дорожніх умов, в якій зазначені назви об`єктів, зображених на схемі, на зворотному боці схеми зазначено характеризуючі дані транспортного засобу та відомості про його пошкодження;

- відомостями, що містяться у письмових поясненнях іншого учасника ДТП ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від 25.06.2020, які кореспондуються з даними, що містяться у схемі ДТП та протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 142929.

За таких обставин, враховуючи вище викладене, суд, у відповідності до положень ст. 251 та ст. 252 КУпАП, вважає, що у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Що стосується питання порушення вимог п. 2.10.а) ПДР України, то слід відмітити, що ним передбачено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

У даному випадку, як вбачається з матеріалів справи вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП обґрунтовується одним протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 142928 від 02.07.2020. Однак в контексті наведеного слід вказати на таке.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Вказані докази мають випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто бути такими, що не залишать місце сумнівав, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Так, згідно з наданих в суді пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності вбачається, що останній з об`єктивних причин ніяких контактів з іншим автомобілем не відчув, зокрема, побачив що водій ТЗ «Mini Cooper» ОСОБА_2 вийшла та почала оглядати свій ТЗ, після чого він також вийшов подивитися, оглянувши візуально свій та іншої особи ТЗ переконавшись що ніяких пошкоджень на обох ТЗ не було, та в результаті безрезультативних спроб поговорити в водієм ТЗ ОСОБА_2 , направився по своїм справам. Про факт вчинення ДТП дізнався від УПП, після чого відразу з`явився до УПП для надання особистих пояснень, так як жодного наміру залишати місце ДТП у нього не було.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду, які вказували «поза розумним сумнівом» про порушення особою вимог п. 2.10.а) ПДР України суду не надано.

Отже в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно провадження у справі в цій частині підлягає закриттю на підставі п. 1) ст. 247 КУпАП, який регламентує, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

У цій ситуації, Суд ураховує, обставини визначені ст. 33 КУпАП, та уважає обставиною, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення, згідно ст. 34 указаного Кодексу, у т.ч. щире розкаяння винного, однак не убачає, в розумінні ст. 35 указаного Кодексу, обставин, які обтяжують відповідальність останнього і вважає за необхідне накласти адміністративне стягнення у межах санкції статті 124 КУпАП, яке за своїм видом і розміром буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами.

Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягнення відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1, 6, 33-35, 122-4, 124, 245, 247, 251, 252, 268, 272, 280, 321 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суддя постановила:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, за ст. 124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 340 (триста сорок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 даного Кодексу.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки визначені Кодексом України про адміністративне правопорушення, з урахуванням норм статтею 287-291 даного Кодексу, і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення до виконання три місяці.

Відсутність у постанові в справі про адміністративні правопорушення, як виконавчому документі, у розумінні Закону України "Про виконавче провадження", відомостей про реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані, згідно постанови Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 471/283/17-ц (провадження № 61-331св18, у розрізі ст. 18 указаного Закону, не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання (відмови у відкритті виконавчого провадження).

С у д д я : Оксана БІРСА