П О С Т А Н О В А

iменем України

3/330/550/2020

Справа № 330/1369/20

"27" липня 2020 р. Суддя Якимівського районного суду Запорізької області Нестеренко Т.В., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли з Кирилівського ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ІПН НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

13.07.2020 року до Якимівського районного суду Запорізької області надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП.

Відповідно до протоколу серії ГР 288810 від 21.06.2020 року, 21.06.2020 року о 20 годині 59 хвилин громадянин ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , здійснював приймання відвідувачів у закладі харчування без наявності , засобів індивідуального захисту обличчя та рук, а саме масок, чим порушив п.3 п.п. Постанову КМУ №392 від 03.06.2020 року, чим вчинив правопорушення передбачене ст.44-3 КУпАП.

22.07.2020 року ОСОБА_1 на електронну адресу суду Якимівського районного суду Запорізької області направив письмові заперечення, у яких не погодився з протоколом про адміністративне правопорушення та просив справу відносно нього закрити за відсутністю у його діях складу правопорушення передбаченого ст.44-3 КУпАП. Пояснив, що він забезпечений засобами індивідуального захисту, проте на момент складання протоколу у барі не було жодного відвідувача, а тому необхідності у них не було.

Дослідивши матеріали справи та врахувавши заперечення ОСОБА_1 суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП не доведена та провадження слід закрити з наступних підстав.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа), відповідно до вимог ст.ст. 278, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті.

Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Проте, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР №288810 від 21.06.2020 року відносно ОСОБА_1 поліцейським в порушення вимог ст. 255 КУпАП не зібрано доказів, які б підтверджували його вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом і не являється безперечним доказом вини правопорушника. Згідно пункту 15 Розділу 2 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС № 1376 від 06.11.2015 року до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення). Суду не надано жодних доказів, що могли б довести обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення від 21.06.2020 року, зокрема таких, які б підтвердили, що ОСОБА_1 здійснював приймання відвідувачів у закладі харчування, на надано жодних доказів відсутності у нього засобів індивідуального захисту, на надано фото- відеоматеріалів, не встановлено свідків, які б могли підтвердити обставини викладені у протоколі. Не надано будь-яких інших письмових доказів. Надані на підтвердження вини ОСОБА_1 рапорт та фотознімки його паспорта не можуть бути прийняті судом як належні та допустимі докази.

Так, ст. 44-3 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Диспозиція норми ст. 44-3 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні правила щодо карантину людей.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР 288810 від 21.06.2020 року, зазначено, що ОСОБА_1 своїми діями порушив п.3 Постанови КМУ №392 від 20.05.2020 року, проте, не зазначено який саме підпункт, яким закріплено порушення зазначеної постанови, протокол про адміністративне правопорушення не містить.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеній ним в постанові від 08.07.2020 року (справа № 463/1352/16-а), у справах про адміністративні правопорушення підлягає застосуванню принцип презумпції невинуватості, відповідно до якого всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Не доведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського ,суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого,2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення: цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Оцінюючи надані докази, суд приходить до висновку про недоведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 44-3 КУпАП, і беручи до уваги ст.62 Конституції України, яка передбачає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, відповідно вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. 44-3 КУпАП, що згідно п. 1 ст. 247 КУпАП є обставиною, яка виключає провадження по справі.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 7, 44-3, 251, 254, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду через Якимівський районний суд Запорізької області.

Суддя: Т.В. Нестеренко