Справа № 308/5978/19
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.08.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення №33/4806/90/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10. 07. 2019.

Цією постановою:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384,20 грн. у дохід держави.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №233713 від 21. 05. 2019 та постанови судді від 10. 07. 2019 вбачається, що 20. 05. 2019 о 23 год. 50 хв. ОСОБА_1 , в м. Ужгороді по вул. А. Корольова, 3, керував транспортним засобом марки «Mercedes Benz Е320», номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати дану постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Посилається на те, що він правомірно відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки не перебував за кермом транспортного засобу. Зазначає, що під час затримання пояснював працівникам поліції, що за кермом транспортного засобу був його товариш ОСОБА_3 , якого суд відмовився допитати в якості свідка. Крім того вважає, що працівником поліції порушено вимоги ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки на місці зупинки транспортного засобу його не було, а затримання відбулося в під`їзді будинку, що стверджується відеозаписом з нагрудних камер поліцейських. Також вказує про відсутність свідків на місці його затримання, як і на місці знаходження транспортного

-2-

засобу та звертає увагу, що фіксування та складання протоколу щодо нього відбулося майже через дві години після зупинки транспортного засобу. Вважає, що пояснення свідків не можна брати до уваги, оскільки вони були залучені тільки в приміщенні Ужгородського відділу поліції. У зв`язку з наведеним, вважає висновок, викладений у постанові судді про його винуватість необґрунтованим і таким, що не відповідає фактичним обставинам справи.

За згодою правопорушника ОСОБА_1 , апеляційний суд розглядає апеляційну скаргу у відсутності захисника адвоката Дубровської О.М., яка неодноразово повідомлялася про день, час та місце розгляду апеляційної скарги, вчергове в судове засідання не прибула, причини неявки суду не повідомила, заяв та клопотань про відкладення апеляційного розгляду не подавала.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, показання свідка ОСОБА_4 , пояснення особи, яка проводила затримання ОСОБА_1 інспектора УПП в Закарпатській області ДПП Титинець В.В., перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до підпункту а) пункту 2. 9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно пункту 2. 5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КпАП України передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 6 розділу І Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09. 11. 2015 (далі Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

-3-

Відповідно до п. 7 вказаної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення та досліджених доказів апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 20. 05. 2019 о 23 год. 50 хв., в м. Ужгороді по вул. А. Корольова, 3, керував транспортним засобом марки «Mercedes Benz Е320», номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку, відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у постанові доказів.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина у вчиненні такого стверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 233713 від 21. 05. 2019, яким зафіксовано обставини вчиненого правопорушення та який повністю відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, як щодо змісту так і щодо форми; протоколом про адміністративне затримання серії АА №009500 від 21. 05. 2019, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 21. 05. 2019, які підтвердили, факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер» та в лікаря - нарколога; рапортом інспектора взводу №2 роти №1 батальйону УПП в Закарпатській області Татинець В.В. від 21. 05. 2019; рапортом інспектора взводу №1 роти №1 батальйону УПП в Закарпатській області Данила І.І., поясненнями ОСОБА_7 ; належним чином завіреними копіями: протоколу, складеного щодо ОСОБА_1 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП серії БД №315518 від 21. 05. 2019 та постанови про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 122 КУпАП, серії ДПО18 №766249; відеозаписами з нагрудних камер працівників патрульної поліції, в діях яких не встановлено порушення вимог вказаної Інструкції, згідно яких вбачається, що ОСОБА_1 в присутності двох свідків відмовився пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі.

При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що висновки суду зроблено формально і такі не відповідають фактичним обставинам справи, а також невмотивованість постанови суду в частині накладення стягнення, є необгрунтованими.

Під час розгляду справи апеляційним судом не здобуто будь-яких даних, які б давали підстави вважати, що інспектор взводу №1 роти №1 батальйону УПП в Закарпатській області лейтенант поліції ОСОБА_8 був упереджений при складанні протоколу серії БД №233713 від 21. 05. 2019, що в нього були підстави фальсифікувати такий, на такі порушення не вказується і в апеляційній скарзі. Тому, суд приходить до висновку, що вказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв в межах наданих йому повноважень, протокол ним складено згідно вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07. 11. 2015 та згідно вимог ст. 256 КУпАП.

-4-

Не встановлено під час розгляду справи апеляційним судом і яких-небудь даних про те, що у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які були свідками відмови ОСОБА_1 від проходження огляду у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер» та в лікаря нарколога для визначення стану алкогольного сп`яніння, були підстави для його обмови, на такі дані також не вказується і в апеляційній скарзі.

В апеляційній скарзі та в судовому засіданні апеляційного суду, ОСОБА_1 не заперечуючи факту вживання алкогольних напоїв 20. 05. 2019, заперечував факт керування транспортним засобом за обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення та вказав та послався на те, що транспортним засобом керував ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ).

Проте, такі твердження ОСОБА_1 спростовуються відеозаписами з нагрудного відео-реєстратора поліцейського від 20. 05. 2019, які було переглянуто в судовому засіданні апеляційного суду в присутності учасників судового розгляду. З яких об`єктивно вбачається, що працівниками поліції під час служби вживались заходи до переслідування та зупинки транспортного засобу марки «Mercedes Benz Е320», номерний знак НОМЕР_1 . З цього відеозапису також видно, що транспортним засобом марки «Mercedes Benz Е320», номерний знак НОМЕР_1 до зупинки керував саме ОСОБА_1 , а також поясненнями ОСОБА_7 , яка за встановлених у протоколі часі та обставинах знаходилась із ОСОБА_1 в автомобілі під керуванням останнього.

Зазначеними доказами, які є абсолютно об`єктивними, повністю спростовуються твердження ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом за встановлених в протоколі про адміністративне правопорушення обставин. До того ж, ні суду першої інстанції, ні в будь-якому іншому зверненні, окрім апеляційної скарги та пояснень в апеляційному суді, ОСОБА_1 не зазначав, що за кермом транспортного засобу знаходилась інша особа.

При цьому апеляційний суд враховує те, що згідно п.1.2. Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09. 09. 2009 № 400/666, до ознак алкогольного спяніння, окрім інших, віднесено: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, що мали місце у випадку зупинки водія ОСОБА_1 , про що і було обґрунтовано зазначено інспектором поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 052356.

Враховуючи викладене у інспектора поліції були наявні всі підстави для ініціювання проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного спяніння, від проходження якого останній відмовився.

Таким чином, апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо незаконності висновку суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 заперечив свою причетність до вчинення адміністративного правопорушення, що ставиться йому за провину та зазначив про те, що він того вечора не керував транспортним засобом, за кермом весь час перебував ОСОБА_4 , оскільки він вживав алкогольні напої і зазначений факт підтверджено нотаріально завіреними поясненнями свідка ОСОБА_7 .. Також вказує про те, що при запровадженні справи зазначав що за кермом був ОСОБА_3 , оскільки не хотів викривати ОСОБА_4 , оскільки такий є його давнім товаришем, в майбутньому буде працювати під його керівництвом та у який керував транспортним засобом без посвідчення водія.

-5-

Доводи щодо непричетності ОСОБА_1 до скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також заперечення факту керування транспортним засобом, також перевірені апеляційним судом в ході допиту в судовому засіданні в якості свідка інспектора взводу 2 роти 1 батальйону УПП в Закарпатській області ОСОБА_9 , який 20. 05. 2019 здійснював патрулювання в складі екіпажу Д Олімп-110 разом з інспектором ОСОБА_8 , та який підтвердив наявність підстав як для зупинки транспортного засобу марки «Mercedes Benz Е320», оскільки водій при здійсненні маневру повороту, не включив світловий покажчик та не реагував на законну вимогу поліцейських про зупинку транспортного засобу, внаслідок чого почалось переслідування з вулиці 8-го Березня в м. Ужгороді до вул. Молодіжної, 4 в с. Розівка, Ужгородського району, в ході якого автомобіль з поля його зору не зникав, в момент його блокуванням автомобілем іншого екіпажу, водій ОСОБА_1 вискочив із автомобіля зі сторони водія й побіг у під`їзд будинку №4 по вул. Молодіжній, де на 04(четвертому) поверсі був затриманий ним та інспекторами ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , після чого був доставлений у відділення поліції. Інших осіб, окрім дівчини, яка знаходилася в автомобілі, в момент затримання ніхто не виходив. Категорично заперечив про присутність на місці події свідка ОСОБА_11 , якого впізнав, як особу, що прибула до відділення поліції вже після затримання ОСОБА_1 .

Зазначеними показаннями спростовані також і показання свідка ОСОБА_4 , дані ними в ході розгляду справи апеляційним судом, який зазначив, що саме він, а не ОСОБА_1 , керував транспортним засобом під час переслідування поліцейськими, а після зупинки співробітниками поліції, він втік з місця події в один бік, а ОСОБА_1 разом з ОСОБА_7 в інший. На вимогу працівників поліції не зупинявся, оскільки не мав посвідчення водія на право керування транспортними засобами.

Вказані показання свідка ОСОБА_4 апеляційний суд оцінює критично , вважає такі надуманими та розцінює їх як форму захисту та намаганням уникнути ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, оскільки ОСОБА_1 та свідок ОСОБА_4 перебувають у тривалих дружніх стосунках, ОСОБА_11 в майбутньому буде підлеглим ОСОБА_1 , крім того під час затримання, ОСОБА_1 вказував на інше прізвище. Більш того, про керування транспортним засобом під час переслідування іншою особою ОСОБА_4 , ОСОБА_1 вперше зазначив в суді апеляційної інстанції, пояснюючи це тим, що не хотів викривати вказану особу, оскільки перебуває з останнім у тривалих дружніх стосунках.

Апеляційний суд також не приймає до уваги письмові пояснення свідка ОСОБА_7 від 27. 05. 2019 про наявність за кермом належного ОСОБА_1 транспортного засобу іншої особи, оскільки вона також перебуває з ОСОБА_1 у дружніх стосунках, є зацікавленою особою у результаті розгляду справи, а тому її показання направлені на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.

До того ж, у поліцейського Татинець В.В. підстави оговорювати ОСОБА_1 відсутні, жодних дружніх чи неприязних стосунків з останнім не має, оскільки побачив останнього вперше під час затримання керованого ОСОБА_1 транспортного засобу, а тому діяв лише в межах своїх повноважень.

В ході апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 було заявлено клопотання про виклик до суду апеляційної інстанції ще й інших свідків поліцейських ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , однак останній зазначив про недоцільність виклику та допиту вказаних свідків, а також погодився на розгляд справи без захисника Дубровської О.М.

Наведені ОСОБА_1 в апеляційній скарзі доводи про незаконність постанови суду у зв`язку з тим, що суд першої інстанції не допитав свідка ОСОБА_3 є безпідставними, оскільки зазначені апелянтом відомості не викликали необхідність з`ясування безпосередньо у свідків таких обставин, які з достовірністю встановлені здобутими по справі вищенаведеними доказами.

-6-

Доводи апеляційної скарги про незаконність постанови суду у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи доказів факту керування ним транспортним засобом за встановлених в протоколі обставин, є безпідставними, оскільки спростовуються наявною в матеріалах справи постановою серії ДПО18 №766249 від 21. 05. 2019 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу за вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 122 КУпАП, що мало місце 20. 05. 2019 о 23 год. 50 хв., під час керування ОСОБА_1 транспортним засобом марки «Mercedes Benz Е320», номерний знак НОМЕР_1 та іншими доказами. З вказаними рішеннями останній погодився.

З урахуванням наведеного вище, апеляційний суд приходить до висновку, що суддею місцевого суду ОСОБА_1 обґрунтовано визнано винним у порушенні вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчиненні, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, а призначене йому адміністративне стягнення таким, що відповідає санкції вищевказаної статті, характеру, ступеню адміністративного правопорушення та особі правопорушника, і є справедливим.

На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

При прийнятті рішення враховуються положення нормативно-правових актів про те, що сторони провадження в справах про адміністративні правопорушення є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; та те, що правопорушником жодних доказів у підтвердження обґрунтованості доводів апеляційної скарги надано не було.

Керуючись ст. 294 КпАП України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.07.2019 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: