Справа № 164/713/20 Провадження №33/802/546/20 Головуючий у 1 інстанції:Івасюта Л. В.
Категорія:ст.124 КУпАП Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2020 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., за участю ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Куденьчука О.А., заінтересованої особи (інший учасник події) ОСОБА_2 , його захисника - адвоката Пікуна І.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Куденьчука Олексія Андрійовича на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 липня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 420 грн. 40 коп. судового збору.

Так, ОСОБА_1 визнано винним за те, що він 13 травня 2020 року об 00 год. 15 хв. керуючи автомобілем марки «Шевроле Авео», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 на автодорозі Р-14 (40км+900м), не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху та здійснив зіткнення з автомобілем марки "Форд Фокус", який рухався в зустрічному напрямку, чим порушив п.п.10.1, 12.1 ПДР України, та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КпАП України.

Не погоджуючись із вказаною постановою судді захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Куденьчук О.А. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм закону, просить її скасувати як незаконну та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП. Вважає, що оскаржуване судове рішення прийняте без належного з`ясування та фактичного встановлення обставин справи, які підлягали встановленню при розгляді справи, неповного дослідження доказів, а також із порушенням права на захист. Вказує, що місцевий суд розглянувши справу без участі ОСОБА_1 , порушив його право на захист, і це при тому, що до суду захисником було подано клопотання про відкладення розгляду справи. В протоколі, який складений відносно ОСОБА_1 , а також схемі ДТП, взагалі не зазначено на якій смузі відбулось зіткнення. Вказує, що матеріали справи свідчать про те, що водій автомобіля марки "Форд Фокус" допустив виїзд на смугу зустрічного руху, а саме - смугу на якій керував автомобілем марки "Шевроле Авео" ОСОБА_1 , який в свою чергу застосував екстрене гальмування від чого автомобіль останнього почало розвертати у зв`язку з чим і відбулось зіткнення. Вважає, що саме дії водія автомобіля марки "Форд Фокус" є в причинному зв`язку із виникненням ДТП, однак, місцевий суд не в повній мірі дослідивши усі матеріали справи в сукупності, прийшов до невірного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, які скаргу підтримали з підстав викладених у ній, іншого учасника події ОСОБА_2 та його захисника, та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного висновку.

У відповідності до положень ст.ст. 245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Всупереч цьому, судом не було вжито всіх заходів, передбачених КУпАП для з`ясування питання про наявність чи відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а тому вищевказаний висновок суду є передчасним і не відповідає вимогам ст.280 КУпАП.

Оскаржувана постанова судді підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі, як це передбачено п.2 ч.8 ст.294 КУпАП з наступних підстав.

Так, із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №220614 від 13.05.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 ставиться у провину порушення п.п.10.1, 12.1 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ст.124 КУпАП.

За змістом ст.124 КУпАП об`єктивна сторона правопорушення, характеризується діями спрямованими на порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

В пунктах 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, передбачено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а саме у тому, що він керуючи автомобілем порушив ПДР України, що відповідно спричинило пошкодження транспортних засобів, суд першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення та схему місця ДТП. Проте, як вбачається з матеріалів справи місцевий суд вищевказані докази належним чином не перевірив та не дав їм відповідної правової оцінки.

ОСОБА_1 не визнаючи своєї вини у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення суду пояснив, що він п.п.10.1 12.1 ПДР України, порушення яких ставиться йому у провину в протоколі та оскаржуваній постанові суду, не порушував. Ані в протоколі, ані схемі ДТП, взагалі не зазначено на якій смузі відбулось зіткнення. Вважає, що причиною виникнення дорожньо-транспортної пригоди стали дії водія автомобіля марки "Форд Фокус", оскільки він допустив виїзд на смугу зустрічного руху, а саме - смугу на якій він ( ОСОБА_1 ) керував автомобілем марки "Шевроле Авео", і який в свою чергу застосував екстрене гальмування від чого автомобіль останнього почало розвертати у зв`язку з чим і відбулось зіткнення. На його думку, саме дії водія автомобіля марки "Форд Фокус" і є в причинному зв`язку із виникненням ДТП. Матеріали справи не містять доказів його винуватості у виникненні ДТП.

Такі твердження ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Так, всебічно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, суд апеляційної інстанції не може погодитись з висновком суду першої інстанції про те, що виникнення дорожньо-транспортної пригоди є в прямому безпосередньому причинному зв`язку з порушенням ПДР України водієм ОСОБА_1 .

В матеріалах справи докази, які прямо вказували б винність водія ОСОБА_1 у порушенні п.п.10.1 та 12.1 ПДР України, що відповідно потягло за собою пошкодження транспортних засобів, окрім як зазначення про це в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №220614 від 13.05.2020 року, - відсутні, як і не було здобуто таких під час розгляду справи судом.

А тому, посилання сторони захисту на те, що зіткнення транспортних засобів відбулось не з вини ОСОБА_1 , є повністю обґрунтованими та знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду, оскільки виходячи з оцінки схеми ДТП та положень п.п.10.1 та 12.1 ПДР України, порушення яких інкримінується ОСОБА_1 , вина останнього не доводиться поза розумним сумнівом.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що постанова судді Маневицького районного суду Волинської області від 02 липня 2020 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення за санкцією цієї статті, не може вважатися законною та обґрунтованою і підлягає скасуванню, оскільки в його діях склад адміністративного правопорушення не підтверджується належними та допустимими доказами наявними в справі, і таких не було здобуто в ході апеляційного розгляду.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки з урахування встановлених у судовому засіданні обставин, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, то провадження в справі щодо нього підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за наведених в протоколі обставин.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Куденьчука Олексія Андрійовича задовольнити.

Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 липня 2020 року в даній справі скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк