Справа № 161/8520/20 Провадження №33/802/604/20 Головуючий у 1 інстанції:Філюк Т. М.
Категорія:ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2020 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюка В.А., з участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 Давидова О.В., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Давидова О.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду від 29 липня 2020 року

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 24 травня 2020 року о 03:55 год. в м. Луцьк на пр. Перемоги ОСОБА_1 передав керування транспортним засобом марки «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , водію ОСОБА_2 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги, передбачені п.2.9 «г» ПДР України.

Не погоджуючись з постановою судді першої інстанції захисник Давидов О.В. в інтересах ОСОБА_1 в апеляційній скарзі вказує на невідповідність постанови вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи. Посилається на те, що судом неповно та необ`єктивно з`ясовано обставини справи та вирішено її всупереч вимогам законодавства.

Зазначає, що його підзахисний не знав про перебування ОСОБА_2 , якому той довірив право керування його автомомбілем, в стані алкогольного спяніння.

Просить скасувати постанову суду першої інстанції як незаконну та необґрунтовану та закрити провадження у справі.

Перевіривши доводи скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення апелянта, який просив апеляційну скаргу задовольнити з викладених у ній підстав, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.7 КпАП України провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно положень статтей 245, 252, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, що ретельно перевірені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та у взаємозв`язку для ухвалення даного рішення.

Пунктом 2.9 «г» Правил дорожнього руху передбачена заборона передання керування транспортними засобами особам, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у хворобливому стані.

Протоколом про адміністративне правопорушення, підтверджується, що ОСОБА_1 передав керування транспортним засобом марки «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , водію ОСОБА_2 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Дана обставина підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відеозаписами з нагрудної камери поліцейського, копією протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 156310 від 24 травня 2020 року.

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є повними, безсумнівними, належними та допустимими, такими, що доповнюють одне одного, оскільки у відповідності до ст.ст. 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Наведені доводи в апеляційній скарзі, які стосуються посилань про те, що ОСОБА_1 не несе відповідальності в даному випадку не підтверджуються жодними доказами і не спростовують вчинення першим правопорушення, зафіксованого вищезазначеними фактичними даними.

Не представлено таких доводів стороною захисту і під час апеляційного розгляду.

Таким чином, проаналізувавши зібрані й досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи.

Разом з тим, на думку апеляційного суду, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суд першої інстанції не в повному обсязі врахував вимоги закону.

Так, санкцією ч. 1 ст.130 КУпАП передбачено різне стягнення для водіїв, а також інших осіб.

Зокрема, для водіїв передбачено стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ст.1 Закону України "Про автомобільний транспорт" від 05 квітня 2001 року № 2344-ІІІ, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Таким чином, конструкція зазначених правових норм передбачає дві обов`язкові ознаки у їх невід`ємному зв`язку, які характерні для категорії "водій" - керування транспортним засобом і наявність посвідчення водія.

Як встановлено судом ОСОБА_1 , незважаючи на те, що має посвідчення водія, сам не керував автомобілем, а передав керування транспортним засобом водію ОСОБА_2 .

Тому ОСОБА_1 у даному випадку не є водієм, а відноситься до категорії "інші особи", стягнення для якої передбачено окремо санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП - лише штраф в розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З урахуванням наведеного, постанову судді першої інстанції в частині накладеного адміністративного стягнення стосовно ОСОБА_1 необхідно змінити, виключивши накладене на останнього стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу адвоката Давидова Олександра В`ячеславовича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 липня 2020 року щодо ОСОБА_1 в частині накладеного адміністративного стягнення змінити.

Залишити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестиста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень.

Виключити накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

В іншій частині постанову судді залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк