Справа № 163/2435/19 Провадження №33/802/453/20 Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С.
Категорія:ст.ст.471, 472 МК України Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2020 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., з участю представника митниці Пікалюка М .С . , перевіривши клопотання захисника Андріяш Н.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Любомльського районного суду Волинської області від 20.05.2020 щодо ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.471 МК України із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень з конфіскацією в дохід держави 1200 (однієї тисячі двохсот) євро загальною вартістю 33203,56 гривень за офіційним курсом НБУ.

Провадження в цій справі за ознаками ст.472 МК України щодо ОСОБА_3 закрито за відсутністю в його діях складу порушення митних правил.

Стягнуто з ОСОБА_3 в користь держави 420,40 грн. судового збору.

Оскаржуваною постановою судді ОСОБА_3 визнаний винним у тому, що він, прямуючи 05.11.2019 з України в Республіку Польща через митний пост "Ягодин" Волинської митниці ДФС водієм пасажиром автомобіля "Мерседес-Бенц", номерний знак НОМЕР_1 , порушив порядок проходження митного контролю в зоні спрощеного митного контролю, переміщуючи обмежені постановою Правління НБУ від 02.01.2019 №5 до вивезення за межі України в такій кількості без належного підтвердження походження 1200 євро загальною вартістю 33203,56 гривень за офіційним курсом НБУ, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.471 МК України.

У поданій 18.06.2020 апеляційній скарзі захисник Андріяш Н.В. просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді щодо ОСОБА_3 . Посилається на те, що ОСОБА_3 і вона як його захисник не були повідомлені про час та місце розгляду справи. Про існування оскаржуваної постанови захисник дізналась 15.06.2020 з Єдиного державного реєстру судових рішень. За таких обставин, на думку захисника, строк на апеляційне оскарження постанови судді пропущено з поважних причин.

Також просить скасувати постанову судді в частині притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.471 МК України, та закрити в цій частині провадження у справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_3 та його захисник у судове засідання не з`явилися, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується телефонограмою від 21.07.2020, яка міститься в матеріалах справи. Жодних клопотань від їх про відкладення розгляду справи не надходило.

А тому відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП їх неявка у судове засідання не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника митниці, який заперечив проти клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, вивчивши подане клопотання та матеріали справи, доходжу висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно зі ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Що стосується доводів захисника про те, що підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, є те, що вони з ОСОБА_3 не повідомлялися про час та місце розгляду справи, а про оскаржувану постанову дізнались лише 15.06.2020, то апеляційний суд вважає їх такими, що не заслуговують на увагу, оскільки повністю спростовуються матеріалами справи та не відповідають вимогам чинного законодавства.

16.11.2019 при складанні протоколу про порушення митних правил щодо ОСОБА_3 , останній був повідомлений про розгляд справи 06 грудня 2019 року з 10 год до 12 год у Любомльському районному суді Волинської області за відповідною адресою, що не суперечить положенням ч.6 ст.494 МК України.

Про обізнаність ОСОБА_3 з цією обставиною свідчить і його власноручний підпис у графі протоколу, де зазначено про місце, дату та час розгляду справи, і отримання копії цього протоколу (а.с.1-3).

Однак, захисником ОСОБА_3 - адвокатом Андріяш Н.В. було подане клопотання про відкладення розгляду справи (а.с.15).

Розгляд справи судом першої інстанції відкладався на 10 год 00 хв 23.01.2020, 10 год 20 хв 19.03.2020 та 15 год 15 хв 20.05.2020.

У судове засідання 20.05.2020 ОСОБА_3 та його захисник не прибули, причин своєї неявки не повідомили та заяв про перенесення розгляду справи на адресу місцевого суду не подавали.

Хоча, як вбачається з трекінгів «Укрпошти», наявних у матеріалах справи, ОСОБА_3 та його захисник отримали повідомлення про розгляд справи 06.04.2020 (а.с.24, 25).

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, апеляційна скарга подана захисником ОСОБА_3 - адвокатом Андріяш Н.В. 18.06.2020.

Європейський Суд з прав людини в рішенні «Рябих проти Росії» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Таким чином, Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні, вважає, що поновлення судом пропущеного строку без наведення обґрунтованих причин порушує принцип правової визначеності, зокрема порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У апеляційній скарзі та під час апеляційного розгляду справи не було надано будь-яких доказів, які свідчили б про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду.

З огляду на вищенаведене, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити захиснику особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_3 , - адвокату Андріяш Н.В. у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Любомльського районного суду Волинської області від 20.05.2020 щодо ОСОБА_3 за ст.471 МК України та повернути апеляційну скаргу особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов