Справа № 201/7536/20
Провадження № 3/201/3547/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2020 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Гончаренко В.М., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП НП України, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого культорганізатором КПНЗ «УПР № 1» ДМР, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , притягнутого за ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 13 липня 2020 року о 21 годині 45 хвилин, керуючи автомобілем «Фольксваген», д/н НОМЕР_1 , рухався на нерегульованому перехресті рівнозначних доріг вул. Поля та вул. Ливарна в м. Дніпрі, де, не надавши переваги у русі, скоїв зіткнення з автомобілем «Порше», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який наближався справа по вул. Ливарна. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 16.12 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у вчиненні зазначеного правопорушення не визнав та пояснив, що, керуючи автомобілем «Фольксваген» в час та місці зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, він мав намір повернути ліворуч з вул. Поля на вул. Ливарна в напрямку вул. Крутогірний узвіз в м. Дніпрі, при цьому на означеному перехресті інший водій-учасник ДТП рухався по вул. Ливарна зі сторони вул. Набережна Перемоги. Він бачив приближення автомобіля «Порше», світло фар якого було вдалині, водночас він знав, що на вул. Ливарна з тієї сторони встановлені штучно створені бугри для примусового обмеження швидкості руху транспортних засобів, а тому він розраховував, що безпечно перетне перехрестя, у зв`язку з чим зупинився перед проїзною частиною по вул. Ливарна, після чого впевнився у безпечності та повернув ліворуч, однак несподівано відбулось зіткнення з автомобілем «Порше», водій якого, на його думку, рухався з перевищення швидкості, що призвело до наслідків, які настали. В результаті на його автомобілі було пошкоджено праві передні двері ближче до переднього крила, а на автомобілі іншого водія ліва передня частина, зокрема фара.

Дослідивши безпосередньо у судовому засіданні показання учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення, а також надані останніми докази, суд робить висновок про винуватість правопорушника ОСОБА_1 з огляду на наступне.

Так, винність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності підтверджується: схемою місця дорожньо-транспортної події від 13 липня 2020 року, на якій з одного боку зображена ділянка дороги, де відбулась подія зіткнення, напрямки руху водіїв та розташування транспортних засобів після цього, при цьому з координат розміщення останніх на проїзній частині дійсно вбачається, що зіткнення на перехресті рівнозначних доріг відбулось в результаті того, що водій автомобіля «Фольксваген» ОСОБА_1 не надав дороги іншому водієві автомобіля «Порше» ОСОБА_2 , який наближався праворуч та, в незалежності від свого подальшого напрямку руху, мав перевагу по відношенню до попереднього водія ОСОБА_1 , також з зворотнього боку даної схеми зазначено перелік видимих пошкоджень вищезазначених транспортних засобів, механізм заподіяння яких повністю відповідає події даного зіткнення викладеного в протоколі про адміністративне правопорушення; фотографіями з місця ДТП, які доповнюють повну картину дорожніх умов та обстановки на даній ділянці дороги; поясненнями водія-учасника дорожньо-транспортної події ОСОБА_2 , а також відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 405405 від 13 липня 2020 року, чим в сукупності доводиться, що ОСОБА_1 дійсно вчинив правопорушення за зазначених обставин.

Доводи водія ОСОБА_1 про його невинуватість суд визнає неприйнятними, оскільки достовірно встановлено та ніким з учасників процесу не оспорюється той факт, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності виїжджав на рівнозначне перехрестя та мусив надати перевагу у русі водієві ОСОБА_2 , який наближався справа, а отже останній мав першочергове право на рух стосовно попереднього водія, у зв`язку з чим те, що ОСОБА_1 не надав дороги та став перетинати означене нерегульоване перехрестя стало причиною даного зіткнення, хоча відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху України, під терміном дати дорогу розуміється вимога до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість, таким чином саме дії ОСОБА_1 призвели до наслідків, які настали.

Переглянувши у судовому засіданні відеозапис з камери зовнішнього спостереження, суд робить висновок про неможливість ідентифікації на відео, через низьку якість зображення та темну пору доби, транспортних засобів причетних до даної події, зокрема неможливо визначити номерні знаки вказаних автомобілів, їх марку та модель, при цьому самого моменту зіткнення дане відео не містить, а тому зіставити дані обставини з тим, що викладено в протоколі про адміністративне правопорушення вважається за неможливе.

Висловлювання сторони захисту з приводу того, що водій ОСОБА_2 рухався на великій швидкості, що, на їх думку, могло призвести до наслідків, які настали, слід вважати не підтвердженими, оскільки останні не знайшли свого обґрунтування під час дослідження сукупності матеріалів адміністративної справи, а тому такі покази суд вважає неприйнятними виходячи з вимог допустимості та належності доказів по справі. Суд критично відноситься до вказаних аргументів сторони захисту ще й з огляду на те, що термін «велика швидкість» в даному випадку вважається оціночним поняттям та може не вірно трактуватись цією стороною або трактуватись у вигідну для них сторону. Вказані обставини мають суб`єктивний характер, оскільки швидкість автомобіля сприймається кожною особою індивідуально, а тому з цієї точки зору ці відомості не можуть бути визнані достовірними.

Аргументи захисту щодо порушення іншим водієм ОСОБА_2 правил дорожнього руху не заслуговують на увагу в рамках розгляду даної адміністративної справи, оскільки під час її розгляду провадження здійснюється лише в рамках фактичних обставин викладених в даному протоколі відносно водія ОСОБА_1 та встановлення в його діях порушень Правил дорожнього руху України. До того ж достовірно було встановлено, що водій ОСОБА_2 наближався до перехрестя рівнозначних доріг з правої сторони по відношенню до водія ОСОБА_1 і до зіткнення не змінював траєкторію руху, тобто знаходився в усталеному стані, а отже його дії не могли викликати наслідки, що настали, останній рухався в напрямку, що був обраний ним раніше, в той час коли саме водій ОСОБА_1 виїхав з другорядної дороги та перетнув траєкторію руху попереднього водія.

Підсумовуючи вищевикладене, а також даючи оцінку дослідженим вище докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку між собою для прийняття обґрунтованого процесуального рішення, суд вважає безперечним та доведеним той факт, що водієм ОСОБА_1 було порушено правила дорожнього руху, які призвели до дорожньо-транспортної події з автомобілем «Порше».

Таким чином, враховуючи, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про доведеність вини правопорушника в порушенні водієм транспортного засобу правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

При визначені виду і розміру стягнення враховую характер вчиненого правопорушення, особистість правопорушника, ступінь його вини, майновий стан і обставини, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність.

З урахуванням викладеного вважаю за необхідне накласти на правопорушника адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави.

Крім того, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», із змінами та доповненнями, стягнути з правопорушника судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 283, 284, 299 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі трьохсот сорока гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі чотирьохсот двадцяти гривень сорока копійок.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 місяці з дня її винесення.

Постанова набрала чинності:

Суддя: В.М. Гончаренко