Житомирський апеляційний суд
Справа №295/869/20 Головуючий у 1-й інст. Зіневич І. В.
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бережна С. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2020 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Бережна С.В., за участю особи, яка притягається до адиміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Ткачука В.В., розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Богунського районного суду м.Житомира від 19.03.2020 року за ч.1 ст.130 КУпАП щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого: АДРЕСА_1 , не працюючого -

в с т а н о в и в:

Постановою Богунського районного суду м.Житомира від 19 березня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. 00 коп. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420 грн. 40 копійок в дохід держави.

Згідно постанови суду, ОСОБА_1 о 10 годині 38 хвилин по вул. Східна, 87 в м.Житомирі керував автомобілем «VOLKSWAGEN Golf » д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

Своїми діями, що виразилися у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На прийняте судом рішення захисник Мирончук М.А. подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, оскільки він пропущенимй з поважних причин, постанову суду скасувати, а справу закрити за відскутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченорго ч.1 ст.130 КУпАП. Посилається на те, що постанова суду є незаконною, оскільки винесена з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що про винесену постанову, він взагалі нічого не знав, оскільки тільки з її змісту він дізнався що вся кореспонденція щодо цього суду йшла на вулицю М. Грушевського 80, кв. 12 що у м. Житомир. Стверджує, що протокол складався по вул. Східна 87, без його присутності. Він взагалі не знав про обставини протоколу та будь-які інші події пов`язані з фактом керування мною транспортним засобом що мали місце 20.01.2020 року. Тож з урахуванням того, що він не був в суді першої інстанції та фактом того, що взагалі не знав про протокол, який мав місце 20.01.2020 року, вважає, що постанова суду першої інстанції винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує також, що судом першої інстанції в порушення вищезазначених вимог не вжито належних заходів спрямованих на встановлення всіх обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Підсумовуючи все вище викладене, вважає що суд першої інстанції, порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до винесення упередженої постанови, без з`ясування всіх обставин у справі, які мають значення для правильного рішення, крім того, суд, не надав належної правової оцінки доказам які містяться в матеріалах справи.

ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду справи надав пояснення, аналогічні поясненням, викладеним в апеляційній скарзі, підтримав доводи апеляційної скарги, додатково пояснив, що у нього був конфлікт з ОСОБА_2 , він чекав поліцію в автомобілі брата по вул.Східній,87. Працівники поліції під`їхали до автомобіля, який стояв припаркований, він сидів на пасажирському сидінні, а брат пішов до магазину. Від нього почали вимагати пройти огляд на стан сп`яніння, однак враховуючи те, що він автомобілем не керував, він не погоджувався на огляд на місці. При цьому взагалом між ним та працівниками поліції вирішувалися питання щодо поперднього конфлікту з ОСОБА_2 , Ніхто в нього не витребував будь-яких документів. Згодом працівники поліції дали пустий бланк протоколу, на якому він написав свої пояснення в пустому бланку про те, що хоче поїхати до медичного закладу, оскільки не довіряє технічним засобам, що є поліцейських, але його туди не повезли, а тримали з 10 до 16 години. Вказав, що відмовився від огляду на місці. Протокол не отримував, про постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 на той момент нічого не знав, і взагалі транспортним засобом не керував. Свідки були, він відмовився на місці проходити огляд, але не відмовився від медичного огляду в присутності захисника. Просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Захисник просив задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_3 та скасувати постанову із закриттям провадження у справі у звязку із відсутністю в його діях складу првопорушення, оскільки ого підзахисний просив провести огляд на стан сп`яіння у медичному закладі. Просив також не брати до уваги пояснення свідка ОСОБА_2 , який є зацікавленою особою у притягненні ОСОБА_3 до відповідальності, оскільки між ними раніше був конфлікт із викликом праціввникв поліцї та подальши внесенням відомостей щодо нього ( ОСОБА_2 ) за ст. 125 КК України в ЄРДР.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника, пояснення свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Оскільки ОСОБА_1 був відсутнім під час розгляду справи в суді, а копію постанови отримав лише 31.05.2020 року вважаю строк на апеляційне оскарження постанови суду повинен бути поновлений у відповідності до положень ст. 289 КУпАП.

Що стосується доводів апеляційної скарги, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.280 КУпАП зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає за відмову особою, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Так, Порядок проведення огляду на стан сп`яніння регулюється статтею 266 КУпАП, Інструцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров"я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858 (надалі Інструкція), Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (надалі Порядок).

У відповідності до ч.ч. 2,3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Зазначені вище положення кореспондуються з положеннями Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (надалі Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (надалі Порядок).

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції під час розгляду справи не в повній мірі врахував вимоги зазначених вище норм, та положень ст.ст.245, 252 КУПАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом, а працівниками поліції було порушено в свою чергу вимоги нормативних актів щодо процедури огляду на стан сп`яніння та фіксування правопорушення.

Так з постанови суду слідує, що висновок суду про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №171845 від 20.01.2020 року, письмовими поясненнями ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , рапортом інспектора взводу №2 роти №1 БУПП в Житомирській області, постановою капрала поліції батальйону №1 роти №1 УПП в Житомирській області від 20.01.2020 року ОСОБА_1 було піддано адміністративному стягненню за ст. 121 ч.6 КУпАП.

Однак на думку апеляційного суду, зазначені докази, додані до протоколу про адміністративне правопорушення, не підтверджують у повному обсязі наявність всіх елементів складу даного праворушення, а саме об`єктивної його сторони, обставин його вчинення поза розумним сумнівом та не спростовують доводів апеляційної скарги.

Так майже єдиним доказом того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом є пояснення свідка ОСОБА_2 , якй зазначив, що бачив, як ОСОБА_1 керував транспортним засобом, за яким послідували працівники поліції, та раптово зупинився без ввімкнення правого показчика повороту, після чого вийшов з пасажирського сидіння, інших людей в авто не було.

Однак до свідчень ОСОБА_2 слід віднестися критично, оскільки між ним та ОСОБА_1 існують неприязні відносини у зв`язку з конфліктною ситуацією, що передувала подіям огляду, за заявою ОСОБА_1 в ЄРДР було внесено відомості про вчинення ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 протиправних дій за ст. 125 КК України, що підтверджується наданими строною захисту документами. І даючи свідчення в бік обвинувачення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 безумовно є заінтересованим в результаті розгляду даної справи, і його пояснення викликають обгрунтовані сумніви в їх достовірності, та не можуть бузімовно свідчити про керування ОСОБА_3 авітомобілем, та в свою чергу не можуть спростувати його доводи про те, що автомобілем керував саме брат ОСОБА_5 .

При цьому свідок ОСОБА_5 , який є братом ОСОБА_1 зазначив, що за кермом автомобіля був саме він, а його брат ОСОБА_3 автомобілем не керував взагалі.

Допитаний під час апеляційного розгляду працівник поліції ОСОБА_4 підтвердив обставини, зазначені в протоколі та вказав, що в дворі побачили автомобіль, послідували за ним, коли при зупинці автомобіля водій не увімкнув правий показчик повтороту, після зупинки автомобіля на пасажирському сидінні сидів ОСОБА_3 , який перебував з ознаками алкогольного сп`яніння та на його вимогу відмовився від огляду у встановленому законом порядку на місці зупинки та в медичому закладі.

Разом з тим, враховуючи те, що ОСОБА_4 є працівником поліції та складав протокол відносно ОСОБА_1 , його пояснення, в тому числі викладені і в рапорті, долученому до матерілаів справи, не можуть бути враховані судом як доказ вини особи, яка притягається до відповідальності, при цьому будь-якими доказами, які б об`єктивно доводили пояснення даного працівника поліції, наприклад відеозапис з відеореєстратора патрульного автомобіля, до матеріалів справи не додано.

Інші долучені до протоколу докази , а саме письмові пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , також не підтверджують факт керування автомобілем саме ОСОБА_1 .

Таким чином доводи ОСОБА_1 , враховуючи той факт, що на час під`їзду працівників поліції до автомобіля ОСОБА_1 він перебував на пасажирському седінні, наведеними доказами , доданими до протоколу про адміністративне правопорушення, не спростовуються.

Оскільки суд надає перевагу доказам, які безпосередньо досліджені в судовому засіданні, стверджувати про те, що ОСОБА_3 дійсно керував транспортним засобом та відмовився від медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порпядку беззаперечних доказів немає.

Крім того, зазначені вище докази не можуть спростувати також доводи ОСОБА_3 про те, що він бажав пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, про що він зазначив у протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому вбачаються сумнівними покази свідків в частині відмови ОСОБА_1 від проходження огляду в тому числі і в медичному закладі, оскільки вони повинні бути присутніми під час всієї процедури огляду чи фіксування відмови від такого огляду та не могли не зафіксувати пояснень ОСОБА_1 про бажання пройти огляд в медичному закладі. А пояснення працівника поліції Єрьоменко Р. про те, що зазначені поясненні в протоколі правопорушник вніс вже після того, як свідків було відпущено, свідчать про порушення з боку працівників поліції процедури проведення огляду на стан сп`яніння, яка повинна проводитися з в повному обсязі за участі двох сідків, та яка не передбачає відмови правопорушнику впроходженні огляду в медичному закладі за умови, що він відмовляється від такого огляду на місці запинки.

З огляду на викладене, наявні в матеріалах справи докази не можуть бути визнані в даному випадку достатніми доказами, які б безумовно підтверджували вину ОСОБА_3 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

На переконання апеляційного суду, процедура огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння була проведена з порушенням положень ст. 266 КУпАП та інших нормативних актів, у зв`язку з чим такий огляду відповідно до положень ч.5 ст. 266 КупАП є недійсним.

На зазначені обставини суд першої інстанції належної уваги не звернув, та прийшов до передчасного і помилкового висовку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, тим більш, що розгляд провадження було проведено без участі ОСОБА_1 та однозначних відомостей про те, що він належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (враховуючи повернення без вручення повідомлень)

З огляду на наведені обставини, апеляційний суд приходить до висновку про те, що матеріали справи відносно ОСОБА_1 не містять безумовних та беззаперечних доказів на підтвердження вчинення останнім інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Доводи апеляційної скарги знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду справи, у зв`язку з чим постанова суду підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП у відповідності до положень п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.285, 289, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Богунського районного суду м.Житомира від 19.03.2020 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладання на нього стягнення, скасувати.

Провадження в справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю

в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є

остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: