КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/9/2020 Суддя 1 інстанції - Курило А.В.
Категорія: ч. 4 ст. 140 КУпАП Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Хмарук Н.І., яка діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 21.05.2019 року, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого: головним інженером КП «ШЕУ Дніпровського району», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КпАП України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 21.05.2019 року, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП, провадження по справі закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постановою суду встановлено, що ОСОБА_1 , будучи посадовою особою, яка відповідає за експлуатаційний стан ділянки проїзної частини, 14 лютого 2019 року, приблизно о 21 годині 00 хвилин, на перехресті вулиць Хоткевича - Усенка, у місті Києві, порушив правила норм та стандартів, щодо забезпечення безпеки дорожнього руху /ДСТУ 3587-97/, не вжив заходів щодо ліквідації вибоїн /перша - 0,7 м*0,5 м, глибиною 0,25-0,27 м, друга - 1,1 м*0,5 м, глибиною 0,2 м, третя - 0,4 м*0,6 м, глибиною 0,22 м/, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортного засобу «BMW» державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 1.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, адвокат Хмарук Н.І., яка діє в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 21 травня 2019 року № 755/6093/19, провадження по цій справі відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі також міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 21.05.2019 року.

Клопотання мотивовано тим, що 22 липня 2019 року на адресу комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Дніпровського району» м. Києва, в якому ОСОБА_1 працює на посаді головного інженера надійшла претензія від АТ «ПРОСТО-страхування» № 04-1887 від 10 липня 2019 року про стягнення з ОСОБА_1 37280,00 грн. на користь АТ «ПРОСТО- страхування». В додатках до претензії було додано постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 21 травня 2019 року, в якій ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП. Наступного дня, 23 липня 2019 року, вона, як захисник, подала до Дніпровського районного суду міста Києва заяву про ознайомлення з матеріалами справи та заяву про видачу копії постанови суду. Цього ж дня ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами справи, а 24 липня 2019 року отримав копію постанови суду.

Апелянт вказує на те, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 не було вручено у день його проголошення та складення, а лише 24 липня2019 року коли строки для її оскарження закінчилися. Враховуючи те, що копія постанови на адресу місця проживання та реєстрації ОСОБА_1 в період з 21 травня 2019 року по 24 липня 2019 року судом не надсилалася, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 21.05.2019 року.

По суті справи апелянт зазначає, що під час розгляду справи № 755/6093/19 Дніпровським районним судом було неправильно застосовано норми матеріального та порушено норми процесуального права, а саме: неправильно застосовано норми ст. 245, ст. 251, ст. 256, ст. 268, ст. 277-2, ст. 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Захисник зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР №306563 від 22 березня 2019 року в графі «Особа, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи» поставлений підпис, який ОСОБА_1 не належить. Хто проставив підпис в протоколі про адміністративне правопорушення замість ОСОБА_1 не відомо, більш того ОСОБА_1 нікого не уповноважував це робити.

Окрім того адвокат Хмарук Н.І. вказує на те, що в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» написані пояснення невідомою для ОСОБА_1 особою.

Більш того, захисник зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 взагалі не бачив, зі змістом протоколу не ознайомлювався, ніхто не роз`яснював йому його права та обов`язки, на місце дорожньо-транспортної пригоди не викликався, при цьому був позбавлений права подати свої пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а в матеріалах справи під аркушем № 2 знаходиться протокол, копія якого яка мала б бути вручена ОСОБА_1 , але цього не було зроблено, відтак, оскількив матеріалах справи відсутня відмітка про надсилання копії протоколу ОСОБА_1 , оскільки вона відсутня і на самому протоколі, судом було неповно з`ясовано всі фактичні обставини справи.

Апелянт стверджує, що оскільки зміст протоколу про адміністративне правопорушення містить ряд недоліків, що в свою чергу служать вагомим аргументом для невинуватості ОСОБА_1 та закриття адміністративної справи за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, проте судом першої інстанції не перевірено дотримання під час складання протоколу про адміністративне правопорушення вимог закону.

Також захисник зазначає, що в протоколі, а саме в графі «роз`яснення прав та обов`язків», передбачених статті 63 Конституції України, а також статті 268 КУпАП, немає належних даних, які б свідчили, що ОСОБА_1 роз`яснювали його права, а також вручена копія вказаного протоколу.

Апелянт вказує на те, що сам протокол про адміністративне правопорушення датований 22 березня 2019 року, в той час коли правопорушення ніби-то ОСОБА_1 вчинив 14 лютого 2019 року. Більш того, він складався відповідачем не за місцем вчинення, а за місце знаходженням підприємства, в якому працює ОСОБА_1 , що, на переконання захисника є грубим порушенням п. 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 №1395, стаття 61 Конституції України.

Також захисник зазначає, що протокол у справі про адміністративне правопорушення, передбачений, зокрема частиною 1 статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчиненняадміністративного правопорушення, однак протокол про адміністративне правопорушення відповідачем серії ДПР № 306563 від 22 березня 2019 року відносно ОСОБА_1 був складений за адресою: м. Київ, просп. Броварський, 2, а не за місцем його вчинення, що, на думку апелянта, свідчить про те, що відповідачем було порушено порядок оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення.

Окрім того, апелянт вказує на те, що в матеріалах справи під аркушем № 4 Акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі відсутні відомості про відповідальну особу, на яку покладено забезпечення безпечного експлуатаційного стану ділянки дороги (вулиці), відсутні фотознімки ділянки дороги.

Щодо відсутності в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення захисник зазначає, що відповідно до посадової інструкції головного інженера від 18 квітня 2017 року основними завданнями діяльності головного інженера є: забезпечення суворого дотримання інтересів управління та технологічної дисципліни; забезпечення виконання робіт з дотриманням вимог проектної та технічної документації; забезпечення підготовки і підвищення кваліфікації виробничих кадрів. Також на головного інженера покладаються і інші обов`язки відповідно до статутної діяльності підприємства, але аж ніяк не відповідальним за експлуатаційний стан ділянки проїзної частини перехрестя вулиці Гната Хоткевича та вулиці Павла Усенка. Відповідальність за належне утримання та ремонт автомобільних шляхів, які перебувають на балансі КП ШЕУ Дніпровського району м. Києва покладається на виконавця робіт дільниці по ремонту, будівництву шляхів КП ШЕУ.

Крім того, апелянт вказує на те, що ділянка дороги зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення знаходиться в нормативно технічному стані.

Щодо повідомлення ОСОБА_1 про день, час та місце розгляду справи захисник зазначає, що доказів повідомлення позивача про день, час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення матеріали справи не містять. В матеріалах справи наявна повістка про виклик особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на судове засідання, що мало відбутися 21 травня 2019 року на 09 год. 50 хв. В той же час матеріали адміністративної справи не містять відмітки (доказів), що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час, місце та день розгляду даної справи. Більш того, адреса на яку було сформовано повістку наступна: АДРЕСА_1 , однак про те ОСОБА_1 проживає в квартирі 64 нічого не зазначено, тому він ніяким чином не міг отримати повістку про виклик до суду, а заявка про отримання судової повістки в електронній формі за допомогою SМS-повідомлення, яка міститься в матеріалах справи, нібито від імені ОСОБА_1 , але самого підпису ОСОБА_1 немає. Про існування такої ОСОБА_1 дізнався лише 23 липня 2019 року, коли ознайомлювався з матеріалами справи.

Також захисник вказує на те, що в матеріалах адміністративної справи відсутні докази, що прийнята Дніпровським районним судом м. Києва 21 травня 2019 року постанова належним чином була надіслана особі, яка притягається до адміністративної відповідальності для ознайомлення або оскарження.

На апеляційну скаргу адвоката Хмарук Н.І. представником ОСОБА_2 - адвокатом Осадчим А.М. подано заперечення, в яких він просить відмовити адвокату Хмарук Н.І. в задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі та залишити в силі постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 21 травня 2019 року.

В обґрунтування своїх заперечень адвокат Осадчий А.М. зазначає, що на обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази пошкодження ділянки дороги, та вказує, що в березні 2019 року працівниками КП «ШЕУ Дніпровського району» м. Києва було оглянуто ділянку дороги на перехресті вул. Хоткевича та вул. Усенка в м. Києві та не виявлено жодного пошкодження покриття дорожнього полотна, а також посилається на відповіді Управління патрульної поліції у м. Києві від 26.02.2020р. на адвокатський запит, згідно якої 21.03.2019 року проводився комісійний огляд технічного стану шляхового покриття вулично-шляхової мережі на території Дніпровського району м. Києва. За результатами огляду, жодних недоліків дорожнього покриття на перехресті вул. Хоткевича з вул. Усенка виявлено не було, отже недоліки на даній ділянці станом на 21.03.2019 року були усунені, проте адвокат Осадчий А.М. звертає увагу суду на те, що пошкодження автомобіля «BMW» державний номерний знак НОМЕР_1 відбулось 14.02.2019 року наслідок наїзду на вибоїни на проїжджій частині, а апелянт зазначає, що станом 21.03.2019 р. (через 39 днів) було проведено комісійний огляд разом із працівниками патрульної поліції та не виявлено жодного пошкодження покриття дорожнього полотна.

Відтак, на переконання представника потерпілої, КП «ШЕУ Дніпровського району» м. Києва було відомо про вибоїни на перехресті вул. Хоткевича та вул. Усенка в м. Києві, а тому після усунення даних вибоїн КП «ШЕУ Дніпровського району» м. Києва разом із працівниками патрульної поліції оглядалась дана ділянки дорожнього полотна, і як вказано у відповіді Управління патрульної поліції у м. Києві від 26.02.2020р. станом на 21.03.2019 року недоліки на даній ділянці були усунені.

Окрім цього адвокат Осадчий А.М. зазначає, що на обґрунтування апеляційної скарги, апелянт зазначає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки відповідно до посадової інструкції головного інженера від 18 квітня 2017 року основними завданнями головного інженера є: забезпечення суворого дотримання інтересів управління та технологічної дисципліни; забезпечення виконання робіт з дотриманням вимог проектної та технологічної документації; забезпечення підготовки і підвищення кваліфікації виробничих кадрів. Також, на головного інженера покладаються і інші обов`язки відповідно до статутної діяльності підприємства, але аж ніяк не відповідальним за експлуатаційний стан ділянки проїжджої частини перехрестя вулиці Гната Хоткевича та вул. Павла Усенка. Відповідальність за належне утримання та ремонт автомобільних шляхів, які перебувають на балансі КП «ШЕУ Дніпровського району» покладається на виконавця робіт дільниці по ремонту, будівництву шляхів КП ШЕУ».

Проте, на переконання представника потерпілої, дані твердження апелянта є хибними, оскільки відповідно до п. 5 наданої апелянтом посадової інструкції головного інженера КП «ШЕУ Дніпровського району» - «головний інженер несе відповідальність за своєчасне введення об`єктів капітального, поточного і середнього ремонту», а відтак, відповідальною особою за дотримання дорожнього полотна на перехресті вулиці Гната Хоткевича та вул. Павла Усенка та своєчасного його ремонту є саме головний інженер КП «ШЕУ Дніпровського району» ОСОБА_1 .

Щодо, обґрунтування доводів апеляційної скарги про те, що «відповідальність за належне утримання та ремонт автомобільних шляхів, які перебувають на балансі КП «ШЕУ Дніпровського району» покладається на виконавця робіт дільниці по ремонту, будівництву иіляхів КП ШЕУ», то адвокат Осадчий А.М. посилаючись на рішення Верховного Суду від 30.10.2019 року по справі №639/2132/18 зазначає, що відповідно до статуту КП «ШЕУ Дніпровського району», є балансоутримувачем доріг, що знаходяться в Дніпровському районні м. Києва, а зокрема вулиці Гната Хоткевича та вул. Павла Усенка, та повинно здійснювати постійний контроль за станом усіх елементів дороги, а головний інженер ОСОБА_1 є посадовою особою КП «ШЕУ Дніпровського району», та як посадова особа несе відповідальність за дотримання утримання в належному стані покриття доріг та своєчасний к ремонт.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисників - адвокатів Хмарук Н.І., Яськіва С.П., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думки представників потерпілої ОСОБА_2 - адвокатів Осадчого А.М., Синюка С.Л., які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та надані під час апеляційного розгляду докази, доходжу висновку про задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, враховуючи те, що доводи апелянта про поважність пропуску строку на апеляційне оскарження підтверджуються матеріалами справи, зокрема, тим, що ОСОБА_1 в судовому засіданні 21.05.2019 року не був присутній, в матеріалах справи відсутні відомості про належне його повідомлення, а також відсутні дані про направлення йому судом копії оскаржуваної постанови. Відтак, з метою забезпечення доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людинита основоположних свобод, клопотання адвоката Хмарук Н.І., яка діє в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 21.05.2019 року щодо ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 140 КУпАП є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказаних вимог закону при розгляді справи щодо ОСОБА_1 дотримано не було, оскільки поза увагою та без належної оцінки суду залишились обставини, з`ясування яких має істотне значення для висновку про винуватість особи та вплинуло на правильність прийнятого рішення.

Диспозиція статті, за якою ОСОБА_1 визнаний винуватим, передбачає відповідальність за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху,що спричинили створення аварійної обстановки або пошкодження транспортних засобів, вантажів, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Суб`єктами правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП, з огляду на диспозицію цієї правової норми, можуть бути як громадяни, так і посадові особи, до компетенції яких належить додержання правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд та вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху або відновлення безпечних умов для руху.

Ст. 14 КУпАП передбачено, що посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані з недодержанням установлених правил в сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Згідно з приписами ч. 3 ст.12 Закону України «Про дорожній рух», посадові особи, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, зобов`язані забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху; при виникненні умов, що створюють загрозу безпеці дорожнього руху, здійснювати заходи для своєчасної заборони або обмеження руху, а також відновлення безпечних умов для руху.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що суб`єкт вказаного адміністративного правопорушення спеціальний, а саме: посадова особа, відповідальна за утримання автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд.

Як вбачається із постанови суду, ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що будучи посадовою особою, яка відповідає за експлуатаційний стан ділянки проїзної частини, 14 лютого 2019 року, приблизно о 21 годині 00 хвилин, на перехресті вулиць Хоткевича - Усенка, у місті Києві, порушив правила норм та стандартів, щодо забезпечення безпеки дорожнього руху /ДСТУ 3587-97/, не вжив заходів щодо ліквідації вибоїн /перша - 0,7 м*0,5 м, глибиною 0,25-0,27 м, друга - 1,1 м*0,5 м, глибиною 0,2 м, третя - 0,4 м*0,6 м, глибиною 0,22 м/, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортного засобу «BMW» державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

За змістом постанови, суд, вважаючи винуватість ОСОБА_1 доведеною, посилався на протокол адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , схему ДТП, рапорти, Акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі, пояснення учасника ДТП.

Проте, судом першої інстанції не взято до уваги, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять даних щодо посадових обов`язків ОСОБА_1 , як головного інженера КП «ШЕУ Дніпровського району», та його посадових обов`язків щодо належного утримання автомобільних доріг загального користування, порушення яких йому інкримінується, та межі відповідальності головного інженера філії як посадової особи, що потягло за собою безпідставне притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 140 КУпАП.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що він не є суб`єктом інкримінованого йому адміністративного правопорушення, оскільки в його посадові обов`язки не входить нагляд за технічним станом вулиць, тротуарів, споруд на них на предмет аварійно небезпечної ямковості, провалів, просадок, санітарного стану та інше. Також ОСОБА_1 зазначив, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР № 306563 від 22 березня 2019 року в графі «Особа, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи» поставлений підпис, який йому не належить, він нікого не уповноважував це робити. В графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» написані пояснення невідомою для нього особою. Більш того, ОСОБА_3 пояснив, що протокол про адміністративне правопорушення він взагалі не бачив, зі змістом протоколу не ознайомлювався, ніхто не роз`яснював йому його права та обов`язки, на місце дорожньо-транспортної пригоди не викликався, копію протоколу йому ніхто не вручав та не надсилав. Крім цього ОСОБА_3 зазначив, що ознайомившись з протоколом, ним було встановлено що він складений не за місцем вчинення, а за місце знаходження підприємства в якому він працює що, на його думку є грубим порушенням п. 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 №1395, стаття 61 Конституції України. Також ОСОБА_4 зазначив, що в матеріалах справи під аркушем № 4 Акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі відсутні відомості про відповідальну особу, на яку покладено забезпечення безпечного експлуатаційного стану ділянки дороги (вулиці), відсутні фотознімки ділянки дороги.

На підтвердження доводів апеляційної скарги з приводу того, що ОСОБА_1 не є суб`єктом вказаного адміністративного правопорушення, захисником ОСОБА_1 надано посадову інструкцію головного інженера КП «ШЕУ Дніпровського району», з якої вбачається, що основними завданнями діяльності головного інженера є: забезпечення суворого дотримання інтересів управління та технологічної дисципліни; забезпечення виконання робіт з дотриманням вимог проектної та технічної документації; забезпечення підготовки і підвищення кваліфікації виробничих кадрів.

Також, стороною захисту, на підтвердження своїх доводів, суду апеляційної інстанції надано посадову інструкцію заступника КП «ШЕУ Дніпровського району», з якої вбачається, що саме заступник начальника здійснює кожен день нагляд за технічним станом вулиць, тротуарів, споруд на них на предмет аварійно небезпечної ямковості, провалів, просадок, санітарного стану та інше; організовує роботу по боротьбі з стихійним лихом, ліквідації аварій при виникненні умов, що створюють загрозу безпеки дорожнього руху, приймає міри для своєчасної заборони, або обмеження дорожнього руху.

Відтак, відповідальною посадовою особою, яка в КП «ШЕУ Дніпровського району»відповідає за забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, інших дорожніх споруд, є заступник начальника КП «ШЕУ Дніпровського району». Разом з тим, протокол щодо заступника начальника КП «ШЕУ Дніпровського району» складено не було, а апеляційний суд розглядає справу в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 140 КУпАП.

Що стосується пояснень інспектора ВОДР УПП у м. Києві ДПП Укрїни - Веселака А.В., яким було складено протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 140 КУпАП, який пояснив, що винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП було встановлено, згідно його посадової інструкції, то суд апеляційної інстанції вважає їх необґрунтованими, оскільки працівник поліції не зміг послатися на конкретний пункт посадової інструкції головного інженера, яким передбачено, що саме ОСОБА_1 є посадовою особою, в обов`язки якої входить, а періодичне складання на ОСОБА_1 протоколів не вказує на те, що саме він є суб`єктом даного правопорушення.

Виходячи з вище викладеного апеляційний суд приходить до обґрунтованого переконання про те, що складений протокол про адміністративне правопорушення ДПР № 306563 від 22 березня 2019 рокута в подальшому постанова суду відносно ОСОБА_1 про визнання його винним та закриття у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, постановлені передчасно, без належного з`ясування усіх в сукупності обставин справи, за відсутності відповідних доказів та відносно неналежного суб`єкта правопорушення.

Інших будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП, до матеріалів справи не долучено.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення є необгрунтованим, оскільки він суперечить припису ст.14 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відтак постанова судді Дніпровського районного суду м. Києва від 21.05.2019 року підлягає скасуванню на підставі п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А :

Клопотання адвоката Хмарук Н.І. - задовольнити.

Поновити адвокату Хмарук Н.І., яка діє в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 21.05.2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП, провадження по справі закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Апеляційну скаргу адвоката Хмарук Н.І., яка діє в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 21.05.2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП, провадження по справі закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення - скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, тобто у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Л.І. Кепкал