Справа № 694/464/20
Провадження № 3/694/153/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

22.09.2020 року м. Звенигородка

Суддя Звенигородського районного суду Черкаської області Сакун Д.І., розглянувши матеріали, які надійшли від Звенигородського відділу поліції ГУНП в Черкаській області про притягнення до адміністративноївідповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и л а:

До Звенигородського районного суду Черкаської області09.04.2020 року надійшли матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.04.2020 року справу передано для розгляду судді Гончаренко Т.В.

Рішенням Вищої ради правосуддя № 2446/0/15-20 від 25.08.2020 року суддю Звенигородського районного суду ОСОБА_2 звільнено.

За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.09.2020 року справу передано для розгляду судді Звенигородського районного суду Сакун Д. І.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від08.04.2020 року серіїДПР18 № 247864, 08.04.2020 року о 17 год.45хв. в с.Козацьке по вул. Центральна водій керував автомобілем «ВАЗ 21053», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 130 ч.1 КУпАП.

В судовому засіданні водій ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП не визнав та пояснив, що він 08.04.2020 року близько 16 год.30 хв. ремонтував автомобіль «ВАЗ 21053», д.н.з. НОМЕР_1 в приміщенні гаражу, що знаходиться в с.Козацьке по вул.Піонерській, після чого вирішив перевірити його справність та перебуваючи у тверезому стані рухався в с.Козацьке по вул.Центральній,в цей час переходила дорогу ОСОБА_3 , біля якої він проїхав близько 1,5 м. зі швидкістю близько 40-50 км/год., він звернув увагу, що вона почала кричати та махати руками, не розуміючи, що сталося, загальмував, повернувся назад і вибачився, що так близько коло неї проїхав, але вона викликала працівників поліції. Повернувшись до приміщення гаражу та припаркувавши автомобіль, залишився там ще з двома особамирозпивати спиртні напої. Десь через пів години потому приїхали працівники поліції, його ніхто з працівників поліції не зупиняв. На момент складення адміністративного протоколу автомобілем не керував, перебував у приміщенні гаражу. Пояснення у нього не відбирали, протокол у його присутності не складали. Потім на йогоадресу надійшла судова повістка про виклик до суду, звідки він дізнався, що відносно нього складено адміністративний протокол за ст.130 ч.1 КУпАП.

Допитана в якості свідка ст.інспектор з ЮПСП Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області капітан поліції ОСОБА_4 суду пояснила, що дійсно того дня, о котрій саме годині не пам`ятає, від ОСОБА_5 надійшов виклик про те, що особа на ім`я ОСОБА_6 !!! на автомобілі ВАЗ, світлого кольору рухається по с.Козацьке з перевищенням швидкості та знаходиться за кермом в нетверезому стані, ледве не здійснив на неї наїзд. Вони разом з працівником поліції ОСОБА_7 виїхали на даний виклик. Відбираючи пояснення у заявниці виявилось, що окрім неї була ще одна громадянка, на яку вказаний громадянин також ледве не здійснив наїзд, на зауваження не реагував, зупинився, почав висловлюватись в їхню адресу нецензурними словами і вони вказали, що він перебував в стані алкогольного сп`яніння. Шукали даного громадянина у селі, потім надійшла інформація, що він рухається транспортним засобом по даній вулиці. Його зупинили ще з одним працівником поліції, ОСОБА_1 перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння, вів себе агресивно. Від проходження огляду на стан сп`яніння водій відмовився в присутності двох свідків, яких запросили засвідчити факт відмови від проходження освідування, після чого відносно нього було складено адміністративний матеріал за ст.130 ч.1 КУпАП.

Поліцейський Звенигородського ВПГУНП Лагода С.В. повторно в судове засідання не з`явився.

Свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , які неодноразово викликалися в судове засідання, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення судових повісток для дачі пояснень в судове засідання не з`явилися. Причини своєї неявки не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в судовому засіданні не знайшло підтвердження вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП ОСОБА_1 з наступних підстав.

Згідно зіст.251КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані, зокрема, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та засобів, що мають функції відеозапису, тощо.

До матеріалів справи окрім протоколу про адміністративне правопорушення та пояснень свідків не додано жодного іншого доказу, який би підтвердив вину ОСОБА_1 .

Покази ОСОБА_1 в судовому засіданні та покази свідків, які викладені в письмових поясненнях суперечать один одному.

При цьому суд не бере до уваги письмові пояснення свідків, оскільки на запит суду про надання відеозаписів з місця вчинення правопорушення з нагрудних камер поліцейських Звенигородським ВП ГУНП було надано відповідь, що вказані записи відсутні, а тому не можливо встановити, що свідки були присутні під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та спростувати покази ОСОБА_1 . Крім того, на неодноразові виклики до суду свідки не з`явилися та не підтвердили дійсність своїх пояснень.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 за ч.1ст.130 КУпАП, не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності, у зв`язку з недоведеністю та недостатністю належних, об`єктивних та обґрунтованих доказів, що підтверджують його вину, а обставини викладені у протоколі працівником поліції, не відповідають фактичним обставинам справи, що й не відповідає вимозі достатності доказів, а тому провадження в даній справі слід закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколу про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодекс у.

Особа, що склала адміністративний протокол зобов`язана надати до суду докази, які б доводили наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, а саме те, що він як особа, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у визначеному законом порядку - відмовився.

Суддя наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод (далі Конвенція).

Відповідно до ст.19Закону України «Про міжнародні договори України»,ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини`стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням». Тим більше «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, санкція якої передбачає стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік (тоді як за КК України мінімальний штраф становить тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно з КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1,2 ст.7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245).

Діяння тільки тоді визнається адміністративним правопорушенням, коли воно містить всі ознаки його складу, відсутність хоча б однієї з них означає відсутність складу взагалі.

Відповідно до конституційного принципу, закріпленого в ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Стаття 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачає підстави для закриття провадження у справі у зв`язку з недоведеністю вини особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Зазначене є підставою для закриття провадження в справі в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення через недоведеність належними доказами складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.7,221,247,252,256,279,283,284 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и л а:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст.130 КУпАП закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Черкаського апеляційного суду через Звенигородський районний суд Черкаської області.

Суддя Д.І. Сакун