ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/4921/20 Номер провадження 33/814/819/20Головуючий у 1-й інстанції Шиян В. М. Доповідач ап. інст. Герасименко В. М.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Герасименко В.М.,

з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_2 на постанову Київського районного суду м. Полтави від 23.10.2020 року,-

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, одруженого, проживаючого: АДРЕСА_1 , працюючого водієм «Альфа Банк», вул. Соборності, 43, м. Полтава, паспорт НОМЕР_1 від 23.01.1997 року, раніше до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувався,

визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 КУпАП та ст. 124 КУпАП та призначено адміністративне стягнення:

за ст. 122-4 КУпАП у виді штраф у розмірі 255 грн.;

за ст. 124 КУпАП у виді штраф у розмірі 340 грн.

Відповідно до ст. 36 КУпАП остаточно призначено ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. на користь держави.

Стягнено з ОСОБА_1 в дохід держави судові витрати в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Згідно з постановою 09.10.2020 року, близько 19 год. 15 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» д.н.з. НОМЕР_2 , по пров. Спортивному, 2А в м. Полтаві, рухаючись заднім ходом, не впевнившись в безпечності свого маневру, скоїв наїзд на припаркований автомобіль GEELY CK д.н.з. НОМЕР_3 , водій ОСОБА_3 . В результаті ДТП, автомобілі отримали механічні пошкодження. Водій ОСОБА_1 залишив місце події, будучи причетним до ДТП. Своїми діями, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.1, 10.9, 2.10 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст. 122-4, 124 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернувся потерпілий ОСОБА_2 .

Зазначає, що пояснення ОСОБА_1 , надані в суді першої інстанції, відповідно до яких ОСОБА_1 не відчув моменту удару із транспортним засобом, та за відсутності слідів зіткнення на його автомобілі поїхав з місця вчинення ДТП є неправдивими.

Стверджує, що на момент вчинення ОСОБА_1 . ДТП перебував біля свого автомобіля і момент зіткнення був виявлений ОСОБА_1 відразу. Після зіткнення ОСОБА_1 відразу почав їхати, однак ОСОБА_4 тільки з третього разу зумів зупинити ОСОБА_1 та після зупинки ними було оглянуто обидва автомобілі Однак ОСОБА_1 зазначив, що на своєму автомобілі він не бачив пошкоджень, сів у свій автомобіль та поїхав у невідомому напрямку.

Звертає увагу на завдану йому матеріальну шкоду унаслідок ДТП, яка полягає у пошкодженні автомобіля та необхідності його ремонту. Зазначає, що ОСОБА_1 не повідомив про ДТП у страхову компанію, тому потерпілий позбавлений можливості отримати від неї відшкодування.

Зазначає, що суд не врахував положення ст.33 КУпАП та не конкретизував як саме характер вчиненого правопорушення, особа порушника та ступінь його вини вплинули на призначення ОСОБА_1 мінімального стягнення, передбаченого ст.124 КУпАП.

З огляду на викладене просить скасувати постанову суду та постановити нову, якою визначити адміністративне стягнення за вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4 КУпАП, 124 КУпАП, у виді позбавлення права керування транспортним засобом на 6 місяців.

Судом апеляційної інстанції ОСОБА_2 було повідомлено про дату, час та місце судового розгляду, проте останній в судове засідання не з`явився, надіславши на адресу суду клопотання про розгляд справи без його участі, а тому вважаю за можливе апеляційний розгляд провести за його відсутності.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 , дослідивши наявні у справі докази, давши їм аналіз та оцінку, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, розгляд справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції відбувся без участі ОСОБА_2 , копію постанови останній отримав 30.11.2020, апеляційну скаргу подав у цей же день. Отже, строк на апеляційне оскарження не пропущений.

Відповідно до вимог ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги при розгляді даної справи судом першої інстанції виконані.

Висновок районного суду про наявність у діях ОСОБА_1 складів адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4 та 124 КУпАП ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку, та в апеляційній скарзі не оспорюється, тому апеляційним судом не перевіряється.

При цьому ОСОБА_2 вказує на невідповідність накладеного адміністративного стягнення характеру вчиненого правопорушення та його наслідкам, особі правопорушника та просить визначити адміністративне стягнення щодо ОСОБА_1 у виді позбавлення права керування транспортним засобом на 6 місяців.

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Санкція ст. 122-4 КУпАП передбачає адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.

Відповідно до ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Судом в повній мірі було враховано характер вчинених правопорушень, особу порушника, ступінь вини ОСОБА_1 та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафів.

Так ОСОБА_1 у судовому засіданні, а також у наданих письмових поясненнях не заперечував факту залишення ним місця ДТП, раніше до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувався, одружений, має дружину, яка є пенсіонером за віком на пільгових умовах, працювала на шкідливому виробництві відповідно до списку № 2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» від 24 червня 2016 р. № 461, та наразі не працює. При цьому ОСОБА_5 працює водієм, керування транспортним засобом є єдиним джерелом для отримання ним доходу, тому позбавлення права керування транспортними засобами є надмірно обтяжливою санкцією щодо ОСОБА_5 .

Доводи апелянта щодо необхідності врахувати поведінку правопорушника під час вчинення адміністративних правопорушень та залишення ним місця ДТП при накладенні адміністративного стягнення є безпідставними, оскільки охоплюється санкцією ст. 122-4 КУпАП та не може впливати на визначення виду та розміру стягнення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Щодо відшкодування ОСОБА_2 матеріальної шкоди, завданої ДТП, відсутність повідомлення страхової компанії про ДТП з боку ОСОБА_1 не позбавляє ОСОБА_2 права отримати відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування постанови та накладення на ОСОБА_5 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом на строк шість місяців, при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що судом першої інстанції прийнято законне рішення, підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Київського районного суду м. Полтави від 23.10.2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду В.М. Герасименко