Справа № 127/9600/20
Провадження № 33/801/515/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гриневич В. С.
Доповідач: Сало Т. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд, суддя Сало Т.Б., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Грицуляка Т.П., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 15 червня 2020 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 15 червня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 420,40 грн.

Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції.

Скарга мотивована тим, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не були взяті до уваги його пояснення про те, що транспортним засобом він не керував; працівниками поліції складено протокол у відсутність понятих та свідків; судом проігноровано його заяви про відкладення розгляду справи; під час судового розгляду він мав намір подати клопотання про допит свідків, які вказані в протоколі; судом порушеного його право на захист; судом порушено вимоги ст. 33 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 та адвоката Грицуляка Т.П., які підтримали апеляційну скаргу із зазначених у ній підстав, суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами ст. 278, 280 КУпАП, суддя при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №356045 від 27.04.2020, складеного інспектором взводу 1 роти 2 БУПП у Вінницькій області лейтенантом поліції Альтеркотом С.Є. , 27.04.2020 о 13 год. 50 хв. в м. Вінниці по вул. І. Первозванного водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21013, д.н.з. НОМЕР_1 , у стані наркотичного сп`яніння. Огляд водія на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився в закладі КП ВОНД «Соціотерапія» в присутності лікаря-нарколога, висновок позитивний №1445.Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП (а.с.2).

У підпункті а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України зазначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.

Частина друга статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року керування транспортними засобами особами в стані наркотичного сп`яніння.

Для встановлення наявності в діяннях особи складу зазначеного адміністративного правопорушення підлягає доказуванню не лише факт перебування особи в стані сп`яніння, а й факт керування особою транспортним засобом.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Одним із доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 є те, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення поліцейськими не було взято до уваги його пояснення про те, що він не керував транспортним засобом.

Судом апеляційної інстанції для перевірки вказаних доводів було витребувано з УПП у Вінницькій області ДПП для огляду відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, на якому зафіксовано подію, яка мала місце при складанні протоколу про адміністративне правопорушення 27.04.2020. При перегляді вказаного відеозапису встановлено, що обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення від 27.04.2020 та рапорті лейтенанта поліції Альтеркота С . від 27.04.2020, не відповідають обставинам, які на ньому зафіксовані.

Так, з вказаного відеозапису слідує, що працівники поліції підійшли до транспортного засобу ВАЗ 21013, д.н.з. НОМЕР_1 , який був припаркований у дворі багатоповерхового будинку, на водійському сидінні якого знаходився ОСОБА_1 . Поліцейські за вказаним автомобілем не їхали та його не зупиняли. Автомобіль в стані руху не перебував.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

У п. 27 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 № 14 роз`яснено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Знаходження за кермом транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи в стані сп`яніння не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, оскільки саме перебування особи на місці водія не доводить факт керування транспортним засобом, незалежно від наявності ввімкненого двигуна.

Таким чином, ураховуючи, що транспортний засіб перебував у нерухомому стані, ОСОБА_1 не може вважатися особою, яка керувала ним, адже не виконував жодних функцій водія.

Апеляційний суд категорично звертає увагу на той факт, що ОСОБА_1 під час розгляду апеляційної скарги надано копію згаданого протоколу про адміністративне правопорушення, надану йому поліцейськими, який за своїм змістом відрізняється від протоколу, що міститься в матеріалах справи.

Зокрема, в протоколі про адміністративне правопорушення, який міститься в матеріалах справи зазначено час вчинення адміністративного правопорушення - 13 год. 50 хв., а також кваліфікацію адміністративного правопорушення - ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Натомість, в копії протоколу відсутні відомості щодо часу вчинення адміністративного правопорушення, та зазначено іншу кваліфікацію правопорушення - ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Тобто, в протоколі після його складення та підписання ОСОБА_1 здійснювалися дописи, що суперечить п. 7 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затверджено наказом МВС України від 06.11.2105 №1376, відповідно до якої не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

А отже, протокол про адміністративне правопорушення, який міститься в матеріалах справи, не може бути належним доказом у даній справі.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Враховуючи викладене, дослідження інших мотивів апеляційної скарги не має правового значення.

Оскільки ОСОБА_1 не керував транспортним засобом і не вчиняв дій для керування ним, тобто відсутня об`єктивна сторона правопорушення, постанова Вінницького міського суду Вінницької області від 15 червня 2020 року підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 15 червня 2020 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Б. Сало