Справа № 461/3263/20 Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є.
Провадження № 33/811/836/20 Доповідач: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2020 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., за участі представника Галицької митниці Держмитслужби Дунаса М.О., представника - адвоката Завади Т.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу представника Галицької митниці Держмитслужби Шота Андрія Івановича на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 26 травня 2020 року про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачене ст.472 МК України,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачене ст.472 МК України, закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вилучений, відповідно до протоколу про порушення митних правил № 0641/20900/20 від 23 лютого 2020 року товар - повернуто ОСОБА_1 .

Згідно з протоколом про порушення митних правил № 0641/20900/20 від 23 лютого 2020 року, 23 лютого 2020 року близько 01 год. 59 хв. в зону митного контролю МАПП «Шегині» митного поста «Мостиська» Галицької митниці Держмитслужби в`їхав автобус марки «SETRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , сполученням «Бонн-Київ», в якому прямував з Німеччини в Україну, в якості водія, з службової поїздки ОСОБА_1 . Для здійснення митного оформлення ОСОБА_1 подав митну декларацію, в якій задекларував товар: бампер алюмінієвий, фару, інвалідну коляску. Після завірення декларації штампом «Під митним контролем № 295», під час проведення митного огляду транспортного засобу, в багажному відділенні автобуса (без ознак приховування) було виявлено незадекларований за встановленою формою товар, а саме: харчові дієтичні добавки TM «4Life», виробник США, в асортименті у кількості 205 упаковок.

Працівниками митниці дії ОСОБА_1 кваліфіковані як переміщення через митний кордон України товару шляхом недекларування, тобто незаявлення за встановленою формою точних відомостей про нього, а саме про його наявність та кількість, тобто вчинення порушення митних правил, передбаченого ст.472 МК України.

Не погоджуючись із рішенням судді районного суду,представник Галицької митниці Держмитслужби Шот А. І. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 26 травня 2020 року відносно ОСОБА_1 скасувати та прийняти нову постанову, якою визнати його винним у вчиненні порушення митних правил за ознаками правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, та накласти на нього стягнення, передбачене даною статтею в повному обсязі, а також стягнути витрати за зберігання товару на складі митниці вилученого протоколом про порушення митних правил.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог представник митниці покликається на те що висновок судді є помилковим, необґрунтованим, оскільки суддею не надано належної оцінки обставинам та матеріалам справи, що призвело до неправильного вирішення даної справи.

На переконання представника митного органу, суддя першої інстанції необґрунтовано взяв до уваги документи щодо вартості товару, невідомого походження, які мають сумнівний характер, оскільки такі були надані суду представником ОСОБА_1 через три місяці після дати вчинення ним правопорушення, згідно з якими вартість вилучених предметів правопорушення становить 13542,03 грн., що менша більш, ніж у двадцять разів, від вартості товару, визначеної митним органом.

16 вересня 2020 року на адресу Львівського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 , в якій останній просить проводити розгляд апеляційної скарги без його участі.

Заслухавшипредставника Галицької митниці Держмитслужби на підтримання поданої апеляційної скарги, представника ОСОБА_1 - адвоката Заваду Т.Р., який заперечив проти апеляційних вимог, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення.

Як вбачається з протоколу про порушення митних правил № 0641/20900/20 від 23 лютого 2020 року, ОСОБА_1 ставиться у провину вчинення порушення митних правил, передбаченого ст.472 МК України.

Згідно зі ст.472 МК України відповідальність настає за дії, спрямовані на недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Згідно зі ст. 257 МК України передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмово, усно, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 МК України товари (за винятком підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 1000 євро, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення, та товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до статті 197 цього Кодексу встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об`єктами оподаткування митними платежами.

Згідно з ч. 4 ст. 374 Митного кодексу України, товари (крім підакцизних), що ввозяться громадянами у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі, сумарна фактурна вартість та/або загальна вага яких перевищують обмеження, встановлені частиною першою цієї статті, але загальна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 10000 євро, підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян, з поданням документів, що видаються державними органами для здійснення митного контролю та митного оформлення таких товарів, та оподатковуються ввізним митом за ставкою 10 відсотків і податком на додану вартість за ставкою, встановленою Податковим кодексом України, в частині, що перевищує еквівалент 500 євро або вартість товарів, обчислена пропорційно до ваги, що перевищує 50 кг (при ввезенні через інші ніж відкриті для повітряного сполучення пункти пропуску через державний кордон України). Базою оподаткування таких товарів є частина їх сумарної фактурної вартості, що перевищує еквівалент 500 євро або вартість товарів, обчислена пропорційно до ваги, що перевищує 50 кг.

Водночас, відповідно до ст. 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

В силу ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, серед яких, зокрема, є: рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Згідно з положеннями ст. 368 МК України, для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів. У разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної вартості товарів органи доходів і зборів визначають їх вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари відповідно до вимог цього Кодексу.

Ураховуючи наведене, зі системного аналізу норм Митного кодексу України вбачається, що вартість товару, що переміщується через митний кордон України, є вартість товарів, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, що підтверджується платіжними документами, якими стверджується вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Згідно з наданим захисником ОСОБА_1 рахунком № 1847218 відповідно до замовлення № 182-992567 від 14.02.2020 року, 14 лютого 2020 року ОСОБА_1 було придбано у компанії «BaCar Gbr» товари: харчові добавки ТМ «4Life» в асортименті, загальною вартістю 478,98 євро.

На переконання апеляційного суду, вказаний рахунок містять усю необхідну інформацію, яка надає змогу ідентифікувати товар, його кількість та вартість, що фактично сплачена за нього.

Виявлений та вилучений під час огляду автобуса «SETRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , товар відповідає товару, вказаному у рахунку.

Таким чином, при визначенні вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил суддя першої інстанції вірно врахував наданий представником ОСОБА_1 рахунок, яким підтверджується факт купівлі вилученого товару.

З огляду на наведене, доводи представника митниці щодо неврахування висновку експерта Львівського відділу з питань експертиз та досліджень №-0151 від 30 березня 2020 року є безпідставними, адже, як вбачається зі змісту вказаного висновку, загальна вартість наданих на дослідження предметів порушення митних, вилучених протоколом про порушення митних правил № 0641/20900/20 від 23 лютого 2020 року, на дату проведення досліджень становить 293 600, 79 грн. за умови, що товар відповідає нанесеному на ньому маркуванню, вимогам нормативно-технічної документації. Таким чином, висновок експерта носить умовний, неконкретний характер, а отже не може безумовно братися до уваги судом за наявності платіжних документів.

Таким чином, ураховуючи те, що фактична вартість товару не перевищувала 500 євро, апеляційний суд погоджується із висновком судді першої інстанції про те, що у ОСОБА_1 в силу вимог ч.1 ст.374 МК України не виникло обов`язку здійснювати письмове декларування вказаного товару, що виключає склад правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України.

З огляду на наведене, оскаржувана постанова судді першої інстанції є законною, обґрунтованою, а отже підстав для її зміни чи скасування та задоволення апеляційних вимог представника митного органу немає.

Керуючись ст.294 КУпАП апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 26 травня 2020 року, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачене ст.472 МК України, закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, залишити без змін, апеляційну скаргупредставника Галицької митниці Держмитслужби Шота Андрія Івановича - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Т.М. Урдюк