Провадження № 33/4820/467/20
Справа № 686/8562/20 Головуючий в 1-й інстанції Бабій О. М.
Категорія:ст.124, 122-4 КУпАП Доповідач Барчук В. М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2020 року м.Хмельницький

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Хмельницької області Барчук В.М., з участю секретаря судового засідання Яхієвої М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Волочиського районного суду від 13 травня 2020 року, -

в с т а н о в и в :

Постановою Волочиського районного суду від 13 травня 2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає в АДРЕСА_1 , працює водієм «Транс-Авто-Д»,

визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 (триста сорок) грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 420 грн 40 коп. судового збору.

За постановою суду, 25 березня 2020 року о 13 год. 45 хв. на а/д М-12 «Стрий-Знам`янка» 210 км, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «MAN TGA2C440», номерний знак НОМЕР_1 , в порушення п.п. 22.2, 2.3 а),б) Правил дорожнього руху України, не стежив за дорожньою обстановкою, а також не перевірив надійність розташування і кріплення вантажу та під час руху не контролював це, щоб запобігти його падінню, волочінню, травмуванню супроводжуючих осіб чи створенню перешкод для руху та допустив падіння вантажу, внаслідок чого була завдана матеріальна шкода з механічним пошкодженням транспортного засобу «VOLVO FH 12.460», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався йому на зустріч, після чого ОСОБА_1 залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. Чим вчинив правопорушення, передбачені ст. 124, ст. 122-4 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Волочиського районного суду від 13 травня 2020 року, та скасувати постанову суду в частині притягнення його до відповідальності за ст.122-4 КУпАП.

Вказує, що працює водієм великогабаритних транспортних засобів, габарити яких значно більші за габарити звичайних транспортних засобів, на місці дорожньо-транспортної пригоди не мав можливості одразу зупинитися без створення аварійної ситуації на дорозі, оскільки ділянка дороги в даному місці була вузькою і призвела б до перекриття автомобільної дороги М-12, та утворення затору, тому рух було продовжено до місця де зупинка транспортного засобу не буде заважати іншим учасникам дорожнього руху, після чого він одразу на попутній машині повернувся на місце ДТП.

З висновками суду, які були зроблені при розгляді цієї справи стосовно притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.122-4 КУпАП- залишення місця ДТП не погоджується, оскільки він не мав на меті залишення місця ДТП з метою уникнення від відповідальності, ним лише обиралася безпечна ділянка дороги де його транспорт не заважав би руху іншим транспортним засобам.

У заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду від 13.05.2020 року ОСОБА_1 зазначає що строк на апеляційне оскарження постанови суду був пропущений з поважних причин, оскільки копію постанови він отримав лише 10 червня 2020 року і з цього ж дня по 06.07.2020 перебував у відрядженні. А тому не мав можливості оскаржити постанову суду у строк встановлений ст.289 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, подав суду клопотання про розгляд справи без його участі, вимоги викладені в апеляційній скарзі підтримав повністю.

Постанова Волочиського районного суду від 13.05.2020 року ОСОБА_1 оскаржується в частині притягнення його до відповідальності за ст.122-4 КУпАП, а тому апеляційним судом перевіряється лише в цій частині.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови суду підлягає поновленню, а апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КУпАП).

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Притягуючи ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122-4 КУпАП суд першої інстанції вимог зазначених норм Кодексу України про адміністративні правопорушення не дотримався.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 25.03.2020 серії ОБ №166096 у вину ОСОБА_1 ставилося те, що 25 березня 2020 року о 13 год. 45 хв. на а/д М-12 «Стрий-Знам`янка» 210 км, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «MAN TGA2C440», номерний знак НОМЕР_1 допустив падіння вантажу внаслідок чого була завдана матеріальна шкода з механічними пошкодженнями транспортного засобу «VOLVO FH 12.460», номерний знак НОМЕР_2 , після чого залишив місце ДТП. Чим порушив вимоги п. 2.10 а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст. 122-4 КУпАП.

Стаття 122-4 КУпАП передбачає відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Так об`єктивна сторона вказаного правопорушення виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу.

У письмових поясненнях доданих до протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , та у письмових поясненнях наданих суду першої інстанції ОСОБА_1 пояснив, що у зв`язку з тим, що є водієм великогабаритних транспортних засобів, габарити яких значно більші за габарити звичайних транспортних засобів, не мав можливості одразу ж зупинитися на місці дорожньо-транспортної пригоди без створення аварійної ситуації на дорозі, як того вимагають Правила дорожнього руху. Ним було продовжено рух до місця де зупинка транспортного засобу не буде заважати іншим учасникам дорожнього руху здійснювати дорожній рух та не буде призводити до створення додаткових аварійних ситуацій на дорозі. Після чого ОСОБА_1 одразу повернувся на місце ДТП на попутній машині. Також ОСОБА_1 вказав, що не мав наміру залишати місце ДТП з метою уникнення відповідальності, а ним обирався безпечний відрізок дороги, який дозволив би провести зупинку транспортного засобу без створення додаткової аварійної ситуації на дорозі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 також вказав, що оскільки ділянка дороги в місці ДТП була вузькою і зупинка призвела б до перекриття автомобільної дороги М-12, та утворення затору, рух було продовжено до місця де зупинка транспортного засобу не буде заважати іншим учасникам дорожнього руху, після чого він одразу на попутній машині повернувся на місце ДТП.

Отже матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП свідчать про те, що ОСОБА_1 не мав умислу на залишення місця дорожньо-транспортної пригоди, а продовження руху ним було здійснено лише з метою запобігання створення аварійної ситуації на автодорозі М-12.

Про відсутність умислу на залишення місця дорожньо-транспортної пригоди свідчить і те, що після зупинки великогабаритного транспортного засобу «MAN TGA2C440», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , останній одразу повернувся на місце пригоди.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, а отже суд першої інстанції не мав підстав для притягнення ОСОБА_1 , до відповідальності за вказаною статтею КУпАП.

Згідно п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин постанова суду першої інстанції в оскаржуваній частині не може залишатися в силі, підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ст.122-4 КУпАП.

З врахуванням викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП суд, -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 поновити строк на апеляційне оскарження постанови Волочиського районного суду від 13 травня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Волочиського районного суду від 13 травня 2020 року відносно ОСОБА_1 за ст.122-4 КУпАП скасувати.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.122-4 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В іншій частині постанову Волочиського районного суду від 13 травня 2020 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно і оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду В.М. Барчук