Справа 350/936/20
Номер провадження 3/350/391/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2020 року селище Рожнятів

Суддя Рожнятівського районного суду Івано - Франківської області Пулик М.В., з участю секретаря судового засідання Стадник О.С., розглянувши матеріали у справі про адміністративне правопорушення, які надійшли від Рожнятівського відділення поліції Калуського ВП ГУНПУ в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, одруженого, з середньою освітою, громадянина України, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП-

встановив:

Згідно з протоколом серії ДПР18 № 231068 від 06.07.2020, ОСОБА_1 06.07.2020 о 19 год.15 хв. в селищі Перегінське по вул.Бойківчака керував а-м УАЗ д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп"яніння, огляд проводився за допомогою алкотестера ДРАГЕР-6810, чим порушив вимоги п.2.9 та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове заcідання не прибув, однак в минулому судовому засіданні своєї вини у вчиненні інкримінованого йому правопорушення не визнав та пояснив, що 06.07.2020 приблизно о 19 год. його зупинили працівники поліції, які запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. За наслідками продування технічного приладу останній показав відсутність алкоголю, однак поліцейський засумнівався у відсутності алкоголю, вийняв акумулятор з приладу та вчинив дії які, на його думку, мали мету викривити показання приладу щоб скласти протокол. Після цього поліцейський сказав, що він недостатнього приклав зусилля для видоху повітря і запропонував знову пройти огляд. При цьому поліцейський не забезпечив присутність свідків, тому вважає, що за їх відсутності поліцейський діяв не в спосіб, передбачений законом. Він не перебував в стані алкогольного сп"яніння, тому просив виправдати його.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП .

Підставами для такого висновку є наступне.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, ЄСПЛ у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» вказав, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно до ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом"якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог п. 2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність, серед іншого, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Порядок проведення огляду на стан сп`яніння визначений ст.266 КУпАП, положеннями Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735 (далі - Інструкція), а також відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядок), в яких зазначено, що огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Відповідно до ч.2 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівників поліції у присутності двох свідків. Така ж вимога передбачена п. 4 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, а також пунктом 6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Як стверджує у своїх поясненнях ОСОБА_1 , за наслідками продування технічного приладу останній показав відсутність алкоголю, однак поліцейський вийняв акумулятор з приладу та вчинив дії, які, на його думку, мали мету викривити показання приладу щоб притягнути його до відповідальності. При цьому поліцейський не забезпечив присутність свідків.

Пояснення ОСОБА_1 про те, що поліцейський вчиняв дії пов"язані з вийманням акумуляторної батареї технічного приладу та, що огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводився у відсутності двох свідків, підтверджені відеофайлами, які містяться на багатофункціональному цифровому відеодиску, протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №231068 від 06.07.2020 та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використання спеціальних технічних засобів, у відповідних графах яких, де повинні зазначатись свідки, таких осіб не вказано.

Окрім цього, судом проаналізовано рапорт поліцейського в якому зазначено, що для проведення процедури проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, поліцейськими робились спроби запросити свідків. Однак, у зв`язку з категоричною відмовою громадян до яких вони зверталися, залучити свідків не вдалось, про що було прийнято рішення проводити такий огляд без свідків.

Таким чином, в судовому засіданні знайшов своє підтвердження той факт, що свідків при проходженні ОСОБА_1 огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння не було, хоч вимоги вищезазначених нормативних актів зобов"язують посадових осіб забезпечити присутність двох свідків, а тим більше у разі, якщо особа, яка проходить такий огляд, оспорює правомірність дій поліцейського щодо проведення огляду.

За змістом ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

В силу вимог ч. 4 ст.129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ, хоч і за національним законом особа притягується до адміністративної відповідальності, їй пред`явлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні ЄСПЛ, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання (пункт 51 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Михайлова проти Російської Федерації»). Зокрема, в даному випадку можна врахувати, що адміністративне стягнення у виді штрафу, разом з позбавленням права керування транспортним засобом, мають каральний і стримуючий характер.

Наведені обставини свідчать, що адміністративне правопорушення передбачене статтею 130 КУпАП може бути віднесено до «кримінального обвинувачення» в розумінні статті 6 Конвенції із розповсюдженням відповідних гарантій щодо справедливого судового розгляду.

На думку суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності достатніх доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

Протокол про адміністративне правопорушення є важливим доказом по справі, який по суті є обвинувальним актом, оскільки саме на підставі протоколу здійснюється розгляд справи по суті, а в даному випадку протокол складений з істотними порушеннями вимог чинного законодавства, оскільки не відповідає вимогам ст.ст. 254, 266 КУпАП. Зазначені порушення при оформленні та складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 ставлять під сумнів його законність.

Отже, суд робить висновок, що при проведенні огляду на стан сп"яніння не було дотримано вимог чинного законодавства, зокрема п.6 розділу ІІ Інструкції, п.4 Порядку, а також ч.2 ст.266 КУпАП, а тому огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, як це передбачено ч. 5 ст. 266 КУпАП, вважається недійсним.

Враховуючи наведене, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд, поза розумним сумнівом приходить до переконання про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення є відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За наведених вище обставин, провадження у справі відносно ОСОБА_1 необхідно закрити відповідно до п. 1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. 247 ч.1 п. 1 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Івано-Франківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови через Рожнятівський районний суд.

Суддя: