Справа № 766/3988/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2020 року суддя Херсонського міського суду Херсонської області Рєпін К.К., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, ідентифікаційний код НОМЕР_1 , не працевлаштований, проживає за адресою: АДРЕСА_1

встановив:

Згідно протоколу, 29.02.2020 року о 03:10 год., в м. Херсоні по вул. Перекопська, 157, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Mercedes д/н НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку водій відмовився, у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

У попередньому судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що він 29.02.2020 року близько 03:10 год., в м. Херсоні по вул. Перекопська, 157, керував т/з Mercedes д/н НОМЕР_2 , був зупинений працівниками поліції, які звинуватили його у тому, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння та запропонували йому пройти огляд за допомогою алкотестера "Драгер" або поїхати до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, він відмовився, оскільки у стані алкогольного сп`яніння він не перебував, жодних ознак алкогольного сп`яніння у нього не було. При свідках, які вказані у протоколі про адміністративне правопорушення, поліцейським ознак його алкогольного сп`яніння не зазначалось, жодних дій на виявлення цих ознак поліцейським не вчинялось. Зазначив, що відмовився продути алкотестер "Драгер" у зв`язку із тим, що не довіряє вказаному приладу, а відмовився проїхати до медичного закладу, оскільки поспішав додому.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступного.

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 зібрані, додані до протоколу та надані суду наступні матеріали, які були досліджені у судовому засіданні:

- направлення водія ОСОБА_1 до медичного закладу для проведення огляду на стан сп`яніння;

- письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у яких зазначено, що ОСОБА_1 від проходження огляду на місці та у закладі охорони здоров`я на стан алкогольного сп`яніння відмовився;

- відеофайл з нагрудного відеорегістратора поліцейських у якому зафіксовано обставини складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення.

Розглянувши справу у відповідності до вимог ст.ст. 245-246, 249, 252 КУпАП, суд вважає, що зібрані у справі докази не дають підстав для беззаперечного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст. 266 КУпАП, п.2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція).

За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п.2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Наведене дає підстави стверджувати те, що у ході провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, яке виразилось у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння поряд із доведенням факту відмови водія від проходження зазначеного огляду, підлягає доведенню факт наявності у цього водія ознак алкогольного сп`яніння, перелік яких визначений у п.3 Інструкції: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Тобто, здійснюючи фіксацію вчиненого правопорушення, з метою забезпечення повноти та об`єктивності провадження у справі про адміністративне правопорушення, поліцейський повинен не лише зазначити ці ознаки у протоколі про адміністративне правопорушення, але і надати докази, які підтверджують наявність цих ознак, в тому числі вказати на наявність цих ознак свідкам та відібрати у них пояснення із приводу наявності цих ознак.

Цих вимог відповідних нормативних документів у ході провадження у даній справі дотримано не було.

Так, у письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 доданих до протоколу про адміністративне правопорушення не вказано з якими саме ознаками алкогольного сп`яніння перебував ОСОБА_1 .

Також, як слідує з оглянутого відеозапису, зробленого за допомогою нагрудної камери поліцейського, поліцейські пропонуючи ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 взагалі не зазначали про наявність у ОСОБА_1 , конкретних ознак алкогольного сп`яніння. Також, поліцейські не вчиняли дій направлених на виявлення цих ознак.

Із вказаного відеозапису не можливо встановити наявність у ОСОБА_1 , ознак алкогольного сп`яніння. Водночас, ізданого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 , веде себе адекватно, спілкується із поліцейськими, логічно висловлює свої міркування, скоординований у своїх рухах.

Таким чином, доказів наявності ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 ,матеріали справи не містять.

Згідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Спираючись на положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2013 року, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20.09.2016 року), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, необхідно виходити з того, що як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено перед судом.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З наведеного випливає, що нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст.6 Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, є обов`язком органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, що в свою чергу звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

За обставин викладених вище, суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 , у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у тому, що він відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на його користь, а викладені в протоколі про адміністративне правопорушення відомості не підтверджуються доказами у справі та не можна вважати доведеними, а тому протокол про адміністративне правопорушення в даному випадку також не можна визнати доказом вини ОСОБА_1 , в розумінні ст. 251 КУпАП.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, ст.ст. 251-252, 280, 284 КУпАП, -

постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області протягом 10 днів з дня її проголошення.

СуддяРєпін К.К.