ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Русєвої А.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Романюка П.С.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, -

встановив:

згідно адміністративного протоколу серії ДПР18 № 114120 від 05.08.2020 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, не працюючий, не одружений, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

29 липня 2020 року о 08:12 год. в м. Одеса по вул. Рішельєвська, навпроти будинку №73, керуючи автомобілем марки «NISSAN ROGUE», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Пантелеймонівська, при виникненні небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки, та скоїв зіткнення з автомобілем марки «FORD FUSION», державний номерний знак НОМЕР_2 , в наслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Таким чином, за переконанням органу, який склав протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, порушивши вимоги п.12.3 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину в скоєнні адміністративного правопорушення, яке ставиться йому у вину, не визнав та дав суду пояснення про те, що 29 липня 2020 року у вказаний в протоколі час, керуючи автомобілем марки «NISSAN ROGUE», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , він рухався по вул. Пантелеймонівська в бік ринку «Привоз», перетинаючи перехрестя на зелений сигнал світлофору. В цей же час, з боку вулиці Рішельєвської рухався автомобіль «FORD FUSION», водій якого не надав йому можливості закінчити маневр та завершити проїзд перехрестя.

Суд заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , приходить до висновку про таке.

Так, відповідно до диспозиції ст.124 КУпАП відповідальність за цією статтею настає в разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Об`єктивна сторона цього правопорушення виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад).

Відповідно до п.12.3 Правил дорожнього руху України, порушення якого ставиться у вину ОСОБА_1 , у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, які долучені до справи, судом встановлено наступне.

Згідно копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №114116 від 05.08.2020 року відносно іншого учасника ДТП ОСОБА_2 поліцейськими також складено протокол за порушення останнім п.16.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до пояснень іншого учасника ДТП ОСОБА_2 , останній пояснив, що 29.07.2020 року він керував транспортним засобом «Ford Fusion», д/н НОМЕР_2 , в м. Одесі, по вул. Рішельєвській, № 73, виїжджаючи на перехрестя з вул. Пантелеймонівській на зелений сигнал світлофору, та бачив зліва від нього білий «Nissan», який рухався в поперечному напрямку та знижував швидкість, але майже проїхавши цей автомобіль, сталося зіткнення.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 07.09.2020 року, копія якої долучена до матеріалів провадження ОСОБА_1 , ОСОБА_2 піддано адміністративному стягненню за ст.124 КУпАП у виді штрафу у розмірі 340 гривень. Зазначене рішення також розміщене в ЄДРСР за №91364811 за посиланням http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/91364811.

Згідно згаданої постанови суду ОСОБА_2 визнано винним за те, що він 29.07.2020 року о 08.12 год. керував транспортним засобом «Ford Fusion», д/н НОМЕР_2 , в м. Одесі, по вул. Рішельєвській, № 73, виїжджаючи на перехрестя з вул. Пантелеймонівській на зелений сигнал світлофору, не надав дорогу транспортному засобу «Nissan Rogue», д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який завершав рух через перехрестя по вул. Пантелеймонівській, внаслідок чого сталося зіткнення, а транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Таким чином, за результатами судового розгляду справи відносно ОСОБА_1 судом встановлені обставини, які беззаперечно вказують на необґрунтованість висновку поліцейського, який складав протокол про адміністративне правопорушення, щодо наявності в діях ОСОБА_1 порушення п.12.3 Правил дорожнього руху та відповідно складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Оцінюючи показання ОСОБА_1 на предмет їх правдивості та відповідності обставинам справи, з урахуванням сукупності інших досліджених судом доказів, зокрема пояснень ОСОБА_2 , схеми ДТП,, копії протоколу, складеного відносно ОСОБА_2 та постанови суду, якою на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення за ст.124 КУпАП, суд вважає, що водій автомобіля «Ford Fusion», д/н НОМЕР_2 ОСОБА_2 не мав технічної можливості уникнути зіткнення, але його фактичні дії, на перехресті, мали відповідати положенням п.16.5 ПДР України, але фактичні його дії, не відповідали цим вимогам ПДР та знаходяться в причинному зв`язку з фактом ДТП, що також підтверджено рішенням суду.

При цьому, суд враховує те, що відповідно до п. 1.4 ПДР України кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Таким чином, кожний учасник дорожнього руху має дотримуватися Правил дорожнього руху і може розраховувати на дотримання цих Правил будь-якою іншою особою, яка бере участь у русі.

Судом встановлено, що здійснюючи проїзд перехрестя за зелений сигнал світлофору ОСОБА_1 у відповідності до вимог п. 1.4 ПДР України мав право розраховувати на те, що й інші учасники, виконують ці Правила, у тому числі й другий учасник ДТП ОСОБА_2 , який в свою чергу, як було встановлено судом, рухався з недотриманням правил дорожнього руху не надавши можливість транспортному засобу під керуванням ОСОБА_1 завершити рух через перехрестя.

При цьому, суд зазначає, що ОСОБА_1 , за встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, здійснюючи проїзд перехрестя, діяв у відповідності до вимог ПДР України, а в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували зворотнє.

Таким чином, за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , судом встановлено, що будь-яких доказів, які б спростовували доводи ОСОБА_1 відносно того, що він не порушував Правил дорожнього руху, матеріали справи не містять.

Згідно ч.1 ст.252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вирішуючи питання щодо належності, допустимості та достатності доказів на підтвердження факту порушення ОСОБА_1 п. 12.3 ПДР та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію суду у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».

Таким чином, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні достатні докази на підтвердження факту порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів при викладених в протоколі про адміністративне правопорушення обставинах.

За таких обставин, з урахуванням положень п.12.3 Правил дорожнього руху України, відсутні підстави вважати, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, що дає суду підстави зробити висновок про недоведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Відповідно до положення ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При цьому, на підставі задекларованого принципу, що міститься в ст. 7 КУпАП, кожній особі щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності гарантовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Практика Європейського суду з прав людини вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом», яке має випливати із сукупності ознак чи непростовних презумпцій факту, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

При цьому суд також виходить з вимог ст. 62 Конституції України та передбаченого у ній принципу презумпції невинуватості, згідно якого обвинувачення особи не може ґрунтуватись на припущеннях. В силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

У п.1 ст.11 Загальної декларації прав людини, п.2 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод, у п.2 ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, у принципі 36 Зводу принципів захисту всіх осіб, у ст. 62 Конституції України закріплено одне з найважливіших положень демократичної, правової держави презумпцію невинуватості, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібермон проти Франції», Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язків не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

З урахуванням встановлених обставин, суд констатує, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення відомості про те, що ОСОБА_1 керував автомобілем з порушенням Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, не підтверджуються доказами, які містяться в матеріалах справи, а його винуватість не доведена допустимими і належними доказами.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд приходить до однозначного висновку що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки об`єктивної та суб`єктивної сторін адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, у зв`язку із чим ОСОБА_1 не підлягає адміністративній відповідальності за ст.124 КУпАП і, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КпАП України провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України.

Керуючись ст.ст.283 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

постановив:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси А.С. Русєва

28.09.2020

Єдиний унікальний номер справи: №522/14302/20

Номер провадження №3/522/8751/20

Головуючий Русєва А.С.