П О С Т А Н О В А

іменем України

Справа №377/424/20

Провадження №3/377/122/20

30 липня 2020 року суддя Славутицького міського суду Київської області Малишенко Т.О., без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП, що надійшла від Славутицького ВП Броварського ВП ГУНП України в Київській області, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючої, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП,

У С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР №206737 від 16.06.2020 року зазначено, що 16.06.2020 року о 16 годині 14 хвилин встанрвлено, що громадянка ОСОБА_2 не зареєструвала в органі Державної реєстрації актів цивільного станоу свою новонароджену дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим ухилилась від виконання передбачених законодавством обов,ґзків, щодо необхідних умов життя, порушила п.1. ст.144 Сімейного Кодексу України, чим вчинила правопорушення передбачене ч.1 ст.184 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_2 , не з`явилася, про день судового розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується особистоим підписом ОСОБА_3 на поштовому повідомленні.

У відповідності до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Адміністративна відповідальність за ч.1 ст.184 КУпАП настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, які зокрема регламентуються законодавством, а суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. При цьому ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Таким чином, ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Статтею 150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Так, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 09.07.1998 р. у справі про тлумачення терміну «законодавство» визначено, що під законодавством слід розуміти (охоплюється) закони України, чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також постанови Верховної Ради України, укази Президента України, декрети і постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України.

Тобто, якщо вказані акти передбачають обов`язки батьків відносно дітей, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання останніх, то за порушення таких батьків мають притягувати до відповідальності згідно диспозицій норм ст.184 КУпАП.

Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Як вбачається із вказаного протоколу, у ньому не вказано які саме обов`язки не виконала ОСОБА_3 , у чому це проявилося, відповідно до складу ч.1 ст.184 КупАП.

З огляду на викладене, виходячи з аналізу вказаного вище законодавства, при складанні протоколу про адміністративні правопорушення, вказана норма матеріального права застосована не була, оскільки не було конкретизовано, у який спосіб особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання своєї неповнолітньої дитини та яких саме обов`язків така особа не виконала, що прямо суперечить принципу правової визначеності закріпленому у рішеннях ЄСПЛ (п.31 по справі «Ракевич проти Росії» та п.109 по справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови»), згідно якого «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку».

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на його користь.

В даному випадку в протоколі про адміністративне правопорушення не визначено які саме неправомірні діяння ОСОБА_3 , вказують на її ухилення від батьківських обов`язків.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що докази, надані на підтвердження вини ОСОБА_3 , у вигляді протоколу про адміністративне правопорушення, та інформаційних листів Славутицької міської Ради викликають розумні сумніви, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п.161, Series A заява №25), який застосовується при оцінці доказів, а також докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту».

У цій правовій позиції можна відокремити такі конструктивні ознаки: а) обов`язкова наявність сукупності ознак чи неспростовних презумпції; б) ознаки чи презумпції повинні бути достатньо вагомими; в) чіткими; г) взаємоузгодженими. Тому за відсутності таких ознак не можна констатувати, що правопорушення доведено «поза розумним сумнівом».

У зв`язку з вищевикладеним, суд доходить до висновку, що вказана у протоколі подія відбулася не в наслідок ухилення ОСОБА_3 , від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення виховання дитини.

Оскільки дійсно ч.1 ст.144 СК України передбачено що батьки зобов,язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Невиконання цього обов,язку є підставою для покладення на них відповідальності встановленої законом.

За умисне порушення ч.1 ст.144 СК України передбачено адміністративнга відповідальність за ч.2 ст.212-1 КупАП несвоєчасне без поважної причини реєстрація батьками народження дитини в державних органах реєстрації актів цивільного стану. При цьому у ч.1 п.1 ст. 255 КупАП передбачені уповноважені посадові особи , які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення, зокрема за умисне порушення ст.212-1- КупАП посадові особи державних органів реєстрації актів цивільного стану.

Таким чином, перевіривши докази у справі на допустимість, проаналізувавши їх у сукупності, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_3 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, не підтверджена наявними доказами, а відтак провадження у справі підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 7, 184 ч.1, 245, 247, 256, 278, 280, 283-284 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Відмовити у притягненні до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП, і закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня вручення такої постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Постанова може бути звернута до примусового виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Суддя Т. О. Малишенко