Справа № 289/1091/20
Номер провадження 3-зв/289/5/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2020 м. Радомишль

Радомишльським районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Мельника О.С., за участю секретаря судового засідання Грабіної К.Г., розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Радомишлі заяву ОСОБА_1 про відвід судді Радомишльського районного суду Житомирської області Сіренко Н.С. у рамках справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, -

встановив:

До Радомишльського районного суду Житомирської області надійшла заява особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 про відвід судді Радомишьського районного суду Житомирської області Сіренко Н.С.

В обґрунтуванні вимог заяви зазначено, що заявник має сумніви у тому, що суддя Радомишльського районного суду Житомирської області Сіренко Н. С. належним чином та у повному обсязі, у встановлені строки, з урахуванням усіх обставин справи розгляне вказану справу. Заявник вважає, що суддею Сіренко Н.С. вже сформована позиція не на користь захисника Бойка В.В., який перебуває у близьких родинних стосунках з ОСОБА_2 , являючись сином останнього, оскільки рішенням Третьої дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 18.09.2019 за скаргою ОСОБА_2 суддю Радомишльського районного суду Житомирської області ОСОБА_3 притягнуто до дисциплінарної відповідальності. На думку ОСОБА_1 , який звернувся із заявою про відвід, суддя Сіренко Н. С. не може об`єктивно та неупереджено здійснювати розгляд справи про адміністративне правопорушення.

У судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомляений належним чином.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить процесуальних норм, які передбачають можливість для учасників провадження заявити відвід судді, а також порядок розгляду заяви про відвід судді.

В той же час, в окремих справах проти України Європейський Суд розглядав питання про віднесення правопорушень передбачених КУпАП до «кримінального аспекту» в розумінні Конвенції, що з огляду на суворість передбаченого покарання правопорушення, не є незначним (як приклад - пункт 33 рішення у справі «Гурепка проти України» (F 2)) та такі адміністративні провадження слід вважати по суті кримінальними і такими, що вимагають застосування всіх гарантій статті 6 Конвенції.

Тому суд вважає за можливе застосувати аналогію права, зокрема положення кримінального процесуального законодавства.

Положення ст.81 КПК України не передбачають обов`язкової участі осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні при вирішенні питання про відвід.

З огляду на наведене суд вважає за доцільне розглянути заяву за відсутності учасників провадження.

Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов наступного висновку. У провадженні Радомишльського районного суду Житомирської області знаходиться справа про адміністративне правопорушення №289/1091/20 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП., захисником якого є адвокат Бойко В.В. Головуючою по справі визначено суддю Сіренко Н.С. У своїй заяві ОСОБА_1 зазначає про наявність обґрунтованих, на його думку, сумнівів щодо неупередженості судді Сіренко Н.С., оскільки батько його захисника ОСОБА_4 - Бойко В.М., якого він також представляє за договором №1 про надання правової допомоги від 14.06.2020, звертався до ВРП та до ДБР 17.03.2020 зі скаргою на дії судді Сіренко Н.С. За результатами розгляду скарги суддю ОСОБА_3 притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя безумовно підлягає відводу, визначений положеннями ст.75 КПК України. За змістом вказаної процесуальної норми у зв`язку з виникненням певних обставин суддя може бути усунутий від участі у кримінальному провадженні, оскільки таке відсторонення виключає вплив на судовий розгляд та судове рішення об`єктивних чи суб`єктивних чинників. Так ст.75 КПК України визначено наступні підстави для застосування відводу слідчого судді: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого ч.3 ст.35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

При тлумаченні змісту поняття «обставини, які викликають сумніви у неупередженості суду» необхідно дотримуватися балансу між виправданою необхідністю застосування широкого тлумачення цієї категорії та недопустимістю зловживання наявністю такого права.

Судом приймається до уваги, що право учасника судового розгляду на справедливий суд закріплений в нормах міжнародного права, зокрема в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. При розгляді заяви про відвід слід виходити саме з суб`єктивної оцінки сторони у справі щодо дій головуючого у справі. Іншими словами, якщо сторона має сумнів в безсторонності судді, то практика Європейського суду з прав людини наголошує на необхідності задоволення такої заяви про відвід, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд.

Ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішеннях «Ветштайн проти Швейцарії» та «Кастілло Альгар проти Іспанії» Європейський суд з прав людини наголосив, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві.

Таким чином, сам факт недовіри особи може створити враження необ`єктивності та упередженості судді при розгляді справи, а відтак в майбутньому стане причиною недовіри до об`єктивності, справедливості, неупередженості та законності судового рішення у цій справі та сумніву щодо реалізації права особи на справедливий судовий розгляд.

Оцінюючи доводи ОСОБА_1 , викладені в заяві про відвід судді, суд дійшов висновку, що вказані ним підстави, не є такими, що об`єктивно свідчать про наявність упередженості судді, заявником не повідомлено також обставин, які б вказували на особисту зацікавленість судді ОСОБА_3 при розгляді справи про адміністративне правопорушенні відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП

Разом з тим, з метою виключення будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді при розгляді даної справи, запобігання нарікань на необ`єктивність та головуючого судді, а також звинувачень у заінтересованості у результатах розгляду справи, запобігання конфліктних ситуацій, які б ставили під сумнів неупередженність головуючого судді, суд вважає що заяву про відвід судді доцільно задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.75,80,81 КПК України,

постановив:

Відвести суддю Радомишльського районного суду Житомирської області Сіренко Н.С. у справі про адміністративне правопорушення №289/1091/20 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Мельник