запорізький апеляційний суд
Провадження №33/807/31/20Головуючий у 1-й інстанції: Турбіна Т.Ф.
Єдиний унікальний №334/1986/19Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.
Категорія: ст.472 МК України
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2020 року м.Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., за участі представника Дніпровської митниці Держмитслужби Карпенка О.Г., захисника Штенгелова О.В., розглянувши апеляційну скаргу з доповненнями Запорізької митниці ДФС на постанову судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 19 листопада 2019 року, якою

провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.472 МК України закрито у зв`язку з оголошенням усного зауваження,

ВСТАНОВИВ:

Як зазначено в постанові, 14.02.2019 року о 13 год. 45 хв. в зоні митного контролю залу «на приліт» міжнародного аеропорту м.Запоріжжя під час оформлення у митному відношенні пасажирів рейсу № 432 «Сабіха-Запоріжжя» громадянин ОСОБА_1 при проходженні митного контролю обрав смугу руху «Червоний коридор» письмово задекларував 25 000 доларів США. Після проведення митного огляду та перерахунку валютних цінностей у ОСОБА_1 виявлено 32 000 доларів США. Чим було порушено вимоги постанови Національного Банку України №3 від 02.09.2019 року «Про затвердження Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей», а саме фізичні особи ввозять в Україну валюту і банківські метали в сумі/вартістю, що дорівнює або перевищує в еквіваленті 10 000 євро за умови її письмового декларування митному органу в повному обсязі.

Посадовими особами Запорізької митниці ДФС зазначені дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст.472 МК України.

За результатами розгляду справи суддя закрив провадження у справі оголосивши ОСОБА_1 усне зауваження, оскільки дії останнього не спричинили та не могли спричинити істотної шкоди громадським або державним інтересам.

В апеляційній скарзі з доповненнями Запорізька митниця ДФС просить постанову скасувати, прийняти нову постанову, якою притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.472 МК України з накладенням стягнення, передбаченого цією статтею.

Свої вимоги мотивує тим, що звільняючі від адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.472 МК України та обмежившись усним зауваженням, не застосовуючи обов`язкове стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товару з конфіскацією безпосередніх предметів порушення митних правил, суд послався на те що, ОСОБА_1 вперше притягується до адміністративної відповідальності, вину у вчиненому визнав та щиро розкаявся у скоєному, а також встановив, що вилучені у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 7000 доларів США належать ОСОБА_2 , проте будь-які докази на підтвердження наведеного в матеріалах справи відсутні.

Також суд посилається на розмір не задекларованих коштів та на відсутність заподіяної діяннями ОСОБА_1 шкоди громадським або державним інтересам.

Проте, такі висновки суду не можуть вважатись підставами для незастосування адміністративного стягнення, оскільки не ґрунтуються на вимогах національного законодавства, частиною якого є міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Можливості звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності за порушення митних правил законодавство України не передбачає.

В даному випадку співробітник митниці ОСОБА_3 отримавши від ОСОБА_1 заповнену митну декларацію проставив на ній відбиток відповідного митного забезпечення та інших відміток, що свідчить про факт прийняття цієї декларації митним органом і тому саме з цього моменту декларація стала документом, що засвідчує певні факти, які мають юридичне значення, а ОСОБА_1 з цього моменту, як декларант несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації у виді адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 472 МК України. Санкція ст. 472 МК України, є безальтернативною і передбачає накладення штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів з їх конфіскацією.

Таким чином декларування запобігає неконтрольованому ввезенню готівки в державу чи її вивезенню з неї, тому штраф і конфіскація у випадку недекларування готівки під час проходження митного контролю є частиною регуляторного механізму, який відповідає загальним інтересам суспільства. Крім того, санкція ст. 472 МК України в частині стягнення виконує не лише каральну функцію щодо порушника, а й попереджувальну функцію як до нього так і до невизначеного кола інших осіб.

Заслухавши пояснення представника Дніпровської митниці Держмитслужби Карпенка О.Г., який підтримав подану апеляційну скаргу з доповненнями та просив її задовольнити, пояснення захисника Штенгелова О.В., який заперечив проти задоволення апеляційної скарги вважаючи постанову законною і обґрунтованою, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга з доповненнями задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.489 МК України, при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції були виконані. При прийнятті рішення обставини справи перевірені об`єктивно, повно досліджено провадження у справі, а тому висновок суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст.472 МК України є правильним та ніким з учасників не оспорюється. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення визнав повністю.

Що стосується доводів апелянта про те, що суд неправомірно звільнив ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП, то вони в ході розгляду апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до ст.ст.23, 33 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України. При вирішенні питання про накладення стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Крім того, в абзаці 3 пункту 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 03.06.2005 із змінами, внесеними 30.05.2008 р., "Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил" зазначається, що суди при притягненні осіб до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, визначених у статті 352 МК (ст.472 МК України), за які передбачено обов`язкову конфіскацію предметів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками) та транспортних засобів, що використовувалися для переміщення товарів через митний кордон України, також мають враховувати: обсяги конструктивних змін, внесених у ці предмети або транспортні засоби з метою приховування товарів; співвідношення вартості й кількості товару, який був предметом порушення митних правил з вартістю транспортного засобу, в якому цей товар переміщувався; інші обставини, - та за наявності підстав обговорювати питання про можливість звільнення таких осіб від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю правопорушення на підставі статті 22 КУпАП, згідно якої таке звільнення можливе за правопорушення, яке не становить великої суспільної небезпеки і не завдає значних збитків державним чи суспільним інтересам.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 під час оформлення у митному відношенні пасажирів рейсу № 432 «Сабіха-Запоріжжя» при проходженні митного контролю обрав смугу руху «Червоний коридор» письмово задекларував 25 000 доларів США. Після проведення митного огляду та перерахунку валютних цінностей у ОСОБА_1 виявлено 32 000 доларів США.

При прийняті рішення, судом першої інстанції взято до уваги ті обставини, що ОСОБА_1 до відповідальності за порушення митних правил притягується вперше, вину у вчиненому правопорушенні визнав повністю та відразу, як при виявленні митним органом факту порушення митних правил, так і в суді, у скоєному щиро розкаявся, пояснив об`єктивні причини вчинення ним таких неправомірних дій, при цьому, будь-яких обставин, що обтяжують відповідальність правопорушника не встановлено. Будь-яких тяжких наслідків та збитків державним чи суспільним інтересам від неправомірних дій ОСОБА_1 не настало і настати не могло.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції належним чином дослідив та оцінив зібрані у справі докази в їх сукупності, врахував мету, мотив і спосіб вчинення правопорушення, та дійшов обґрунтованого висновку про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП за малозначністю вчиненого, вмотивувавши своє рішення з посиланням на відповідні обставини.

З врахуванням наведеного суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності відповідає вимогам ст.ст.22, 23 КУпАП, а тому підстав для скасування постанови суду та задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу з доповненнями Запорізької митниці ДФС залишити без задоволення.

Постанову судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 09 жовтня 2019 року про закриття провадження у справі щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає, набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя О.С. Гончар

Дата документу Справа № 334/1986/19