ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 551/419/20 Номер провадження 33/814/585/20Головуючий у 1-й інстанції Вергун Н. В. Доповідач ап. інст. Рябішин А. О.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2020 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Рябішин А.О., з секретарем Журою Н.Л., з участю захисника - адвоката Вінника В.М., особи , що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Шишацького районного суду полтавської області від 14 липня 2020 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вістова Калуського району Івано-Франківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, не особу з інвалідністю І чи ІІ групи, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , постановою Шишацького районного суду Полтавської області від 26 грудня 2019 року визнаний винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.2 КпАП України,

в с т а н о в и в:

Зміст оскарженого судового рішення та встановлені суддею суду першої інстанції обставини

Постановою судді Шишацького районного суду полтавської області від 14 липня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП у редакції, яка діяла на момент вчинення правопорушення, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 / двадцять тисяч чотириста / грн. 00 коп. без позбавлення права керування транспортними засобами.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 17 квітня 2020 року, о 22 год.14 хв. по вул. Гоголя в с. Великий Перевіз Шишацького району Полтавської області, повторно керував автомобілем марки " ВАЗ 2110", державний номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи , яка її подала

Не погодившись з вказаним рішенням суду , ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу , в якій прохав постанову щодо нього скасувати та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування поданої апеляції вказує на те, що свідки в суді не підтвердили факту керування ним транспортним засобом в стані сп`яніння , а лише підтвердили відмову підпису. Апелянт оскаржує дії працівника поліції та вказує на те , що судом не вжито заходів для забезпечення явки лікаря. При цьому вказує , що не керував транспортним засобом , а сидів в нерухомому автомобілі у своєму дворі.

Одночасно апелянтом заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду , мотивуючи його тим , що справу було розглянуто без його участі , не дивлячись на клопотання про відкладення . Апеляційну скаргу подав протягом десяти днів з моменту отримання копії рішення суду.

Позиція апелянта в судовому засіданні апеляційного суду

В судовому засіданні адвокат Вінник В.М. та особа , що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити з наведених в ній підстав.

Мотиви суду

Заслухавши захисника та особу , що притягується до адміністративної відповідальності, які підтримали доводи апеляції та просили її задовольнити, дослідивши матеріали справи, приходжу до таких висновків.

Відповідно до положень ст. 294 КУпАП постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_1 не був присутнім під час ухвалення постанови щодо нього та подав апеляційну скаргу протягом визначеного законом строку з дня отримання оскарженого рішення , а тому строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Переглядаючи апеляційну скаргу в межах апеляційних вимог апеляційний суд виходить з такого.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є : своєчасне , всебічне , повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи , вирішення її в точній відповідності з законом , забезпечення виконання винесеної постанови , а також виявлення причин та умов , що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень , запобігання правопорушенням , виховання громадян у дусі додержання законів , зміцнення законності.

Вказані вимоги закону суддею місцевого суду виконані в повному обсязі.

Так , визнаючи ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення , передбаченого ст.130 ч.2 КУпАП , суддя суду першої інстанції послався на:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 086348 від 17 квітня 2020 року /а. с. 2/;

- письмові пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у присутності яких ОСОБА_1 відмовився від підпису протоколу про адміністративне правопорушення та дачі будь - яких свідчень / а. с. 4,6 /;

- висновок поліклінічного відділення Шишацької центральної районної лікарні Полтавської області, відповідно до якого ОСОБА_1 17 квітня 2020 року, о 23 год. 00 хв. перебував у стані алкогольного сп`яніння /а.с. 5/.

- дані відеозапису добровільної відмови ОСОБА_1 від підписання протоколу про адміністративне правопорушення та надання пояснень / а.с. 8 /;

- постанову Шишацького районного суду Полтавської області від 26 грудня 2019 року, яка набрала законної сили 01 січня 2020 року, про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП / а. с. 10-12 /.

Проаналізувавши зазначені докази суддя прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення , передбаченого ст.130 ч.2 КУпАП.

Із вказаним висновком погоджується і апеляційний суд.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність в його діях складу, адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП через те , що він не керував транспортним засобом, є непереконливими, оскільки вони спростовуються вищенаведеними доказами та аргументами , що наведені у постанові судді

Так, за нормативним визначенням ст. 130 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність за цією нормою настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Адміністративна відповідальність за ст.130 КУпАП настає вразі якщо особа керувала транспортним засобом і вже надалі за наявності обґрунтованої підозри про перебування у стані алкогольного сп`яніння, відмовилась від проходження медичного огляду на стан такого сп`яніння.

Оцінюючи докази на предмет доведеності факту керування ОСОБА_1 транспортом засобом , апеляційний суд приходить до висновку , що вони є досить переконливими , правильно покладені суддею місцевого суду в основу рішення про допущення порушень правил дорожнього руху саме ОСОБА_1 , та сумнівів не викликають.

У протоколі про адмінправопорушення , серії ОБ № 086348 від 17 квітня 2020 року , зафіксовано , що ОСОБА_1 17.04.2020 року о 22 год. 14 хв. в с. В. перевіз по вул. Гоголя , керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.

Під час перегляду фіксації події з нагрудної камери поліцейського встановлено , що працівники патрульної поліції , триваючий період переслідували транспортний засіб , який заїхав у двір в якому в подальшому був виявлений зупинений транспортний засіб за кермом якого перебував , ОСОБА_1 . При цьому , на відео чітко вбачається , що вказаний транспортний засіб постійно перебував в полі зору працівників поліції , а при заїзді у двір видно , як у транспортного засобу горять стоянкові ліхтарі , що свідчить про те , що автомобіль щойно зупинився.

З огляду на викладене підстав ставити під сумнів правильність ідентифікації працівниками поліції того , що ОСОБА_1 керував транспортним засобом , не вбачається.

Не ґрунтуються ні на матеріалах справи , ні на нормах закону доводи апеляції , щодо безпідставного врахування судом пояснень свідків , оскільки вони не були безпосередніми очевидцями подій.

В п. 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» який затверджений Постановою № 1103 Кабінету міністрів України від 17.12. 2008 р. з внесеними змінами від 28.10.2015 р. зазначено , у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення , у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Тобто , законодавством передбачено обов`язкову участь свідків під час фіксації відмови від проходження огляду на стан сп`яніння , або під час відмови від підпису в протоколі про адмінправопорушення , як у даному випадку. Підтвердження самого керування виключно показами свідків , закон не вимагає.

Інші доводи апеляції є також не переконливими та висновків судді суду першої інстанції не спростовують.

Є неспроможними доводи апеляції щодо процесуальних порушень , допущених судом через розгляд справи за відсутності особи , що притягується до адміністративної відповідальності , оскільки сам по собі факт розгляду справи за відсутності особи не є самостійною підставою для скасування судового рішення.

Крім того , варто зазначити , що ОСОБА_1 було поновлено строк на апеляційне оскарження постанови та його права у повній мірі бути відновлені в ході апеляційного перегляду цієї постанови.

З огляду на викладене , апеляційний суд приходить до висновку , що суддя суду першої інстанції, правильно встановивши фактичні обставини по справі та обґрунтувавши їх належними і допустимими доказами, постановив законне та обґрунтоване судове рішення про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та притягнення його до адміністративної відповідальності за цією статтею і доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено з додержанням вимог статті 33 КУпАП, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення.

Порушень законодавства про адміністративні правопорушення, суддею суду першої інстанції, які ставили б під сумнів його висновки, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Зважаючи на вищевикладене, не вбачаю підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 293, 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення , а постанову судді Шишацького районного суду полтавської області від 14 липня 2020 року щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП - без змін;

Постанова є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Рябішин