Справа № 266/3007/20
Провадженя№ 3/266/1250/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 серпня 2020 року м.Маріуполь
Суддя Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області Д`яченко Д.О., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянство України, не працюючого, місце проживання та реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 2 ст. 130, ч. 7 ст. 121 КУпАП,
ОСОБА_1 , 30.05.2020 року, о 07 год. 26 хвил., по вул. Краснофлотська на перехресті з вул.. Бахчиванджи в Приморському районі м. Маріуполя керував транспортним засобом Audi A6 НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, зміна забарвлення шкірного покриву. Від проходження медичного огляду для визначення стану сп`яніння у закладі охорони здоров`я відмовився в присутності свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України.
Він же, 30.05.2020 року, о 07 год. 26 хвил., по вул.. Червонофлотській в м. Маріуполі, керував транспортним засобом Audi A6 НОМЕР_1 , без номерних знаків, повторно протягом року, чим порушив п. 2.9.в ПДР України.
ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, призначеного на 25.06.2020 року, 08.07.2020 року та на 27.08.2020 року, до суду не з`явився, із будь-якими заявами на адресу суду не звертався.
Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» (заява N 3236/03) наголошував, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Суд розцінює неявки в судові засідання, виключно, як спробу ОСОБА_1 уникнути відповідальності за правопорушення шляхом затягування розгляду справи та спливу строків притягнення до адміністративної відповідальності, судом всіляко забезпечувалась змагальність судового процесу та право ОСОБА_1 на справедливий судовий розгляд, що свідчить про дотримання основного принципу Європейського суду з прав людини особа повинна бути почутою.
У справі «Mirovni Institut v. Slovenia» Європейський суд з прав людини відзначив, що судові розгляди мають гарантувати право на публічне слухання в розумінні §1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Винятки повинні бути виправдані особливими обставинами. Як підкреслив Суд, суспільний характер слухань захищає сторони від здійснення правосуддя таємно, без публічного контролю. Це також є одним зі способів підтримки довіри до судів.
У даному випадку суд забезпечив ОСОБА_1 гарантію щодо публічного розгляду справи проти нього і виняток зроблений судом щодо можливості подальшого розгляду справи без його участі із-за зловживання ним своїми процесуальними правами повністю захищає ОСОБА_1 від здійснення правосуддя таємно, без публічного контролю.
Приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 своєчасно сповіщений про місце і час розгляду справи, вважаючи причини неявки особи до суду неповажною та, відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, а також беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, вважаю за можливе провести розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 на підставі наявних матеріалів.
Захисник Д`яконова К.І. звернулась до суду із письмовими поясненнями, в яких зазначено, що на переконання сторони захисту із доданих до протоколу про адміністративне правопорушення доказів не вбачається наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130 КУпАП та ч. 7 ст. 121 КУпАП, враховуючи наступне. Так матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 саме керував транспортним засобом при обставинах, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 339676, а перебування ОСОБА_1 в салоні автомобіля не створює передумов для складання протоколу про адміністративне правопорушення, відносно нього, саме, як водія транспортного засобу. З відеозапису з нагрудних камер поліцейських та реєстратора встановленого у службовому транспортному засобі співробітників поліції вбачається, що на пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора "Драгер" ОСОБА_1 висловив чітку та однозначну позицію, згідно якої заперечив керування транспортним засобом, а тому встановлення стану сп`яніння вважав недоцільним. Присутні на місці події працівники поліції, на переконання сторони захисту, під час складання протоколів про адміністративне правопорушення, не спростували твердження правопорушника. Крім того, зазначила, що з реєстратора встановленого у службовому автомобілі співробітників поліції також не підтверджується, що на зазначеній у протоколі про адміністративне правопорушення ділянці автомобіль під керуванням ОСОБА_1 здійснював рух. Тобто можна прийти до висновку, що відеоматеріал доданий до протоколів про адміністративне правопорушення, складених відносно ОСОБА_1 за ст. 130 ч. 2 КУпАП та ч. 7 ст. 121 КУпАП в якості доказу фактично не містить інформації про рух транспортного засобу та стосовно того, ким саме здійснювалось керування автомобілем. Застосовані правоохоронцями заходи щодо фіксування правопорушення не забезпечили фіксації факту керування автомобілем, безпосередньо водієм ОСОБА_1 . До того ж звернула увагу суду на те, що співробітник поліції пояснює свідкам, які ознаки наркотичного сп`яніння виявлено у ОСОБА_1 , при цьому свідкам можливості упевнитись у словах співробітника патрульної поліції ніяким чином не надається. В присутності свідків водієві не пропонується пройти жодних тестів на координацію рухів, які б свідчили, зокрема, про дійсну наявність ознак наркотичного сп`яніння та об`єктивно б підтверджувались в зовнішньому вигляді правопорушника. З документів, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №339676 від 30.05.2020 року та відеозапису, що є додатком до цього протоколу вбачається, що об`єктивних підстав дійти до висновку про перебування водія ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння працівники патрульної поліції не мали. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення працівники патрульної поліції, всупереч вимог ст. 130 КУпАП не встановили об`єктивні ознаки, перебування водія у стані алкогольного сп`яніння. Зазначені за протоколом ознаки, не були пред`явлені свідкам на місці виявлення правопорушення, тому відсутні правові підстави стверджувати про належне їх фіксування на місці події. Також сторона захисту зазначила, що судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведене винуватість особи поза розумним сумнівом. Вважає, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки його вину працівниками поліції не доведено належними та допустимими доказами, а тому всі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення слід тлумачити на його користь. Просила розгляд справи здійснювати у відсутність адвоката Д`яконової К.І., провадження у справі закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130, ч. 7 ст. 121 КУпАП.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.
Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 2 статті 130 КУпАП передбаченого адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цією статті.
Відповідно до п. 2.8.б ПДР Україниводієві забороняється: керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.
Частиною 6, 7 ст. 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за
керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим; Повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серія БД № 339676 від 30.05.2020 року, ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, зміна забарвлення шкірного покриву. Від проходження медичного огляду для визначення стану сп`яніння у закладі охорони здоров`я, відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.
Також обставини викладені в протоколі підтверджуються довідкою від 31.05.2020 року, копією постанови Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 04.11.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, копією постанови Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 02.01.2020 року про визнання ОСОБА_1 винуватим у в`яненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення, копією постанови Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 09.01.2020 року про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , копією постанови про накладення адміністративного стягнення за ч. 4 ст. 126, ч. 1 ст. 126 КУпАП, розпискою, рапортом.
З переглянутого судом відеозапису, доданого до протоколу про адміністративне правопорушення слід, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом Audi A6, без номерних знаків, в присутності двох свідків відмовився від проходження медичного огляду, оголошено про початок розгляду матеріалу, роз`яснені права та обов`язки, ознайомлено із протоколами про адміністративне правопорушення за ч. 7 ст. 121, ч. 2 ст. 130 КУпАП, зафіксована відмова від отримання копії протоколів, що спростовує доводи сторони захисту у повному обсязі.
Таким чином, вищенаведеними доказами, які не містять сумнівів щодо їх достовірності та допустимості, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку, підтверджується факт керування транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмова від проходження медичного огляду у медичному закладі в присутності двох свідків, що є порушенням п. 2.5 ПДР України, а як наслідок утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, також факт порушення п. 2.9.в ПДР України, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 121 КУпАП.
Згідно положень ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
З доданої до матеріалів справи довідки слід, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 документований посвідченням водія НОМЕР_2 від 22.12.2017 року, яке не було вилучено.
Таким чином, визначаючи міру адміністративного стягнення, яку необхідно призначити правопорушнику, суд виходить із того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 7 ст. 121, ч. 2 ст. 130 КУпАП, при цьому повинен був усвідомлювати всю відповідальність та настання можливих наслідків та дій, тому суд відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП вважає доцільним призначити адміністративне стягнення в межах санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП, з позбавленням права керування транспортним засобом, із стягнення судового збору.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 23,40-1,124,130,221,251,252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя
Строк пред`явлення постанови до виконання 3 місяці з дня її винесення.
Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Д`яченко Д. О.