ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/807/596/20 Головуючий в 1-й інстанції Задорожко Д.А.
Єдиний унікальний №311/1773/20 Доповідач в 2-й інстанції Фомін В.А.
Категорія - ст.130 ч.1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Фомін В.А., за участю захисника-адвоката Фоменко А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника-адвоката Фоменко А.С. на постанову судді Василівського районного суду Запорізької області від 27 липня 2020 року стосовно ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:

постановою судді Василівського районного суду Запорізької області від 27 липня 2020 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не одруженого, працюючого ПрАТ «ЗЗРК» гірноробочим, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420,40 гривень.

Як зазначено в постанові, 24 травня 2020 року о 21 годині 10 хвилині на вулиці Героїв праці в місті Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, ОСОБА_1 керував автомобілем «Daewoo Leganza» реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах з порожнини рота, нестійка хода). Огляд на стан сп`яніння проводився в КУ «Дніпрорудненська міська лікарня Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області». ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 а Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат Фоменко А.С. вказує на незаконність постанови суду, яка підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що матеріали справи дійсно не мають жодних доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Зазначені обставини не підтверджуються матеріалами справи. Зокрема, нею двічі було заявлено клопотання про виклик свідків та працівника поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення, в судове засідання, однак свідки не з`явились, що унеможливило їх допит в судовому засіданні, чим було порушено право на захист. Відеозапис адміністративного правопорушення до матеріалів справи не долучено, та на неодноразові запити суду відеозапис так і не було додано.

Вказує, що оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я у випадку відмови водія від проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння є обов`язковим. Всупереч цьому, матеріали справи не містять жодних відомостей про те, що інспектором поліції було запропоновано ОСОБА_1 проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спецтехзасобів, або про те, що останній від проходження такого відмовився. 26 червня 2020 року, на запит суду, надійшла копія направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, яке складено поліцейським Заболотнім Д.І., в той час як протокол про адміністративне правопорушення складався поліцейським Шпаковським СЮ. Дане направлення складено о 21.45 годині, а сам огляд ОСОБА_1 , згідно акту медичного огляду проведено о 21.55 годині, та складено акт о 22.00 годині, тобто після 30 хвилин після складення протоколу. В постанові суд вказує, що зазначення години складання протоколу саме о 21.30, є технічною опискою, при цьому судом не вказано з яких підстав та міркувань суд прийшов саме до такого висновку що це технічна описка, а не реальний час складання протоколу. Дане направлення не містить інформації щодо результатів огляду поліцейським, та які саме ознаки алкогольного сп`яніння були виявлені у ОСОБА_1 .

Таким чином, на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення у поліцейського Шпаковського С.Ю. не було ні направлення, ні акту проведення огляду, ні висновку щодо проведення огляду на стан сп`яніння. За відсутності відповідного направлення, передбаченого ч.6 ст.266 КУпАТТ та п.8 розділу II Інструкції, вимога пройти огляд на стан сп`яніння у відповідному закладі охорони здоров`я, не є законодавчо обґрунтованою, висунута не на підставах та з грубим порушенням порядку (процедури), встановленого чинним законодавством, без дотримання матеріально-правових та процесуальних норм.

Крім того, поліцейськими порушено порядок проведення огляду на стан сп`яніння, передбаченого ст.266 КУпАП, оскільки матеріали справи не містять відомості про проведення огляду ОСОБА_1 на місці зупинки і про те, чи пропонувалося йому поліцейськими здійснення такого огляду з використанням спеціальних технічних засобів у присутності свідків.

Судом не прийнято до уваги, що до матеріалів справи долучено сертифікат калібрування алкотестера, де вказано прилад алкотестер «Драгер 6510», а з матеріалів справи вбачається, що перевірка ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводилася за допомогою приладу «Алкотест № 07510», а тому його показники не можуть вважатися допустимим доказом.

Крім того, акт медичного огляду містить запис внесений лікарем ОСОБА_2 , «от осмотра отказался», але жодним чином не роз`яснено від якого саме огляду відмовився ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, просить скасувати постанову районного суду, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причина неявки суду невідома. Справа розглядається за участю адвоката Фоменко А.С. по наявним в ній матеріалам в межах апеляційної скарги.

Заслухавши в судовому засіданні захисника-адвоката Фоменко А.С., яка підтримала апеляційну скаргу та просила постанову судді скасувати, а провадження по справі закрити, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, у зв`язку з наступним.

Висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, з матеріалів справи вбачається, що вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №064775 від 24 травня 2020 року, зі змістом якого ОСОБА_1 ознайомився, йому роз`ясненні права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, і ст.268 КУпАП, його копію отримав, що засвідчив своїм особистим підписом (а.с.1); направленням на огляд водія до КНП «Дніпрорудненська багатопрофільна міська лікарня» Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 24 травня 2020 року (а.с.23); актом медичного огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та висновком щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 №106 від 24 травня 2020 року, відповідно до якого результат тестування склав 2,65 проміле (а.с.24, 3).

Більш того, в своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що 24 травня 2020 року перебував у себе вдома та розпивав спиртні напої разом з дружиною. Після сварки вийшов на вулицю, сів до автомобіля та поїхав, але був зупинений працівниками поліції.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини справи, є безпідставними, оскільки у судовому засіданні суд дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав їм належну оцінку, та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи істотних порушень допущених при їх складанні не встановлено. Протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №064775 від 24 травня 2020 року відносно ОСОБА_1 містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року. З зазначеним протоколом ОСОБА_1 був ознайомлений, його копію отримав, що засвідчив своїм особистим підписом.

Посилання апелянта на те, що протокол про адміністративне правопорушення є неналежним доказом, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення та направленні на огляд на стан сп`яніння є розбіжності у часі, є непереконливими. В протоколі докладно викладена суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, та інші необхідні відомості. Будь-які виправлення в протоколі відсутні, а деякі розбіжності в часі складання зазначених документів не можуть свідчити про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Крім того, зауважень до протоколу від ОСОБА_1 не надійшло, він власноруч розписався в протоколі. Також не надходило від останнього будь-яких зауважень під час його огляду у закладі охорони здоров`я, результат огляду останній не заперечував.

Посилання апелянта на те, що працівниками поліції були порушені вимоги Інструкції, оскільки в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія до закладу охорони здоров`я, спростовуються наданими матеріалами, відповідно до яких на запит суду закладом охорони здоров`я були надані документи огляду ОСОБА_1 , у тому числі і направлення його на огляд (а.с.23).

Доводи про те, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту керування ОСОБА_1 автомобіля, спростовуються наданими матеріалами, а саме поясненнями останнього, відповідно до яких ОСОБА_1 зазначив, що 24 травня 2020 року перебував у себе вдома та розпивав спиртні напої разом з дружиною, після сварки вийшов на вулицю, сів до автомобіля та поїхав, але був зупинений працівниками поліції.

Доводи апелянта, що судом першої інстанції було допущено спрощений підхід при розгляді справи, у зв`язку з тим, що судом не було допитано свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та працівника поліції, який склав протокол, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки норми закону про адміністративну відповідальність не містять обов`язкового допиту свідків та працівників поліції під час судового розгляду, натомість письмові пояснення свідків є самостійними доказами, і тому матеріали справи містять достатньо доказів, які свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Окремо слід зазначити, що суд першої інстанції неодноразово намагався забезпечити явку цих свідків та працівника поліції в судове засідання для дачі пояснень, про що свідчать наявні в матеріалах справи повідомлення, однак останні в судове засідання не з`явились.

Доводи захисника про те, що результати огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння мають бути визнані недійсними, апеляційний суд вважає неспроможними, виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним наказом МВС/МОЗ від 09 листопада 2015 року №1452/735, поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Всім вказаним вимогам Alcotest Drager відповідає, на запит суду органом охорони здоров`я був наданий сертифікат калібрування алкотестера, відповідно до якого останнє калібрування зазначений технічний засіб пройшов 11 червня 2019 року, наступне технічне обслуговування алкотестера необхідно провести не пізніше 11 червня 2020 року (а.с.43).

Таким чином, вищенаведене спростовує доводи апелянта про незаконність та безпідставність використання газоаналізатора Алкотестер Драгер.

Таким чином, порушення, на які звертав увагу захисник в апеляційній скарзі, є суто формальними, які не можуть слугувати підставою для скасування правильного по суті рішення.

Отже, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та відповідають фактичним обставинам справи.

Суд апеляційної інстанції вважає, що наявні в матеріалах справи докази є допустимими, достовірними, належними і достатніми для висновку про доведеність вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу порушника та наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Отже, доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника, правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу захисника-адвоката Фоменка А.С. залишити без задоволення.

Постанову судді Василівського районного суду Запорізької області від 27 липня 2020 року, якою до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, притягнуто ОСОБА_1 , із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, залишити без змін.

Постанова Запорізького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.А. Фомін

Дата документу Справа № 311/1773/20