Справа № 127/9210/20
Провадження № 33/801/512/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гриневич В. С.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2020 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Войтко Ю.Б.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 04 червня 2020 року в справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 04 червня 2020 року визнано ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 420,40 грн.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №355186 від 20 квітня 2020 року судом встановлено, що 20.04.2020 о 17:42 год. в м. Вінниці по вул. О. Довженка, 73, водій ОСОБА_1 керувала т/з Toyota PRIUS, д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку з згоди водія у закладі охорони здоров`я КП ВОНД «Соціотерапія», висновок №1326 позитивний, чим порушила вимоги п. 2.9а ПДР України, за що відповідальність передбачена частиною першою статті 130 КУпАП.

Суд дійшов висновку про наявність складу адміністративного правопорушення та вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №355186 від 20 квітня 2020 року, висновком КП ВОНД «Соціотерапія» №1326 від 20.04.2020, рапортом, відеодоказами та іншими матеріалами справи.

З огляду на вищевикладене, враховуючи характер вчиненого порушення, особу правопорушника, ступінь його вини, суд вважав, що ОСОБА_1 слід визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та застосувати до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на час вчинення правопорушення складає 10200,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 04 червня 2020 року скасувати, а провадження у справі закрити, оскільки вважає її незаконною. До апеляційної скарги також додала клопотання, в якому просить поновити строк для подання апеляційної скарги на оскаржувану постанову суду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом при ухваленні оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального права, а саме не забезпечено розгляд справи 04 червня 2020 року в присутності правопорушника, як того вимагає ст. 7, ст. 268 КУпАП. Таке грубе порушення вимог процесуального законодавства є безумовною підставою для скасування рішення суду першої інстанції та розгляд справи в суді апеляційної інстанції із забезпеченням можливості нею в повній мірі реалізувати свої процесуальні права. які вона була позбавлена можливості реалізувати в суді першої інстанції.

Разом з тим, стверджує, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Так, протокол про вчинення адміністративного правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та був по суті складений щодо іншої особи. При цьому суд першої інстанції, здійснюючи розгляд справи, не повернув протокол до Управління патрульної поліції у Вінницькій області для належного оформлення, тим самим взявши на себе функцію доказування у справі. Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №355186 від 20 квітня 2020 року, працівником поліції вказаний протокол складено стосовно ОСОБА_1 . В той самий час, її прізвище ОСОБА_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України № НОМЕР_3 та посвідченням водія. Зазначений протокол складено з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, та стосовно іншої особи, а тому не може вважатися допустимим доказом у справі.

Огляд на стан сп`яніння був проведений з порушенням законодавчо визначеного порядку та за відсутності свідків, а тому є недійсним. В порушення вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», яка затверджена Наказом МВС та МОЗ від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735) поліцейськими порушено процедуру проходження на стан алкогольного сп`яніння. Так, на місці зупинки працівники патрульної поліції їй не пропонували пройти відповідний тест на перевірку перебування в стані алкогольного сп`яніння, вона від проходження такого тесту не відмовлялася. А тому направлення (яке також письмово не надавалось) її до медичного закладу для проходження огляду, суперечило вимогам законодавства. Крім того, згідно з пунктом 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», який затверджений Постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103 (далі Порядок № 1103) у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Крім того, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою приладу, який не відноситься до числа дозволених для застосування Газоаналізаторів на території України, не є сертифікований та його показники не можуть вважатись допустимим доказом. Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, зокрема висновку КП «ВОНД «Соціотерапія» №1326 від 20.04.2020, ОСОБА_1 була доставлена до вказаного закладу охорони здоров`я для проходження огляду, де остання пройшла обстеження на вміст алкоголю за допомогою «Алкотест 6820», який не є сертифікованим.

Разом з тим, в порушення вимог ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» зупинка транспортного засобу проведена працівниками поліції безпідставно, а тому усі зібрані докази та складені документи не можуть бути визнані допустимими доказами у справі. Таким чином, вважає, що її вина у вчинені адміністративного правопорушення не доведена поза розумним сумнівом належними та допустимими доказами.

Враховуючи ті обставини, що 31.05.2020, через погане самопочуття та з врахуванням пандемії короновірусу COVID-19 на території України, вона звернулася за медичною допомогою до лікарні, де її було госпіталізовано та розміщено на стаціонарне лікування, а про існування рішення суду вона дізналася лише 16.06.2020, при ознайомленні із матеріалами справи, вважає, що строк на апеляційне оскарження нею був пропущений з поважних причин та за вказаних умов має бути обрахований з 16.06.2020. Крім того, з 31.05.2020 по даний час вона й досі безперервно перебуває на стаціонарному лікуванні, що підтверджується відповідною довідкою, яка додається.

Заслухавши ОСОБА_1 , яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила задовольнити її, перевіривши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП в разі заявлення клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги, останнє вирішується суддею апеляційного суду. При цьому слід взяти до уваги обставини, які об`єктивно вплинули чи могли вплинути на можливість оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення.

Як встановлено з матеріалів справи, розгляд справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції відбувся без участі ОСОБА_1 , з постановою у справі №127/9210/20 захисник ОСОБА_1 - адвокат Оскома О. М. ознайомився 16.06.2020, а апеляційну скаргу подано 18.06.2020, тобто в 10-денний строк.

Зазначені обставин вважаю поважними та такими, що дають право на поновлення строку на подання апеляційної скарги на рішення судді суду першої інстанції, а тому суд вважає, що клопотання, викладене в заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, оскільки строки на апеляційне оскарження пропущені з поважних причин.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КпАП України).

Згідно зі статтею 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КпАП України встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР України передбачена статтею 130 КпАП України.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КпАП України, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

За правилами частин 1 і 6 статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Отже, процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція), Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103.

Так, відповідно до п. 2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктом 6 розділу І Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно п. 7 та 8 розділу ІІІ Інструкції встановлено, що проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове, метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Згідно п. 9 наказу МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з п. 4 розділу І Інструкції є наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота), а саме: звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

З пояснень ОСОБА_1 встановлено, що її зупинив екіпаж патрульної машини за підозрою того, що її транспортний засіб був учасником ДТП і мав механічні пошкодження.

Зазначене підтверджено дослідженим в судовому засіданні відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, що міститься в матеріалах адміністративної справи. З дослідженого відеозапису також встановлено, що у зв`язку з неприроднім реагуванням зіниць очей, поліціантом було проведено тест на реагування зіниць очей на світло. За результатом тесту ОСОБА_1 повідомила про невживання нею алкоголю, а вживання лікарських препаратів. Оскільки у працівників поліції була підозра на перебування ОСОБА_1 у стані сп`яніння, останній запропонували проїхати з ними до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння.

Такі дії працівників поліції є правомірними, оскільки відповідають п. 12 ч. ІІІ Інструкції, згідно якої у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою приладу, який не відноситься до числа дозволених для застосування Газоаналізаторів на території України, суд зазначає наступне.

Відповідно до цифрових показників спеціального технічного засобу для визначення вмісту алкоголю у видихуваному повітрі "Drager Alcotest" 6820 після проведення зазначеного тесту показники алкоголю в крові ОСОБА_1 були 1.00 і при повторному тестуванні 0,92 проміле, тобто перевищували дозволений рівень 0,2 проміле.

Відповідно до переліку технічних засобів, до спеціальних технічних засобів для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння належать газоаналізатори «AlcoQuant 6020», «Alcotest 6510», «Alcotest 6810», «Alcotest 6820», «Alcotest7410 Plus com», «Алконт 01».

Всі види газоаналізаторів Drager Alcotest зареєстровані та внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення згідно з переліком, затвердженим наказом державної служби України з лікарських засобів від 29 грудня 2014 року № 1529, що свідчить про правомірність використання приладу Драгер «Алкотест 6810» працівниками поліції під час виконання своїх службових обов`язків.

Законом України «Про метрологію, метрологічну діяльність», який набрав чинності 01.01.2016, засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки. До таких засобів вимірювальної техніки відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові в повітрі, що видихається. Згідно сертифіката затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 01.09.2014 Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобів вимірювальної техніки - Газоаналізатори (алкотестери) виробництва компанії DragerSafery AG CoKGaA Німеччина, що вже перебувають в експлуатації, можуть експлуатуватись і надалі за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту.

Оскільки всі види газоаналізаторів "Drager Alcotest" зареєстровані та внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення згідно з переліком, затвердженим наказом державної служби України з лікарських засобів від 29 грудня 2014 року N 1529, зазначене свідчить про правомірність використання приладу "Drager Alcotest" 6820 при проходженні огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 .

Доводи апелянта щодо порушення його прав внаслідок розгляду судом першої інстанції справи про адміністративне правопорушення у її відсутність, не є підставою для скасування постанови судді, оскільки процесуальні права ОСОБА_1 поновлені шляхом звернення до апеляційного суду і під час апеляційного розгляду безпосередньо перевірені докази, якими обґрунтовані обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того, апеляційний суд враховує ту обставину, що в судовому засіданні суду першої інстанції 21.05.2020 ОСОБА_1 була присутньою зі своїм адвокатом, надала суду письмові та усні пояснення та відповідні докази. На прохання апеляційного суду надати оригінал Довідки № 127 від 01.06.2020, на який апелянт посилається як на доказ поважності причин неявки в судове засідання 04.06.2020 Вінницького міського суду Вінницької області, ОСОБА_1 суду повідомила, що оригінал надати не може, а тому апеляційний суд не вважає поважними причини її неявки в судове засідання суду першої інстанції на вказану дату.

Не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції, здійснюючи розгляд справи, не повернув протокол до Управління патрульної поліції у Вінницькій області для належного оформлення, оскільки як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №355186 від 20 квітня 2020 року, працівником поліції вказаний протокол складено стосовно ОСОБА_1 . В той самий час, її прізвище ОСОБА_1 .

Як встановлено з матеріалів справи, при проходженні медичного огляду на стан сп`яніння 20.04.2020 в медичному закладі КП «Вінницькій обласний наркологічний диспансер «Соціотерапія», що проводилося в присутності працівника поліції, на посвідчення обстежуваної особи ОСОБА_1 надала посвідчення водія НОМЕР_4 , видане 09.08.2015 поліцією міста Абу-Дабі. Згідно зазначеного посвідчення її особу встановлено як ОСОБА_1 (а. с. 3). Проте, що в 2018 році вона змінила прізвище на ОСОБА_1 остання працівникам поліції не повідомила.

Положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачено такої процедури як направлення матеріалів справи на доопрацювання, проте суд першої інстанції вірно встановив особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, як ОСОБА_1 .

Таким чином, суд апеляційної інстанції не знайшов підтвердження доводів апелянта щодо порушення його процесуальних прав при розгляді справи судом першої інстанції, а порушення вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості апелянта у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, відсутні.

Керуючись ст. ст. 251, 268, 289, 294 КпАП України, Суд,

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 04 червня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення щодо нього.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 04 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Ю. Б. Войтко