Справа № 467/892/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.08.2020 року суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області Явіца І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Благодатне, Арбузинського району Миколаївської області, громадянина України, не працюючого, зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 ,раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, -

за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ :

Із протоколу про адміністративне правопорушення АПР18 №641303 від 21 серпня 2020 року вбачається, що 15 серпня 2020 року о 21 год. 28 хв. ОСОБА_1 , знаходячись по АДРЕСА_2 та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, виражався брутальною лайкою гр.. ОСОБА_2 , чим порушив громадський спокій та порядок громадян.

Дії ОСОБА_1 уповноваженою особою кваліфіковані ст. 173 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що дійсно вживав брутальну лайку на адресу мешканця с. Благодатне ОСОБА_3, прізвища якого він не знає.

Проте, це мало місце біля території його домоволодіння, коли він разом із своїм товаришем прийшли до ОСОБА_3 додому з`ясувати питання щодо конфлікту, який виник між ними цього ж дня в магазині, але дещо раніше.

Зокрема, як пояснив ОСОБА_1 , він разом із своїм товаришем ОСОБА_4 відпочивали в приміщенні магазину, який знаходиться в с. Благодатне, де пили пиво.

Коли до магазину зайшов ОСОБА_3 , вони запитали його що він тут робить. Через деякий час ОСОБА_3 вийшов з магазину, а пізніше повернувся з ножем та накинувся на них з ОСОБА_4 .

Трохи згодом, ввечері, він та ОСОБА_4 вирішили піти до ОСОБА_3 додому аби вирішити конфлікт, на що мешканці його домоволодіння почали кричати та вживати на їх адресу брутальну лайку.

В свою чергу, він також виражався нецензурними словами на їх адресу.

Тож, суддя, дослідивши матеріали провадження у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, виходив із такого.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

З урахуванням того, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З урахуванням того, що такі докази мають випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто бути такими, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

У цій ситуації зібрані матеріали, як докази, уповноваженою на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, особою, за своєю суттю залишать місце сумнівам, а тому вони не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», з огляду на таке.

Так, статтею 173 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.

Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Суб`єктивна ж сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Відповідно, згідно з диспозицією статті 173 КУпАП об`єктивну сторону складу дрібного хуліганства становлять такі альтернативні діяння: 1) нецензурна лайка в громадських місцях; 2) образливе чіпляння до громадян; 3) інші подібні дії, за умови, що кожне із цих діянь порушує громадський порядок і спокій громадян, а обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони цього правопорушення є хуліганський мотив поведінки особи, яка вчиняє зазначені вище дії.

Проте, саме такого мотиву у ОСОБА_1 у контексті описаної у протоколі події за наслідками розгляду справи суд не установив.

Так, до складеного протоколу про адміністративне правопорушення не долучено доказів, що відображають суб`єктивну сторону правопорушення, а тому суд вважає, що фабула адміністративного протоколу не відповідає обставинам справи, а усунення цих недоліків самим судом призведе до порушення ст. 6 Конвенції.

Ураховуючи той факт, що за своєю правовою природою протокол про адміністративне правопорушення не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду, у тому числі й щодо суб`єктивної сторони правопорушення.

Тож, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й щодо мотиву вживання ним нецензурної лайки, у сукупності, як наслідок, не є можливим однозначно констатувати факт хуліганського, а не певного особистого мотиву поведінки ОСОБА_1 .

Тож, із суті адміністративного правопорушення, викладеного у протоколі, випливає, що особою, яка склала протокол, за відсутності в матеріалах справи в достатньому обсязі належних та допустимих доказів на підтвердження обставин правопорушення, не доведено суб`єктивної сторони інкримінованого правопорушення.

Так, фабула обвинувачення, що викладена у протоколі, не містить вказівки на мотиви вчинення ОСОБА_1 вказаних у ньому дій, а шляхом дослідження сукупності доказів, як то, поясненнями самого ОСОБА_1 та письмовими поясненнями, що додані до протоколу, не вдалось установити хуліганського мотиву у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у цій ситуації.

Зокрема, пояснення ОСОБА_1 вказують на те, що вживання ним нецензурної лайки дійсно мало місце, однак, не з хуліганських, а особистих мотивів, внаслідок неприязних відносин, що виникли між ним та постраждалою особою.

Наявність же конфлікту підтверджується й письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 15 серпня 2020 року, принаймні, із них слідує, що у час, вказаний у протоколі, мало місце з`ясування питань конфлікту, який виник між ОСОБА_1 та її співмешканцем того ж дня, проте, раніше.

Вказане підтверджується й поясненнями ОСОБА_5 від 15 серпня 2020 року, зокрема, вживання нецензурної лайки біля воріт його домоволодіння.

Наявність же конфлікту між учасниками події підтверджуються й поясненнями ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 від 15 серпня 2020 року.

Крім цього, письмові пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не містять у собі вказівки на те, що саме ОСОБА_1 вживав нецензурну лайку.

При цьому, аналіз письмових пояснень осіб, що були присутні при події, у сукупності вказують на наявність конфлікту між учасниками події.

Так, конфлікт (лат. conflictus - зіткнення, сутичка) - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.

Конфлітки бувають таких типів: 1. «Реальний конфлікт» - це конфлікт, який об`єктивно існує і адекватно сприймається; 2. «Випадковий, або умовний, конфлікт» - залежить від обставин, що можуть змінюватися, але ці обставини не усвідомлюються конфліктуючими сторонами; 3. «Зміщений конфлікт» - реальний конфлікт, за яким приховується інший конфлікт, що є справжнім чинником конфліктної ситуації; 4. «Помилково дописаний конфлікт» - конфлікт, що помилково тлумачиться; 5. «Латентний конфлікт» - конфлікт, який має відбутися, але не виникає тому, що не усвідомлюється; 6. «Хибний конфлікт» - у цьому випадку реальних підстав для конфлікту не існує, об`єктивно його немає, але він виникає у свідомості конфліктуючих сторін через помилкове сприймання та розуміння ситуації.

Тож, конфлікт - це ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

А це й мало місце у даному випадку.

Тобто, зіткнення суперечливих інтересів сторін, внаслідок чого між ними виникла сварка, в ході якої, у свою чергу, й мало місце вживання нецензурної лайки, виключає наявність хуліганського мотиву у особи.

У той час, як сам по собі факт вживання нецензурних і образливих слів на адресу особи, із якою виникла конфліктна ситуація, навіть й в громадському місці, ще не свідчить про наявність у особи хуліганського мотиву.

Оскільки останній (хуліганський мотив) має іншу природу, тобто, хуліганські дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку зневажливого ставлення до суспільства у цілому.

А тому застосування образи чи нецензурної лайки, зумовлене конфліктом чи неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, навіть за умови вчинення протиправних дій у громадському місці і в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як дрібного хуліганства.

А додані до протоколу письмові пояснення осіб вказують лише на факт вживання лайки і одночасно спростовують дійсність хуліганського мотиву щодо такої поведінки.

За таких обставин, суд констатує недоведеність наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, як то, його суб`єктивної сторони, а саме : мети і мотиву, які за своєю правовою природою свідчили б про дійсність хуліганських дій.

Інші ж досліджені судом докази не усувають цієї прогалини, а натомість спростовують можливість кваліфікації дій ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП.

Тобто, наразі не установлено беззаперечного факту наявності у ОСОБА_1 умислу, направленого саме на вчинення хуліганських дій.

А наявність будь - яких інших мотивів виключає суб`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

У той час, як Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року в справі № 1-р/2019 зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачиться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

А будь-яких інших доказів в ході судового розгляду, які б спростували такі висновки суду, здобуто не було.

За таких умов, на цьому етапі, суть вчиненого правопорушення з кваліфікацією дій за ст. 173 КУпАП є сумнівною, що є не прийнятним та не кореспондується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», а тому оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності вважаю, що провадження у цій справі слід закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, який вказує на те, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутністі складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку з чим, дане адміністративне провадження, з урахуванням вимог п. 1 ст. 247 КУпАП, підлягає закриттю, а судовий збір не підлягає стягненню з особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

З цих мотивів, керуючись ст.ст. 221, 245, 247, 251, 252, 268, 272, 280, 321 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП - закрити на підставі п.1 ст.247 цього ж Кодексу у зв`язку з відсутністю у його діях складу цього адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя І.В. Явіца