Справа № 216/5490/20
провадження 3/216/2574/20
ПОСТАНОВА

іменем України

23 вересня 2020 року м. Кривий Ріг

Суддя Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Кузнецов Р.О. розглянувши матеріали, які надійшли з полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

в с т а н о в и в :

12 вересня 2020 року, о 11 годині 45 хвилин, по вул. Старовокзальній у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, біля е/о 2105, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mercedes-Benz Sprinter 312D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечної швидкості руху, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки т/з, не впорався з керуванням та допустив виїзд керованого ним т/з за межі проїзної частини, внаслідок чого здійснив зіткнення з е/о 2105. Під час ДТП транспортний засіб та е/о отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3. б), 12.1 Правил дорожнього руху України. За даним фактом 12.09.2020 поліцейським взводу 3 роти 2 батальйону 2 полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП сержантом поліції Захарченком А.В. був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №112065.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , у судовому засіданні вину не визнав, з протоколом не погодився, пояснив, що діяв у стані крайньої необхідності, відповідно до ст.ст. 17, 18 КУпАП.

Права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КпАП України, та положення статті 63 Конституції України порушнику роз`яснені, заяв та клопотань до суду не надійшло.

Адміністративним порушенням відповідно до ст. 124 КУпАП визначається порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

При цьому, правилами дорожнього руху України передбачено:

- п. 2.3 б) для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п. 12.1 під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення, складеного правомочною посадовою особою у встановленому законом порядку та схемою місця ДТП з доданою фото-таблицею.

Зазначені докази є чіткими, узгоджуються між собою та в адміністративних матеріалах відсутні докази, які б їх спростовували.

При цьому, суд не бере до уваги пояснення водія ОСОБА_1 та покази свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є тотожними, а саме, що водій ОСОБА_1 12 вересня 2020 року, о 11 годині 45 хвилин, по вул. Старовокзальній у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, керував транспортним засобом «Mercedes-Benz Sprinter 312D», реєстраційний номер НОМЕР_1 та його підрізав автомобіль ВАЗ білого кольору та, задля уникнення зіткнення та ДТП, водій ОСОБА_1 вжив усіх необхідних заходів та діяв у стані крайньої необхідності, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 17 КУпАП, особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

В свою чергу, визначення поняття «крайньої необхідності» містить положення ст. 18 КУпАП, відповідно до якої, крайньою необхідністю є дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 21.12.2018 по справі №686/5225/17 зауважив, що стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує». Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається.

Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Проте, у даному випадку, за обставин що склалися, посилання на стан крайньої необхідності виключається, оскільки водій ОСОБА_1 , не порушуючи вимоги п. 2.3. б), 12.1 Правил дорожнього руху України, міг уникнути ДТП, тобто небезпека могла бути усунута іншими засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

За таких обставин, оцінивши наведені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку щодо наявності в діях водія ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та доведеність його вини.

При обранні міри адміністративного стягнення, вважаю можливим застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ст. 124 КУпАП, у вигляді штрафу, що є достатньою мірою відповідальності, з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання спробам останнього, вчиненню нових правопорушень, що відповідає положенням ст.ст. 1, 23 КУпАП.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», вважаю за необхідне стягнути з правопорушника на користь держави судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 124, 280, 283, 284 КУпАП суддя,

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн (триста сорок гривень).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в сумі 420,40 грн (чотириста двадцять гривень сорок копійок).

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, який виніс постанову. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Р.О. Кузнецов