ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/4683/20

Номер провадження 3/495/1359/2020

21 серпня 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Савицький С.І., розглянувши матеріали, які надійшли від Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

До Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 130 ч.1 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення: 04.08.2020 року, о 01.50 годині по вул. Висока, в с. Біленкке, Білгород-Дністровський район, Одеської області, ОСОБА_1 керував автомобілем марки Mazda 121, д/н НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, не чітка річ. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився в присутності свідків, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП.

В судовому засіданні захисник Биковський В.Д. в інтересах ОСОБА_1 просив суд винести постанову про закриття провадження в даній справі у зв`язку із скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність, посилаючись на те, що на день вчинення правопорушення ОСОБА_1 , а саме 04.08.2020 року диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачала відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року, який набрав чинності 1 липня 2020 року, частину 1 статті 130 КУпАП викладено у такій редакції: «Керування річковими, морськими або маломірними суднами судноводіями в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само передача керування судном особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова осіб, які керують річковими, морськими або маломірними суднами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Разом з тим даним законом внесено зміни до Кримінального кодексу України, зокрема доповнено статтею 286-1 такого змісту: «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, або відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного освідування на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного освідування з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого медичного освідування - караються штрафом від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Ті самі дії, вчинені повторно, караються штрафом у розмірі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк від двох до трьох років».

Дані норми закону набрали чинності теж 1 липня 2020 року.

Слід також зазначити, що 3 липня 2020 року в газеті «Голос України» опубліковано Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 17 червня 2020 року № 720-IX, який, як зазначено у розділі ІІ цього закону, набирає чинності з дня набрання чинності Законом України від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», тобто з 1 липня 2020 року.

Однак зазначена норма розділу ІІ Закону від 17 червня 2020 року № 720-IX суперечить вимогам ч. 5 ст. 94 Конституції України, відповідно до якої закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.

При цьому така норма про набрання чинності Закону України від 17 червня 2020 року № 720-IX не узгоджується і з вимогами ст. 8 Конституції, згідно із якою Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Та, серед іншого, суперечить і завданню Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке полягає в охороні прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Тому у даному випадку слід вважати, що вимоги Закону України від 17 червня 2020 року № 720-IX можуть набирати чинності лише із врахуванням вимог ст. 94 Конституції України, тобто з 3 липня 2020 року.

Згідно зі ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зважаючи на викладене, можна дійти висновку, що акт, який до 1 липня 2020 року встановлював адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп`яніння (ст. 130 КУпАП в редакції Закону України № 1446-VIII від 7 липня 2016 року), з 1 липня 2020 року був скасований Законом України № 2617-VIIІ з одночасною криміналізацією цих дій у ст. 286-1 КК України. Відтак Закон № 2617-VIIІ в цій частині зворотної дії не має.

Проте, оскільки з 3 липня 2020 року ці дії були декриміналізовані Законом України № 720-IX від 17 червня 2020 року з одночасним повторним запровадженням адміністративної відповідальності за їх вчинення у новій редакції ст. 130 КУпАП, Закон України № 720-IX від 17 червня 2020 року, в цій частині в силу пом`якшення відповідальності має зворотну дію, але виключно на період дії ст. 286-1 КК України (з 1 до 3 липня 2020 року), і не поширюється на правовідносини, які регулювалися ст. 130 КУпАП (в редакції Закону України № 1446-VIII від 7 липня 2016 року), оскільки порівняно із цією нормою, яка була скасована з 1 липня 2020 року, не пом`якшує відповідальності водіїв, не скасовує таку відповідальність та не покращує їх становище.

Отже, щодо дій водія ОСОБА_1 неможливо застосувати ст. 130 КУпАП (в редакції Закону України № 1446-VIII від 7 липня 2016 року), оскільки вона скасована Законом № 2617-VIIІ, який зворотної дії не має, а також і ст. 130 КУпАП (в редакції Закону № 720-IX від 17 червня 2020 року), який також не має зворотної дії на правовідносини, що існували до 1 липня 2020 року. Внаслідок обраної законодавцем юридичної техніки відбулося переривання дії акта, який встановлював і продовжив встановлювати певну адміністративну відповідальність, шляхом його скасування 1 липня 2020 року та відновлення 3 липня 2020 року.

Таким чином, на правопорушення, що мали місце до 1 липня 2020 року та були передбачені ст. 130 КУпАП, поширюється дія Закону України від 22 листопада 2018 року №2617-VIII, як такого, що скасовує відповідальність за адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав думку свого захисника.

Заслухавши пояснення учасників справи, ознайомившись з матеріалами справи, оцінивши докази в їх сукупності суд вважає, що провадження в даній справі слід закрити у зв`язку із скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальністьза ч.1 ст. 130 КУпАП виходячи з наступного.

Згідно із ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, обов`язок доказування в справах про правопорушення лежить на посадовій особі, яку уповноважено складати адміністративні матеріали.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У відповідності до п. 4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Згідно з п.6 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

Так, 1 липня 2020 року, відповідно до пункту 1 Розділу II Перехідних та прикінцевих положень ЗаконуУкраїни «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року №2617-УІІІ, набрали чинності зміни, у т.ч. ст. 130 КУпАП викладена у новій редакції.

В силу ч.1 ст. 130 КУпАП, в редакції після 1 липня 2020 р., особа підлягає адміністративній відповідальності за керування річковими, морськими або маломірними суднами судноводіями в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само передача керування судном особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова осіб, які керують річковими, морськими або маломірними суднами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції …

Відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції передбачена ст. 286-1 КК України.

Суддя констатує, що вищевказані норми закону набрали чинності 01 липня 2020 року.

Суддя зазначає, що акт, який до 01 липня 2020 року встановлював адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп`яніння (ст. 130 КУпАП в редакції в редакції Закону України № 1446-VIII від 07 липня 2016 року), з 01 липня 2020 року був скасований Законом України № 2617-VIIІ з одночасною криміналізацією цих дій у ст. 286-1 КК України. Відтак Закон № 2617-VIIІ в цій частині зворотної дії не має.

Відповідно до ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Суддя зазначає, що у ст. 8 ч. 2 КУпАП іде мова саме про відповідальність за адміністративні правопорушення.

Правопорушення, передбачені ст. 130 КУПАП, з 1 липня 2020 року були віднесені до кримінальних проступків, а відповідна норма КУпАП, яка передбачала адміністративну відповідальність за такі діяння, втратила чинність з 1 липня 2020 року.

Суд констатує, що з 1 липня 2020 р. і на час розгляду цієї справи про адміністративне правопорушення, відсутня/скасована норма, яка передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд зазначає, що справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП у зв`язку із скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність за ст. ч.1 130 КУпАП, підлягає закриттю.

За таких обставин суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю, за скасуванню акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 221, 246, 247 ч.1 п.1, 248, 249, 251, 252, 256, 279, 280, 283-285 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.6 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду у порядку та строки, передбачені ст. 294 КУпАП.

Суддя Савицький С.І.