Справа №950/1123/20 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Стеценко В. А.
Номер провадження 33/816/407/20 Суддя-доповідач Матус В. В.
Категорія 184 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2020 року суддя Сумського апеляційного суду Матус В. В. ,з участю ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Лебединського районного суду Сумської області від 30 липня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканку АДРЕСА_1 ,

визнано винуватою у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП і на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1700 грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420,40 грн, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді, ОСОБА_1 станом на 01 липня 2020 року ухилялася від виконання передбачених законодавством батьківських обов`язків щодо виховання свого малолітнього сина ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), який 20 червня 2020 року о 18 год. перебуваючи на вул. Першотравневій в с. Великий Вистороп, разом з малолітнім ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) кидали каміння в громадянку ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), показували їй непристойні жести та висловлювалися в її бік нецензурною лайкою, чим ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 184 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з прийнятою постановою судді та просить її скасувати, як незаконну, а провадження по справі закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що у справі відсутні достатні докази її вини. Крім того, зазначає про відсутність у справі доказів на підтвердження факту конфлікту між її дитиною та ОСОБА_4 . Зазначає, що висновки про її винуватість побудовані на припущеннях. Також, зазначає, що в інкримінованому їй правопорушенні йде мова саме про неповнолітню дитину, а її син є малолітнім.

Вислухавши ОСОБА_1 на підтримку її апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи поданої апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов?язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу, суддя дійшов до передчасного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи суддя прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_1 після дослідження в судовому засіданні наступних доказів:

- протоколу про адміністративне правопорушення Серії ВАБ 324854 від 01 липня 2020 року (а. с. 2), який за своїм змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і сумнівів не викликає;

- довідки про результати розгляду повідомлення ОСОБА_4 від 01 липня 2020 року (а. с. 3 - 4);

- довідки про реєстрацію ОСОБА_1 (а. с. 5);

- характеристики на учня 6 класу Ромаченка м.М. (а. с. 6);

- характеристики виданої Великовисторопською сільською радою на ОСОБА_1 (а. с. 7);

- письмових пояснень ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а. с. 9 - 10);

- допиту в судовому засіданні свідків: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_4 .

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками судді першої інстанції проте, що вказані докази є допустимими та належними і вони у своїй сукупності доводять факт конфлікту між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , однак не можна погодитися із висновками суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП, виходячи з наступного.

Так, адміністративна відповідальність за частиною 2 статті 184 КУпАП настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, вчинене повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 184 КУпАП, є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, а об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків, щодо не створення матеріально - побутових умов життя, навчання неповнолітніх дітей, не піклування про духовний і моральний їх розвиток, почуття доброти, поваги до старших, сприяння їх домашньої освіти.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Таким чином, ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, передбачає бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі.

Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям), незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Однак, вище викладене стосується виключно неповнолітніх осіб, а не малолітніх.

Згідно ч. 1 ст. 32 ЦК України неповнолітньою особою є фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Частиною 2 статті 6 СК України встановлено, що малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років.

Відповідно до статті 12 КУпАП адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку.

Тобто за скоєння малолітніми та неповнолітніми особами, яким не виповнилося шістнадцять років, відповідальність, у передбачених законом випадках, несуть їх батьки.

Встановлено, що син ОСОБА_1 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , є малолітнім.

Разом з тим, єдиним виключенням щодо притягнення до відповідальності батьків за вчинення правопорушень неповнолітніми у віці від чотирнадцяти до шістнадцяти років є вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 або ч. 4 ст. 173 4 КУпАП (булінг (цькування) учасника освітнього процесу).

За таких обставин, в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП, не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, з яких постанова суду першої інстанції підлягає безумовному скасуванню.

Згідно з п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Лебединського районного суду Сумської області від 30 липня 2020 року відносно ОСОБА_1 скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуМатус В. В.