ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 595/658/20Головуючий у 1-й інстанції Федорончук В.Б.
Провадження № 33/817/288/20 Доповідач - Коструба Г.І.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Коструба Г.І. розглянувши 10 вересня 2020 р. в залі Тернопільського апеляційного суду адміністративну справу з участю захисника особи, притягнутої до адмінвідповідальності, - Арсена В. М. Дзьоби О. Б., відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , такого, що не працює

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 19 червня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 40 800 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір, що становить 420 грн. 40 коп.

В апеляційній скарзі особа, притягнута до адмінвідповідальності, ОСОБА_1 , вважаючи постанову місцевого суду незаконною та необґрунтованою, просить її скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Зокрема зазначає, що поліцейським відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 130 КУпАП, однак зміст фабули протоколу відповідає ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки жодних посилань з приводу того, що він вже двічі притягувався до адміністративної відповідальності в даному протоколі не зазначено.

Крім того зазначає, що працівники поліції зупинили транспортний засіб безпідставно та всупереч вимогам ст. 35 ЗУ Про Національну поліцію.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника особи, яка притягується до адмінвідповідальності, - ОСОБА_1 Дзьобу О Б., який просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В судове засідання ОСОБА_1 не зявився, однак його адвокат Дзьоба О. Б. зазначив, що його підзахисному відомо про час та місце розгляду справи і останній не заперечує щодо розгляду справи у його відсутності, у звязку з чим вважаю за можливе провести розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам суд повинен дати належну оцінку.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 , будучи особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння, 11 травня 2020 року о 01 год. 15 хв. в м. Бучачі по вул. Шухевича Тернопільської області керував автомобілем Ауді А6 д.н.з НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, мова нерозбірлива. Від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

З висновками судді першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху суддя апеляційної інстанції погоджується, однак погодитися з висновками щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого саме ч. 3 ст. 130 КУпАП, підстав не вбачає.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Як вбачається з п. 7 ч. 9 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України від 06 листопада 2015 року №1376 При складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема суть адміністративного правопорушення, при цьому вона повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол.

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №050936 від 11 травня 2020 року, складеного поліцейським ГРПП №3 Бучацького ВП ГУНП Стасівим Р. Р., ОСОБА_1 11 травня 2020 року о 01 год. 15 хв. в м. Бучачі по вул. Шухевича, 10 Тернопільської області керував автомобілем Ауді А6 д.н.з НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, мова нерозбірлива. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки або в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Тобто зі змісту фабули протоколу вбачається, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, обєктивна сторона якого передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: останній відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, правопорушення згідно з протоколом про адміністративне правопорушення було кваліфіковане за ч. 3 ст. 130 КУпАП, відповідно до якої відповідальність настає у разі, якщо особа двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що є по суті обовязковою умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності саме за ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається зі змісту постанови судді місцевого суду, суддя в порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод перебрав на себе функції обвинувача, змінивши самостійно на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні більш тяжкого правопорушення, чого робити був не вправі.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

У разі зміни постанови в частині накладення стягнення, в межах, передбачених санкцією статті цього Кодексу, воно не може бути посилено.

Таким чином приходжу до висновку, що постанову судді місцевого суду в частині кваліфікації дій ОСОБА_1 слід змінити та кваліфікувати такі дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Що стосується суті правопорушення, то на думку судді апеляційного суду, суддя суду першої інстанції прийшов до вірного висновку про невиконання останнім вимог п. 2.5 ПДР України.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, електронним рапортом ст. інспектора чергового Бучацького ВП теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідно до яких водій ОСОБА_1 у їх присутності відмовився проходити огляд на стан алкогольного спяніння на місці зупинки та в медичному закладі, а також долученими до матеріалів справи відеозаписами, які підтверджують викладені у протоколі та у письмових поясненнях свідків обставини.

Що стосується доводів апелянта з приводу його незаконної зупинки, то слід зазначити, що у відповідності до пунктів 1, 3 ч. 1 ст. 35 ЗУ Про Національну поліцію поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Згідно з наявними в матеріалах справи відеозаписами, після зупинки транспортного засобу Ауді А6 д.н.з НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_1 , поліцейський повідомив останньому, що він рухається по всій смузі руху, крім того вказав, що до працівників поліції надходили дзвінки про те, що його транспортний засіб рухається з порушеннями Правил дорожнього руху і вказані обставини, відповідно до змісту оскаржуваної постанови, поліцейський підтвердив під час судового розгляду в суді першої інстанції.

У звязку з наведеним вище підстав вважати зупинку транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , незаконною у судді апеляційного суду немає.

Таким чином в ході апеляційного розгляду суддею апеляційної інстанції належним чином встановлено, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, однак передбачене ч.1, а не 3 ст. 130 КУпАП, як про це зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення та у постанові судді першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 19 червня 2020 р., якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 40 800 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років змінити.

Вважати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови складає 10 200 грн. з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя