Справа № 459/2576/20 Головуючий у 1 інстанції: Рудаков Д.І.
Провадження № 33/811/1718/20 Доповідач: Маліновська-Микич О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., з участю потерпілої ОСОБА_1 та її захисника Семенюка Р.А., розглянувши апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_1 на постанову Червоноградського міського суду Львівської області від 24 вересня 2020 року,

встановив:

постановою Червоноградського міського суду Львівської області від 24 вересня 2020 року провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення від 23.09.2020 року, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП за те, що остання 19.09.2020 близько 20:00 год., перебуваючи за спільним місцем проживання в АДРЕСА_1 вчинила домашнє насильство відносно своєї свекрухи ОСОБА_1 , що виразилось в словесних образах, погрозах фізичного розправою та виганяла з квартири.

Не погоджуючись з даною постановою потерпіла ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження даної постанови, скасувати її та винести нову, якою ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

В обґрунтування покликається на те, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права та в порушення норм статей 245, 280 КУпАП не повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Звертає увагу, що в матеріалах справи містяться матеріали, що підтверджують вину ОСОБА_2 , а саме протокол про адміністративне правопорушення від 19 вересня 2020 року, рапорт від 19 вересня 2020 року, пояснення ОСОБА_2 та пояснення ОСОБА_1 від 19 вересня 2020 року. Крім цього, саме ОСОБА_1 зверталась на гарячу лінію 102 з приводу неправомірних дій ОСОБА_2 . Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, то потерпіла ОСОБА_1 вказує, що отримала дану постанову лише 23 листопада 2020 року про, що свідчить відповідна заява, яка наявна в матеріалах справи.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши потерпілу ОСОБА_1 та її захисника Семенюка Р.А. на підтримку поданої апеляційної скарги, вважаю, що постанову суду першої інстанції необхідно залишити без зміни виходячи з наступного.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, то матеріалами справи підтверджуються пояснення потерпілої ОСОБА_1 щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

В силу вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП, яка ставиться ОСОБА_2 у провину, правопорушенням є вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п.14 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 23.09.2020 року, ОСОБА_2 19.09.2020 року близько 20:00 год., перебуваючи за спільним місцем проживання в АДРЕСА_1 вчинила домашнє насильство відносно своєї свекрухи ОСОБА_1 , що виразилось в словесних образах, погрозах фізичного розправою та виганяла з квартири.

ОСОБА_2 у суді першої інстанції своєї вини не визнала та пояснила, що її свекруха ОСОБА_1 провокує сама сварки. Жодних протиправних дій, вказаних у протоколі відносно свекрухи не вчиняла.

Потерпіла ОСОБА_1 в судовому засідання в суді апеляційної інстанції вказала, що підтримує подану апеляційну скаргу. Пояснила, що проживала з ОСОБА_2 протягом двох місяців, усі конфлікти відбувались через квартиру. Вказала, що ОСОБА_2 її принижувала та нанесла моральну шкоду.

Таким чином, на обґрунтування обвинувачення вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, матеріали справи містять заяву та пояснення ОСОБА_1 , на основі яких складено протокол про адміністративне правопорушення від 23.09.2020 року. Інших об`єктивних доказів вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення матеріали справи не містять.

Апеляційний суд погоджується із висновком судді першої інстанції про те, що матеріали справи не містять достатньої кількості належних та допустимих доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_2 дій, зазначених у диспозиції ч.1 ст. 173-2 КУпАП, та які б підпадали під ознаки домашнього насильства.

На переконання апеляційного суду, суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи, та дійшов правильного висновку про те, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги під час апеляційного розгляду підтвердження не знайшли, а тому є безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу.

З урахуванням наведеного, постанова судді першої інстанції є законною і обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

постановив:

поновити потерпілій ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Червоноградського міського суду Львівської області від 24 вересня 2020 року.

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Червоноградського міського суду Львівської області від 24 вересня 2020 року щодо ОСОБА_2 залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Маліновська-Микич