КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 серпня 2020 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду - Дзюбін В.В.,

за участю захисника - адвоката Остафійчук М.В.,

переглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07 липня 2020 року,

у с т а н о в и в:

Цією постановою судді місцевого суду:

ОСОБА_1 , громадянина України, який обіймає посаду Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Діамантбанк" за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. №48, -

визнаний винуватим за ч. 5 ст. 212-3 КпАП України та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 425,00 грн.

Також на підставі ст. 40-1 КпАП України з ОСОБА_1 стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 420,40 грн.

Як визнав установленим в оскарженій постанові суддя місцевого суду, адміністративне правопорушення вчинене за таких обставин.

27.04.2020 року ОСОБА_1 , обіймаючи посаду Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Діамантбанк" за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. №48, несвоєчасно надав адвокату Гончар О.В. інформацію у відповідь на адвокатський запит від 14.04.2020 року, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 24 Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи постанову судді місцевого суду незаконною та необгрунтованою, винесеною з істотними порушеннями норм адміністративного процесуального і матеріального права, просить: постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07.07.2020 року - скасувати та провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КпАП України.

Потерпіла ОСОБА_2 і ОСОБА_1 у засідання апеляційної інстанції не прибули, при цьому належним чином повідомлялися про день, час і місце її апеляційного розгляду /а. с. 97-98, 99-100/, проте не повідомили причин своєї неявки.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 294 КпАП України, апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

При цьому суд у справах даної категорії не наділений повноваженнями щодо розшуку особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та вжив усіх можливих заходів для завчасного повідомлення ОСОБА_1 про дату, час і місце апеляційного розгляду.

До цього ж, відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 року ЄСПЛ у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 зазначеної Конвенції (§66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року в справі "Смірнова проти України").

На переконання суду апеляційної інстанції, потерпіла ОСОБА_2 і ОСОБА_1 мали достатньо часу для захисту своїх прав і законних інтересів у даній справі.

За таких обстави, керуючись ст. 268 КпАП України, суд апеляційної інстанції вважає можливим розглянути цю справу за відсутністю потерпілої ОСОБА_2 і ОСОБА_1 на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи, проти розгляду справи у їх відсутність захисник Остафійчук М.В. не заперечувала.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту оскарженої постанови, доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 ; вислухавши пояснення його захисника - адвоката Остафійчук Марії Володимирівни, яка підтримала апеляційну скаргу за наведених у ній обставин; вивчивши та перевіривши матеріали адміністративної справи, обміркувавши й оцінивши доводи скарги, викладені апелянтом, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню за таких підстав.

За змістом ст. ст. 245, 251, 252, 280 КпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також при розгляді справ про адміністративні правопорушення необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КпАП України, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 цього Кодексу. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких грунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначати мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів, чого суддя місцевого суду під час розгляду даної справи не дотримався.

У відповідності з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно положення ч. 1 ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Бендерський проти України (заява №22150/02, параграф 2), у якому відображений принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом.

Ці вимоги закону при розгляді суддею місцевого суду адміністративної справи щодо ОСОБА_1 належно не виконані, виходячи з наступного.

Так, за змістом ч. 5 ст. 212-3 КпАП України настає адміністративна відповідальність, зокрема, за несвоєчасне надання інформації у відповідь на адвокатський запит відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Висновки судді місцевого суду в постанові не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки ОСОБА_1 є посадовою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за місцем роботи у цьому Фонді за адресою: м. Київ, вул. Січових стрільців, 17.

10.07.2020 року на адресу ПАТ «Діамантбанк» надійшла відповідь АТ «Укрпошта» про те, що поштове відправлення №091 залишено на пункті охорони 16.04.2020 року.

Проте, ПАТ «Діамантбанк» перебуває в процедурі ліквідації та не має власної охорони по вул. Дегтярівській, 48 в м. Києві, куди було здійснено доставку зазначеного поштового відправлення.

Крім того, лист АТ «Укрпошта» підтверджує той факт, що Уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Діамантбанк» ОСОБА_1 16.04.2020 року не отримував поштове відправлення №091, яким був надісланий адвокатський запит.

При цьому, в оскаржуваній постанові судді місцевого суду фактично не встановлено та не зазначено, за які саме дії, передбачені диспозицією ч. 5 ст. 212-3 КпАП України, притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Між тим, адвокатський запит №31/04-20 від 14.04.2020 року отриманий ОСОБА_1 - 21.04.2020 року.

Отже п`ятиденний строк на надання відповіді завершувався 28.04.2020 року, тоді ж була направлена відповідь на адвокатський запит №31/04-20 від 14.04.2020 року.

До того ж, відповідно до вимог ч. 2 ст. 254 КпАП України протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Але, як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення, таке було виявлено 27.04.2020 року.

Протокол про адміністративне правопорушення серії КС №00122 щодо ОСОБА_1 складено 17.06.2020 року, тобто майже через півтора місяці.

Також при складанні протоколу серії КС №00122 від 17.06.2020 року порушені конституційні права ОСОБА_1 , не роз`яснено його права і обов`язки, передбачені ст. 268 КпАП України.

До цього ж, у порушення вимог ч. 2 ст. 256 КпАП України протокол про адміністративне правопорушення від 17.06.2020 року серії КС №00122 складено за відсутності ОСОБА_1 та, відповідно, ним не підписано.

Таким чином при винесенні суддею місцевого суду оскаржуваної постанови порушені принципи всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин, не досліджено всіх фактичних обставин справи, що призвело до хибного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КпАП України.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені винуватість особи та його подія мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд дійшов остаточного висновку про задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 КпАП України, Київський апеляційний суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07 липня 2020 року щодо ОСОБА_1 - скасувати.

Провадження в справі щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 212-3 КпАП України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду В. В. Д з ю б і н