Справа № 932/5076/20
Провадження №3/200/2060/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2020 року м. Дніпро

Суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Литвиненко І.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду у м. Дніпрі справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає у квартирі АДРЕСА_1 , за ст. 44-3 КпАП України, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про вчинення адміністративного правопорушення серії АПР18 № 435820 від 04 травня 2020 року, близько 14 години 30 хвилини 04 травня 2020 року ОСОБА_1 перебуваючи на посаді водія надавав ритуальні послуги від імені ПП «Реквієм» за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: здійснював перевезення тіла померлого до місця поховання, чим порушив вимоги п. 8 постанови Кабінету Міністрів України за № 211 від 11 березня 2020 року, за що ст. 44-3 КпАП України передбачена адміністративна відповідальність.

ОСОБА_1 в судове засідання, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не з`явився, письмових заяв та клопотань не надав.

28 травня 2020 року подав до суду письмові пояснення, згідно із якими заперечує вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення. Зазначив, що він є найманим працівником у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та працює водієм катафалка, що є транспортним засобом, призначеним для перевезення тіл покійних до місця поховання. Дійсно, о 14 годині 04 травня 2020 року він здійснював перевезення тіла покійного до Сурсько-Литовського клоадовища, що на АДРЕСА_3 . В районі будинку № 197 на пр. Б. Хмельницького у м. Дніпрі його зупинив патруль поліції та склав відносно нього протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КпАП України. Йому інкримінується порушення п. 8 постанови КМУ № 211 від 11 березня 2020 року, однак він не є суб`єктом, на якого поширює дію ця норма, через те що вона регулює правила надання послуг закладами охорони здоров`я під час карантину. Крім цього, він не має ніякого відношення до осіб, які надають релігійні послуги (заходи), та чия діяльність також обмежена на час дії карантину. Правовідносини у сфері поховання врегульовані Законом України «Про поховання та похорону справу», відповідно до якого ритуальні послуги не є масовими заходами, а тим паче, заходами релігійного характеру, і не спрямовані на задоволення побутових потреб населення, що тимчасово можуть бути обмеженні урядом для запобігання розповсюдженню коронавірусної хвороби. Він не є суб`єктом господарювання, який самостійно здійснює господарську діяльність, а є лише найманим робітником, тому він не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КпАП України. Внаслідок цього, прохав закрити провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку про закриття провадження по справі за наступних підстав.

Згідно із вимогами ст. 7 КпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Так, відповідно до вимог ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки.

Відповідно до положень ст. 9 КпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно із вимогами ст. 14 КпАП України, посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Нормами ст. 251 КпАП України передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, що уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, перелік яких визначено у ст. 255 КпАП України.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справах "Малофєєва проти Росії" ("Malofeyeva v.Russia", рішення від 30.05.2013 року, заява N 36673/04) та "Карелін проти Росії" ("Karelin v.Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 року) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується те, що 14 лютого 2020 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено трудовий договір, за умовами якого останній зобов`язався на платній основі виконувати роботу водія автотранспортних засобів. З витягу із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та громадських формувань убачається, що напрямком діяльності ФОП ОСОБА_2 є організування поховань і надання суміжних послуг.

Адміністративна відповідальність за ст. 44-3 КпАП України настає у разі порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами. Диспозиція норми ст. 44-3 КпАП України є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні правила щодо карантину людей, в даному випадку визначених Постановою КМУ. Так, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS- CoV-2», на усій території України з 12 березня 2020 року по 03 квітня 2020 року встановлено карантин. Постановами КМУ № 291 від 22.04.2020 року, № 343 від 04.05.2020 року, строк дії карантину було продовжено до 22 травня 2020 року. Пунктом 8 постанови КМУ № 211 від 11 березня 2020 року, у редакції, що діяла на дату складення протоколу, було передбачено заборону Міністерству охорони здоров`я на проведення планових заходів з госпіталізації та планових операцій, крім термінових та невідкладних, на час дії карантину. Саме порушення цього пункту інкримінується поліцейським ОСОБА_1 .

Підпунктом 8 п. 2 цієї постанови визначено, що на час дії карантину забороняється робота суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення, крім визначеної урядом.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає те, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Згідно із приписами ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

ОСОБА_1 не є господарюючим суб`єктом, не є посадовою особою суб`єкта господарювання, яка в силу вимог ст. 14 КпАП України може відповідати за недодержанням установлених правил у сфері охорони здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до її службових обов`язків, а тим паче не є посадовою особою закладу охорони здоров`я населення.

Внаслідок невірної кваліфікації діяння, шляхом вказівки невірного пункту постанови КМУ № 211 від 11 березня 2020 року, а також тому, що ОСОБА_1 не є тією посадовою чи службовою особою суб`єкта господарювання, що може нести відповідальність за здійснення відповідної господарської діяльності із порушенням встановлених обмежень, з урахуванням того, що кваліфікація діяння судом самостійно призведе до порушення принципу рівності сторін, суд приходить до висновку, що у справі відсутні докази вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП. У зв`язку із цим, провадження у справі підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 9, 14, 44-3, 247, 251, 266, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КпАП України.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку особою, щодо якої її винесено у десятиденний строк з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Суддя І.Ю. Литвиненко