Справа № 308/3601/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

14.08.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та її захисника - адвоката Йосипчука О.В., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в :

постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 травня 2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , непрацюючий,

визнаний винним у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Згідно постанови, 04.04.2020 приблизно о 22 год. 48 хв., гр. ОСОБА_1 , по вул. Лєрмонтова, 5 «а», у м. Ужгороді, керував автомобілем марки «Mersedes - Benz E 220», д/н НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку огляд проводився у лікаря нарколога в ЗОНД, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді є незаконною та необґрунтованою. Зазначає, що справа розглянута за його відсутності, без його належного повідомлення про час та місце її розгляду. Стверджує, що лікарем, який проводив огляд на стан сп`яніння, не було дотримано порядку проведення огляду, що матеріали справи не містять Акту медичного огляду, на підставі якого лікарем видано висновок № 70 про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння. Також зазначає, що такий Акт повинен містити інформацію про повторне обстеження особи проведене через 20 хв., однак лікарем не проводився повторний огляд. Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження вказує на те, що про оскаржувану постанову дізнався 01.06.2020 та подав 10.06.2020 апеляційну скаргу, однак постановою Закарпатського апеляційного від 19.06.2020 подану ним скаргу необґрунтовано повернуто та відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати, а провадження в справі закрити за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Йосипчука О. В., які підтримали клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

З матеріалів справи та оскаржуваної постанови вбачається, що справу розглянуто без участі ОСОБА_1 .. Разом із тим, із матеріалів справи вбачається, що копію постанови отримав захисник ОСОБА_1 - адвокат Йосипчук О. В. лише 01.06.2020, що підтверджується відповідною розпискою, яка міститься на форзаці справи. Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять даних про отримання ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови. У зв`язку з наведеним, доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження заслуговують на увагу.

Тому, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на захист та доступ до правосуддя, доводи клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження судового рішення визнаються обґрунтованими, причини пропуску строку такими, що перешкодили ОСОБА_1 та його захиснику - адвокату Йосипчуку О. В., своєчасно подати апеляційну скаргу - поважними, а тому, строк на апеляційне оскарження поновлюється.

Апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка в постанові.

Так, протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 366368 підтверджено, що 04.04.2020 приблизно о 22 год. 48 хв., гр. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Mersedes - Benz E 220», д/н НОМЕР_1 , в м. Ужгород по вул. Лєрмонтова, 5 «а», перебував у стані алкогольного сп`яніння, огляд проводився у встановленому законом порядку в лікаря нарколога в ЗОНД, чим порушив вимоги, передбачені п. 2. 9 «а» ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. З указаного протоколу також убачається, що ОСОБА_1 своїми підписами в протоколі підтвердив, що права та обов`язки йому роз`яснені; зі змістом протоколу ознайомлений; його копію отримав; що до протоколу внесені правильні дані щодо його особи (а. с. 1).

З Висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від № 70 від 04.04.2020, складеного лікарем Закарпатського обласного наркологічного диспансеру (далі - ЗОНД) ОСОБА_2 убачається, що направлений інспектором ОСОБА_3 04.04.2020 о 23 год. 15 хв. на огляд ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння. З указаного висновку також убачається, що ОСОБА_1 ознайомлений із результатами огляду, про що свідчить його підпис. Між тим, з указаного Висновку не вбачається, що ОСОБА_1 подавав будь-які зауваження чи застереження щодо відомостей внесених до цього документу чи не погоджувався з результатами огляду (а. с. 2).

З розписки ОСОБА_1 вбачається, що останній зобов`язується залишити керований ним транспортний засіб марки «Mersedes - Benz E 220», д/н НОМЕР_1 , на місці зупинки без порушень ПДР (а. с. 3).

З копії постанови серії ЕАК № 2343738 вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП, а саме за те, що 04.04.2020 близько 22 год. 48 хв. у м. Ужгород по вул. Лєрмонтова, 5 «а», гр. ОСОБА_1 , керував автомобілем марки «Mersedes - Benz E 220», д/н НОМЕР_1 , на якому не працювала лампа лівого заднього стопа (а. с. 4).

Зазначені в протоколі щодо ОСОБА_1 обставини підтверджуються і наявним у матеріалах справи відеозаписом із боді-камер поліцейських, з якого також убачається, що результат огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння становив 0,86 % (а. с. 5).

Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.9 «а» ПДР, та його винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор УПП в Закарпатській області ОСОБА_3 був упереджений при проведенні перевірки, направленні ОСОБА_1 на проходження медичного огляду на стан сп`яніння та складанні щодо нього протоколу за ознаками передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, а також, що в інспектора були підстави для фальсифікації протоколу чи обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, - у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги й на такі не посилалася сторона захисту під час розгляду справи апеляційним судом.

Крім того, під час апеляційного розгляду не встановлено даних і про те, що в лікаря ЗОНД ОСОБА_2 , яка проводила огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та склала висновок про його перебування у стані алкогольного сп`яніння, були підстави для фальсифікації Висновку щодо ОСОБА_1 , а також для його обмови в перебуванні в стані алкогольного сп`яніння, - у підтвердження таких даних також відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх не додано й до апеляційної скарги й на такі не посилалася сторона захисту під час розгляду справи апеляційним судом.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які дані, які би свідчили про зацікавленість інспектора ОСОБА_3 та лікаря ОСОБА_2 у результатах розгляду справи, - у підтвердження таких даних також відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги.

Не встановлено під час розгляду апеляційної скарги й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусового погодження на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, а також підписання ним протоколу та висновку медичного огляду, - на такі дані також не вказується в апеляційній скарзі й не вказувалось стороною захисту в ході її розгляду.

Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що вищевказані інспектор та лікар діяли в межах наданих їм повноважень.

З урахуванням наведеного вище, доводи апеляційної скарги про те, що лікарем, який проводив огляд на стан сп`яніння, не дотримано порядку проведення такого огляду, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наявними в матеріалах справи й вищезазначеними доказами, у тому числі, й відеозаписом із місця події.

Доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять Акту медичного огляду, на підставі якого лікарем видано висновок № 70 про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, - апеляційний суд вважає такими, що не спростовують факту перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, який у свою чергу підтверджується Висновком лікаря, а також відеозаписом із місця події, з якого убачається, що при проведенні в закладі охорони здоров`я огляду із застосуванням приладу «Драгер» у ОСОБА_1 виявлено 0,86 % алкоголю.

З урахуванням наведеного вище, як такі, що будь-яким чином не свідчать про порушення процедури огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, а також не дають підстав для визнання відомостей викладених у Висновку лікаря недійсними, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що Акт огляду повинен містити інформацію про повторне обстеження особи проведене через 20 хв., однак лікарем не проведено повторний огляд.

Доводи апеляційної скарги про те, що справа розглянута за відсутності ОСОБА_1 , без його належного повідомлення про час та місце розгляду справи, - апеляційний суд вважає такими, що також не спростовують висновків суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення. Відхиляючи вказані доводи, апеляційний суд враховує те, що: відповідно до вимог чинного КУпАП розгляд справи без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не є безумовною підставою для скасування постанови суду першої інстанції у справах про адміністративні правопорушення; зі змісту протоколу вбачається, що ОСОБА_1 повідомлено про те, що розгляд справи відбуватиметься в Ужгородському міськрайонному суді; відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена по час і місце розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Пономарьов проти України»); право ОСОБА_1 на доступ до правосуддя та захист було забезпечено й у ході апеляційного розгляду справи.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що суддею місцевого суду ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винним у порушенні вимог, передбачених пунктом 2.9 «а» ПДР, та скоєнні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що накладене на нього адміністративне стягнення відповідає санкції вищевказаної статті, яка є безальтернативною, у зв`язку з чим, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

Не погоджується апеляційний суд і з доводами сторони захисту щодо закриття справи на підставі в п. 6 ст. 247 КУпАП виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Близькі за змістом положення містяться у ч. 2 ст. 4 КК, відповідно до якої кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Зазначені положення кореспондуються з положеннями ч. 2 ст. 58 Конституції України, згідно з якою ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Вищенаведене свідчить про те, що до осіб, які до 01.07.2020 вчинили керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені зі ст.130 КУпАП, має бути застосовано закон, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що підстава для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачена п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП, відсутня, оскільки згідно вказаної норми провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю в разі скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність, а у результаті внесення змін до ст. 130 КУпАП юридична відповідальність виключена зі ст.130 КУпАП, була не скасована, а навпаки посилена.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги, які не знайшли свого підтвердження і жодними чином не спростовують та не впливають на висновки суду першої інстанції, спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана ОСОБА_1 апеляційна скарга - без задоволення.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що стороною захисту не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, в тому числі, про виклик свідків чи витребування доказів, не заявлялось.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження судового рішення.

Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 травня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан