15.09.2020 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 533/695/20
Провадження № 3/533/346/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня2020 року селище Козельщина

Суддя Козельщинського районного суду Полтавської області Козир В.П., за участю секретаря судового засідання Кругловецького Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли від Козельщинського ВП Кобеляцького ВП ГУ Національної поліції в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Козельщина, Козельщинського району Полтавської області, громадянин України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності станом на дату складення протоколу протягом року не притягувався,

за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 062398 від 31 липня 2020 року у цей день о 20 годині 22 хвилин громадянин ОСОБА_1 по вулиці Промислова в смт. Козельщина, Козельщинського району Полтавської області керував автомобілем ВАЗ 21057, державний номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги пп. «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП. Огляд на стан сп`яніння проводився в установленому законом порядку за згодою водія в присутності двох свідків за допомогою газоаналізатора Alkotest 6810. В протоколі міститься пояснення ОСОБА_1 про вживання пива у кількості «0;5» та його підпис.

Громадянин ОСОБА_1 в судові засідання з`явився, вину свою не визнав. Надав пояснення, що у нього вдома у цей день була вечірка; коли з другом їхали з магазину, на вул. Короленка розминувся з автомобілем патрульної поліції, поїхав додому та заїхав у двір; подання поліцейськими сигналів про зупинку не чув та не бачив, оскільки у машині гучно лунала музика та він відволікався на розмови з другом, який їхав на пасажирському сидінні поряд. Одразу як заїхав у двір, зайшов у хату та випив склянку спирту, бо вважає, що мав на це право. Тільки потім побачив та почув, що у двір зайшли поліцейські , які стали вимагати пройти тест на газоаналізаторі, погрожуючи забрати автомобіль на штраф майданчик. Вважав, що поліцейські порушили його право на власність, без дозволу потрапивши до його приватного подвір`я. Додатково посилався на той факт, що газоаналізатор Drager не пройшов належну повірку у Міністерстві охорони здоров`я, про що він дізнався з мережі Інтернет. Просив викликати свідків, які були присутні під час складення протоколу, та можуть підтвердити дійсні обставини справи.

Клопотання ОСОБА_1 судом було задоволено та у судове засідання на 15.09.2020 викликані свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, та ОСОБА_1 не наполягав на його допиті у якості свідка, від власного клопотання про допит ОСОБА_3 відмовився, так як не може забезпечити його явку у зв`язку з зайнятістю останнього. Суд прийняв відмову особи від виклику та допиту свідка, зважаючи на право самостійно розпоряджатися власними права та на власний розсуд.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_2 надала пояснення, згідно яких вона є сусідкою, проживає поряд за адресою: АДРЕСА_1 . Як відбувалося переслідування автомобіля ОСОБА_1 , його зупинка, та хто саме був за кермом, - не бачила та підтвердити не могла. Повідомила суд, що чула, як автомобіль сусіда ОСОБА_1 зупинився, й через 1,5 2 хвилини під`їхав патрульний автомобіль. Її покликали бути свідком. Повідомила, що чула, як ОСОБА_1 спочатку відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, пояснюючи це тим, що він у себе вдома та має право робити, що йому заманеться. Пояснила також, що з боку працівників поліції лунали погрози забрати автомобіль ОСОБА_1 за допомогою евакуатора на штраф майданчик, після чого вона вмовила ОСОБА_1 пройти тест на газоаналізаторі. Повідомила, що відеофіксація огляду на стан сп`яніння відбувалася на мобільні телефони поліцейських. Пояснити, чому не було зафіксовано факт погроз, та чи була зйомка безперервною також не змогла. Результат тесту, зафіксований матеріалами справи, підтвердила.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, допитавши свідка, суд приходить до такого висновку.

З відеозапису, наданого разом з протоколом у матеріали справи, та дослідженого у судовому засіданні, вбачається, що транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 (даний факт ОСОБА_1 не заперечувався) рухався назустріч автомобілю з поліцейським патрулем. Поліцейськими було подано світловий та звуковий сигнали щодо зупинки транспортного засобу. ОСОБА_1 на світловий та звуковий сигнали не відреагував, транспортний засіб не зупинив, а продовжив рух у зустрічному напрямку. Поліцейський автомобіль переслідував ТЗ, яким керував ОСОБА_1 , до місця його зупинки на подвір`ї. Після чого, поліцейські почали кликати водія та просити його вийти з будинку. Через деякий час ОСОБА_1 вийшов з будинку та запитав причину його переслідування та що саме він порушив. У відповідь поліцейські повідомили, що він не був пристебнутий ременями безпеки, запитали також щодо вживання алкоголю. ОСОБА_1 факт вживання алкоголю категорично заперечував, але погодився пройти тест на газоаналізаторі, з результатом тесту погодився, але вважав, що правила дорожнього руху не порушував, оскільки алкоголь вживав після зупинки авто у власному повір`ї, а не перед тим, як сісти за кермо.

Протокол про адміністративне правопорушення не містить посилання на технічний засіб, яким здійснювалася відео фіксація правопорушення. На запит суду територіальним відділом поліцій повідомлено (вих. № 6273/115/124/01-2020 від 14.09.2020), що відеозапис правопорушення здійснювався технічним засобом-відеореєстратором EVROMEDIA 2CAM SN 20180902, яким обладнано патрульний автомобіль Рено Дастер д.н.з. НОМЕР_3 .

Отже суд вважає відеозапис правопорушення належним та допустими доказом наявності вини гр. ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Тиск та погрози з боку працівників органів поліції відеозаписом не підтверджені, тому суд не враховує пояснення ОСОБА_1 , на підтвердження його невинуватості, щодо наявності погроз з боку працівників органів поліції забрати ТЗ на штраф майданчик шляхом евакуації, внаслідок чого він, нібито, змушений був погодитися на проходження тесту на вміст алкоголю.

Суд критично оцінює також пояснення свідка ОСОБА_2 , яка не бачила безпосередньо факт переслідування патрульним автомобілем транспортного засобу, на якому рухався ОСОБА_1 , не була свідком вживання алкоголю ОСОБА_1 вже після зупинки ним автомобілю, тому не підвередила пояснення ОСОБА_1 , що він не бачив знаки патрульного автомобіля зупинитися, та факт вжиття ним алкоголю вже після зупинки дома. Суд розцінює ці покази як спробу уникнення відповідальності ОСОБА_1 . У той же час суд враховує пояснення свідка в частині часового проміжку (1,5 2 хвилини) між тим, як вона почула звук, характерний для зупинки транспортного засобу, ОСОБА_1 та зупинкою патрульного автомобіля, та вважає, що занадто короткий проміжок часу між цими двома подіями підтверджує той факт, що ОСОБА_1 уникав переслідування з боку патрульних поліцейських та підтверджує той факт, що він перебував за кермом у стані алкогольного сп`яніння, а не вживав алкоголь вже після зупинки.

Письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , наданими під час складення протоколу відносно вчинення порушення ОСОБА_1 , підтверджується, що ОСОБА_1 добровільно погодився на проходження тесту на газоаналізаторі на місці, та результати тесту склали 1,12 проміле. Від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився, так як погодився з результатом, отриманим за допомогою газоаналізатора. Інформацію щодо наявності погроз з боку працівників поліції чи інших свідчень письмові пояснення, надані під час фіксації правопорушення, свідками не наводилися.

Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та результатом тестування на алкоголь було встановлено та підтверджено, що проба позитивна та кількісний показник складає 1.12 % алкоголю.

Суд не бере до уваги пояснення ОСОБА_1 про вживання ним алкоголю вже після зупинки транспортного засобу, оскільки у судовому засіданні суд не знайшов розумного та достатнього пояснення причин та необхідності вживання алкоголю (спирту) одразу після зупинки автомобіля, зважаючи на беззаперечність факту, підтвердженого відеозаписом, наявності вимоги поліцейських зупинитися. Ствердження особи про те, що він не чув та не бачив патрульний автомобіль, суд також сприймає критично, оскільки з відеозапису чітко видно, що інші транспортні засоби, які б заважали візуальному огляду проїжджої частини, були відсутні, й не помітити патрульний автомобіль, на думку суду, було неможливим.

Не вважає суд також підставою для непритягнення особи до відповідальності той факт, що працівники поліції увійшли до приватної власності ОСОБА_1 , так як з відеозапису вбачається, що вхід на територію, до якої, переховуючись від патрульного автомобіля, заїхав на власному ТЗ ОСОБА_1 був вільний та не обмежений для доступу третіх осіб.

Ствердження ОСОБА_1 про не проходження газоаналізатором повірки у Міністерстві охорони здоров`я як підставі для спростування результатів тесту суд не бере до уваги, оскільки ОСОБА_1 належним чином власні доводи не аргументував, не навів конкретний нормативно-правовий акт, який вимагає необхідність обов`язкового проходження такої повірки у МОЗ України.

Суд зазначає, що у матеріалах справи міститься копія свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 12-01/5502 чинного до 30.09.2020, яке суд вважає належним підтвердженням проходження повірки газоаналізатором.

Згідно пп. «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху, затверджених ПКМУ від 10.10.01 № 1306, визначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за адміністративне правопорушення, а самеза керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За нормою ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Тож керуючись своїми внутрішніми переконаннями, що ґрунтуються на всебічно, повно та об`єктивно досліджених усіх обставинах справи у їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, суд вважає, що вина громадянина ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серія БР № 062398 від 31 липня 2020 року; результатом тестування на алкоголь, згідно якого у ОСОБА_1 виявлено вміст алкоголю 1,12 %; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ; відеозаписом вчиненого адміністративного правопорушення. Сукупність наведених доказів надає можливість, на думку суду, встановити склад правопорушення поза розумним сумнівом.

В матеріали справи також надано довідку про те що громадянин ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 протягом року притягувався, але рішення на момент повторного складання протоколу про адміністративне правопорушення відсутнє, що не дозволяє кваліфікувати дії ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Отже враховуючи вищевикладене суддя вважає, що в діях громадянина ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено належними та допустими доказами, оформленими на місці вчинення порушення, а свідчення ОСОБА_1 та пояснення свідка, надані у судовому засіданні, факт вчинення правопорушення, зафіксованого протоколом про адміністративне правопорушення, актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та результатом тестування на газоаналізаторі ALCOTEST 6810, не спростовані.

Враховуючи викладене, суддя вважає за необхідне застосувати відносно правопорушника ОСОБА_1 , безальтернативне адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумівдоходів громадян з позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення стягується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на день винесення постанови становить 420 грн 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 40-1, ч. 1 ст. 130, ст.ст. 276-280, 283-285, 287-289 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосувати відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на користь держави, що становить 10 200,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 420 грн 40 коп.

Реквізити сплати штрафу: отримувач коштів ГУК Полтав.обл/Полтавська/21081300, код отримувача (ЄДРПОУ) 37959255, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, номер рахунку (IBAN) UА0016001, код класифікації доходів бюджету 21081300. «Адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху». Протокол про адміністративне правопорушення серія БР № 062398 від 31 липня 2020 року.

Реквізити сплати судового збору: отримувач коштів ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача (IBAN) UА0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106 «Судовий збір».

Строк пред`явлення постанови до виконання: протягом трьох місяців з дня винесення постанови, а при оскарженні - постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити правопорушнику, що штраф має бути сплачений не пізніше як через 15 днів з дня отримання постанови із наданням відповідної квитанції про сплату штрафу до канцелярії суду, у разі несплати добровільно штрафу протягом 15 днів з дня вручення копії постанови, при примусовому виконанні постанови суду згідно ч. 2 ст. 308 КУпАП, штраф підлягатиме стягненню у подвійному розмірі.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Козельщинський районний суд Полтавської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.П. Козир