Справа№938/369/20
Провадження № 3/938/174/20
ПОСТАНОВА

про повернення на дооформлення

27 серпня 2020 року селище Верховина

Суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області Джус Р.В., за участю секретаря судового засідання Фурманюк В.М., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Атаманюка Р.І, розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Верховинського відділення поліції Косівського відділу поліції Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване та фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, приватного підприємця, - за ст.44-3 КпАП України,

в с т а н о в и в:

на розгляд Верховинського районного суду Івано-Франківської області надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.44-3 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР 18 №375208, 01.08.2020 приблизно о 12год. 04хв. водій маршрутного транспортного засобу марки «ПАЗ», рейс «смт Верховина/с Шибене» ОСОБА_1 перевозив понаднормову кількість пасажирів, а саме більше 21 сидячих місць, чим порушив вимоги постанови КМУ №500 п.3 п.п.7.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненому правопорушенні не визнав.

Адвокат Несторука Миколи Власійовича в судовому засіданні просив провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, з тих підстав, що на момент його зупинки працівниками поліції, постанова КМУ, яка містила положення підпункту 7 пункту 3 (в редакції на момент вчинення правопорушення), порушення якого ставиться у провину ОСОБА_1 , вже втратили чинність. Адвокат вважає, що хоча, зі змісту самого протоколу неможливо встановити, яку саме постанову КМУ мали на увазі працівники поліції під час складання протоколу, так як не зазначено дату її прийняття, але можна припустити, що мається на увазі постанова КМ України №500 від 17.06.2020. Також адвокат звернув увагу на те, що ОСОБА_1 здійснював посадку згідно квитків на проїзд, які пасажири, придбали на автостанції в селищі Верховина, та з відомості каси Автостанції від 01.08.2020 видно, що диспетчером продано 22 квитки на відповідний автобус, що перевищує кількість місць для сидіння.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового розгляду, суддя вважає, що справа підлягає поверненню на дооформлення з огляду на наступне.

Згідно зі ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема, вирішує чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.ст.251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Згідно ст.256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Однак, даний адміністративний протокол було складено в порушення вимог ст.256 КУпАП з недоліками, що перешкоджають та унеможливлюють об`єктивний розгляд справи.

Зокрема, статтею 44-3 КУпАП встановлена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Тобто, диспозиція ст.44-3 КУпАП є бланкетною, такою, що не називаючи конкретних ознак правопорушення або називаючи лише їх частину, відсилає для встановлення змісту ознак правопорушення до інших нормативних актів, які не є законами про адміністративну відповідальність, тому, у даному випадку, посилання на конкретні нормативні акти, що визначають правила, які, згідно з протоколом, порушив ОСОБА_1 , є обов`язковим, а отже у протоколі про адміністративне правопорушення має бути зазначена відповідна стаття певного нормативного акту (частина, пункт) та має бути викладено їх зміст.

З матеріалів справи вбачається, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР 18 №375208 01.08.2020 відносно ОСОБА_1 зазначено про порушення ним вимог постанови КМУ № 500, а саме п.п. 7 п.3 цієї постанови. Разом з тим, в ньому не зазначено дати прийняття цієї постанови, що позбавляє суд можливості визначити, який конкретний нормативний акт мався на увазі, чи містить він в собі п.п. 7 п.3 та які саме обмежувальні приписи щодо встановлених правил карантину, містяться в цьому пункті.

Крім цього, у протоколі не зазначено свідків правопорушення, д.н.з транспортного засобу яким здійснювалось перевезення, до протоколу не долучено доказів, що підтверджують технічні характеристики транспортного засобу, а саме його пасажиромісткість, а відтак суд позбавлений можливості перевірити обставини скоєного правопорушення.

Суддя звертає увагу на те, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі "Тейшейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі "Шабельник проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Також ЄСПЛ неодноразово наголошував, зокрема, в рішеннях у справах "Гурепка проти України (№2)" від 08 квітня 2010 року, "Лучанінов проти України" від 09 червня 2011 року на необхідність суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року роз`яснив, що у разі коли протокол складено не уповноваженою на те особою або без додержання вимог, установлених ст. 256 КУпАП, суддя зобов`язаний своєю постановою повернути протокол відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

Верховним Судом України визнано правильну практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст.256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного дооформлення (п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14).

З урахуванням викладеного, а також невідповідності протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ч.1 ст. 256 КпАП України, суд позбавлений можливості надати оцінку в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, у зв`язку із чим, приходить до висновку про необхідність повернення справи для дооформлення, під час якого необхідно всебічно, повно, і об`єктивно з`ясувати всі обставини, що мають значення для прийняття правильного рішення, після чого, за наявності для того законних підстав, направити до суду.

Суд зауважує, що строки за яких посадові особи мають доопрацювати адміністративний матеріал не повинні перевищувати строки притягнення особи до адміністративної відповідальності і включати можливість належного виклику особи до суду.

Керуючись статтями 44-3, 256, 278 КпАП України,

п о с т а н о в и в:

матеріали адміністративної справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.44-3 КпАП України повернути в Верховинське відділення поліції Косівського відділу поліції Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області для належного оформлення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Джус Р.В.