ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №33/821/469/20 Справа № 708/617/20 Головуючий по першій інстанції Ігнатенко Т.В.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2020 р. м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника Куріловича С.О. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - Куріловича С.О. на постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 10 серпня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП ,-

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 065714 від 29.05.2020, ОСОБА_1 29.05.2020 року о 04 год. 05 хв. в м.Чигиин по вул.Гайдамацька, керував транспортним засобом Mercedes д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5. Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 10 серпня 2020 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить, 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 420 грн. 40 коп. судового збору.

Не погодившись із оскаржуваною постановою, захисник ОСОБА_1 - Курілович С.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 10 серпня 2020 року, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі посилається на те, що судом першої інстанції не було забезпечено особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, можливості взяти участь у судовому засіданні, що стало наслідком порушення ст.268 КУпАП.

Вважає, що письмові докази, досліджені безпосередньо під час судового розгляду, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, письмові пояснення свідків та відеозапис з нагрудної камери поліцейського є або неналежним, або недопустимим, внаслідок чого кожен окремо, ні у своїй сукупності не можуть доводити наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, оскільки протокол - не може бути визнаний належним доказом в розумінні ст.251 КУпАП, так-як за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду, тоді як в судовому засіданні досліджувалися письмові пояснення свідків але не заслуховувалися вони самі після приведення їх до присяги та повідомлення про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів, тому вважаються недопустимими доказами.

Зазначає, судом при винесенні оскаржуваної постанови не враховано, що документи на право керування транспортним засобом у ОСОБА_1 не вилучалися, вказане ставить під сумнів факт перебування його у стані алкогольного сп`яніння, адже якби стан сп`яніння був наявний, то працівники поліції були зобов`язані обмежити можливість ОСОБА_1 керувати транспортним засобом. Тоді як встановити, що додані до протоколу матеріали, зокрема, пояснення свідків, відбиралися на місці його складання і дійсно від свідків події, чи в іншому місці і від осіб, які в дійсності не були свідками, вбачається неможливим.

Перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, заслухавши думку ОСОБА_1 та його захисника Куріловича С.О. про задоволення апеляційної скарги з зазначених в ній підстав та скасування оскаржуваної постанови, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Так, відповідно до ст.251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчують подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст.251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст.ст. 254-256 КУпАП.

Висновки судді про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.

Незважаючи на позицію ОСОБА_1 про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі і перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема даними:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 065714 від 29.05.2020, про те, що ОСОБА_1 29.05.2020 року о 04 год. 05 хв. в м.Чигиин по вул.Гайдамацька, керував транспортним засобом Mercedes д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5. Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП;

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29.05.2020 до Чигиринської ЦРЛ, згідно якого, у ОСОБА_1 виявлено ознаки сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота;

- пояснень від 29.05.2020 отриманих від ОСОБА_2 та ОСОБА_3 згідно яких, працівниками поліції гр. ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер», на що він відмовився, після чого - у медичному закладі, на що він також відмовився, зазначаючи, що він п`яний.

Наведені обставини свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та обґрунтованість його притягнення до адміністративної відповідальності.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - Курілович С.О. посилається на те, що письмові докази, досліджені безпосередньо під час судового розгляду, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, письмові пояснення свідків та відеозапис з нагрудної камери поліцейського є або неналежним, або недопустимим, внаслідок чого кожен окремо, ні у своїй сукупності не можуть доводити наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, оскільки протокол - не може бути визнаний належним доказом в розумінні ст.251 КУпАП, так-як за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду, тоді як в судовому засіданні досліджувалися письмові пояснення свідків але не заслуховувалися вони самі після приведення їх до присяги та повідомлення про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів, тому вважаються недопустимими доказами.

Вважаю дані доводи неприйнятними, оскільки вони є такими, що ґрунтуються на не правильному тлумаченні закону, зокрема, ст.ст.251, 272 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В свою чергу, ст.272 КУпАП визначено, що як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі.

Аналізуючи дані норми закону вбачається, що зазначені апелянтом докази, відповідно до вимог чинного законодавства є належними та допустимими доказами у даній справі, а виклик свідків є правом суду, а не його обов`язком. Тоді як із наявних у матеріалах справи пояснень свідків вбачається, що вони містять всю необхідну для суду інформацію, яка підлягала встановленню по даній справі.

Не підлягають до задоволення доводи апелянта про те, що судом при винесенні оскаржуваної постанови не враховано, що документи на право керування транспортним засобом у ОСОБА_1 не вилучалися, оскільки не є самостійною підставою для скасування законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення місцевого суду.

Крім того, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції досліджено відеозапис із нагрудного портативного відеореєстратора поліцейського, наявного у матеріалах даної справи, який підтверджує обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

В апеляційній скарзі апелянт також посилається на те, що судом першої інстанції не було забезпечено особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, можливості взяти участь у судовому засіданні, що стало наслідком порушення ст.268 КУпАП.

В свою чергу матеріали справи про адміністративне правопорушення свідчать про належне повідомлення ОСОБА_1 про дату, час і місце судових засідань, який на них не з`являвся, в зв`язку з чим місцевим судом з врахуванням положень ст.268 КУпАП розглянуто справу в його відсутність. А тому дані доводи апелянта є безпідставними.

Крім того, з метою поновлення ОСОБА_1 в його правах, судом апеляційної інстанції вжито заходи до безпосередньої участі його та захисника Куріловича С.О. в розгляді справи, на виконання вимог ст.294 КУпАП, з наданням можливості надати пояснення по суті складеного щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення.

Дослідивши вказані докази та оцінивши їх з точки зору належності, допустимості, та достовірності, накладення судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП, вимогам ст.ст.33,34 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративні правопорушення, є співрозмірним скоєному адміністративному правопорушенню, особі правопорушника та не містить його альтернативних видів.

З огляду на викладене, вважаю, що постанова Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 10.08.2020 щодо ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування, та закриття провадження за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, як того просить апелянт, - відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 10 серпня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - Куріловича С.О., - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Биба