Провадження № 33/824/44/2020 Суддя-доповідач - Полосенко В.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2020 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Полосенко В.С., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 14 листопада 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить суму в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови судді І-ї інстанції, ОСОБА_1 20.08.2019 року приблизно о 03 год. 05 хв. в с. Доброводи, Уманський район, Черкаська область, по вул. Чапаєва, 8 керував автомобілем марки «Шевролет» з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Згідно результату огляду проведеного за допомогою алкотесту «Drager» №314 від 20.08.2019 року, який показав 2,03%, ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. А відтак своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 14 листопада 2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду І-ї інстанції,ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді першої інстанції скасувати та провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України. Крім того, ОСОБА_1 подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови від 14.11.2019 року як такого, що пропущений з поважних причин. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що не мав можливості вчасно подати апеляційну скаргу, оскільки не був обізнаний з фактом винесення такої постанови судом І-ї інстанції та присутнім в суді під час розгляду справи. Також він не отримував копію постанови, а з її змістом ознайомився лише 21.11.2019 року з інтернет-сайту «Судовий реєстр».

Вважає постанову судді незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням ст.ст.245, 251, 252, 280, 283 КУпАП, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення складений в порушення ст.256 КУпАП не належними особами; в ньому не роз`яснено особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, права, передбачені ст.ст.55, 56, 59 Конституції України; відсутні відомості про притягнення особи до адміністративної відповідальності протягом року; не зазначено про те, що саме він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а також відсутня інформація про те, який саме огляд мав пройти водій та з якою метою такий огляд був проведений.

В порушення п.7 Інструкції №1452/735 медичний огляд водія у найближчому закладі охорони здоров`я взагалі не проводився. Натомість, огляд був проведений з порушенням вимог ст.266 КУпАП, а тому вважається недійсним і не є доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Зокрема, у патрульних поліцейських був відсутній газоаналізатор; сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки; докази того, що газоаналізатор дозволений до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також не було повідомлено про порядок застосування приладу під час огляду. Крім того, прилад «Драгер», що вказаний у протоколі, не дозволений до застосування. Його калібровка проведена понад встановлений законодавством строк - шість місяців до застосування відносно ОСОБА_1 Огляд був проведений за відсутності двох свідків, а особи, які вказані у протоколі не були свідками події.

В порушення вимог Інструкції №1452/735 від 09.11.2015 року до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено акт огляду, що складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий долучається до протоколу.

Також вказує, що транспортний засіб не був затриманим до вирішення справи, що свідчить про відсутність факту керування автомобілем особою, яка притягується до адміністративної відповідальності та вчинення нею цього адміністративного правопорушення.

Зазначає, що в матеріалах справи, крім адміністративного протоколу, відсутні інші належні та допустимі докази на підтвердження його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді та вивчивши матеріали провадження, приходжу до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із наступного.

ОСОБА_1 на апеляційний розгляд справи не з`явився. В апеляційній скарзі просив проводити розгляд справи в апеляційній інстанції у його відсутність.

З метою забезпечення вільного доступу до правосуддя; права на апеляційне оскарження; реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на викладені в апеляційній скарзі обставини, вважаю за необхідне поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.

За змістом ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення має бути забезпечено всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Висновок суду про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №309265 від 20.08.2019 року;

- висновком результатів тесту «Drager» ALCOTEST 6820 від 20.08.2019 року, згідно якого у ОСОБА_1 виявлено стан алкогольного сп`яніння з показником 2,03 проміле;

- акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого не вбачається факт відмови ОСОБА_1 від підпису. Натомість, в графі "З результатами згоден" напроти його прізвища, ім`я та по батькові проставлений підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Це свідчить про згоду ОСОБА_1 з результатами проведеного огляду.

- письмовими поясненнями свідків події ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , відповідно до яких свідки підтвердили, що в їх присутності водій ОСОБА_1 погодився у встановленому порядку пройти перевірку для визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу "Драгер" №ARHJ0275 та після продувки на алкотестері було зафіксовано числове значення 2,03 проміле.

- інформацією, яка міститься на відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції;

- іншими матеріалами справи.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про достатність вказаних доказів, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 1.6. Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України від 09.09.2009 №406/666, огляд проводиться: уповноваженою особою Державтоінспекції МВС, патрульної служби МВС на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я.

Як вбачається з матеріалів справи, огляд було запропоновано водію транспортного засобу - ОСОБА_1 , оскільки щодо нього у поліцейського були підстави вважати, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу - газоаналізатору "Драгер" у присутності двох свідків. Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду - є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.

Твердження ОСОБА_1 щодо відсутності газоаналізатора на місці зупинки автомобіля; про проведення його огляду на визначення стану сп`яніння з порушенням ст.266 КУпАП, в тому числі за відсутності свідків події, а також про відсутність в матеріалах справи акту огляду, апеляційний суд оцінює критично як безпідставні, оскільки такі обставини повністю спростовуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами.

Всупереч доводам ОСОБА_1 , відсутність у матеріалах справи письмових доказів на підтвердження затримання транспортного засобу під його керуванням не може спростовувати порушення ОСОБА_1 п. 2.9 "а" ПДР України за наявності у матеріалах справи інших належних та допустимих доказів в їх сукупності.

Інші доводи ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі, не ґрунтуються на матеріалах провадження, спростовуються наявними у справі належними та допустимими доказами, і не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Суддя І-ї інстанції надав належну та об`єктивну оцінку всім доказам у справі, а також всебічно, повно та об`єктивно врахував обставини події, дійшовши вірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п.2.9 "а" ПДР України.

Достатніх доводів і належних доказів, які б спростовували правильність висновків судді щодо визнання винним та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП апеляційна скарга не містить.

Порушень вимог закону при складенні протоколу про адміністративне правопорушення та під час розгляду справи місцевим судом, які можуть бути підставою для скасування постанови судді, апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що постанова судді є законною та обґрунтованою, відсутні підстави для закриття провадження по справі, в зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 14 листопада 2019 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя В.С. Полосенко