Справа № 711/5259/20
Номер провадження 3/711/1714/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Черкаси 04 вересня 2020 року

Суддя Придніпровського районного суду м. Черкас Угорчук В.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області, про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 154 КУАП,

в с т а н о в и в :

Біля 20 години 45 хвилин 22 червня 2020 року ОСОБА_1 біля будинку № 87 по вул. Героїв Дніпра у м. Черкаси вигулював свого собаку породи «Лабрадор ретривер» без повідка, внаслідок чого вказаний собака наніс тілесні ушкодження собаці породи «Померанський шпіц», який належав потерпілій ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 винуватим себе визнав частково і пояснив, що є власником собаки породи «Лабрадор ретривер» і увечері 22.06.2020 р. поблизу будинку № 87 по вул. Героїв Дніпра у м. Черкаси відпустив його без повідка, а сам підійшов поздороватись із ОСОБА_2 , яка вигулювала своїх двох собак. Вони з ОСОБА_2 знайомі і неодноразово брали участь у виставках тварин, тому їх собаки контактували між собою. Його собака підбіг до одного із собак потерпілої і, граючись, поклав на нього лапу, але ОСОБА_2 різко смикнула за повідок, після чого цій собаці стало зле і він помер. Вважає, що допустив вигул собаки без повідка і без намордника, але його собака не заподіював тілесні ушкодження іншому собаці, власність якого потерпілій не доведена. Також не встановлено причину загибелі цього собаки, яка могла наступити із-за того, що ОСОБА_2 сіпнула за повідок.

При розгляді справи суддя виходить із наступного.

Стаття 154 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за:

-тримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак, або приведення в громадські місця, або вигулювання собак без повідків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку) чи в невідведених для цього місцях (частина перша);

-ті самі дії, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну, а так само повторне протягом року вчинення порушення з числа передбачених частиною першою цієї статті (частина друга).

Отже у цій справі необхідно встановити доведеність того, чи допустив ОСОБА_1 порушення, зазначені в першій частині, і чи наступили наслідки, зазначені в другій частині вказаної статті.

ОСОБА_1 не заперечує того, що він вигулював собаку без повідка. Це підтвердив під час розгляду справи очевидець події свідок ОСОБА_3 і така інформація міститься в письмовому поясненні ОСОБА_2 .

Потерпілу ОСОБА_2 викликано в судове засідання, але вона не з`явилась і не повідомила про причини неявки, у зв`язку з чим суддя виходить із змісту її письмового пояснення.

До матеріалів справи долучено диск для систем лазерного зчитування із відеозаписом події, який є доказом згідно із ст. 231 КУпАП, з якого видно, що собака породи «Лабрадор ретривер» вигулювався поблизу магазину без повідка і намордника. Свідок ОСОБА_4 також пояснила, що у власності ОСОБА_1 є собака такої породи, а у власності ОСОБА_5 дві собаки, у тому числі й породи «Померанський шпіц».

ОСОБА_1 надано копії документів про те, що у його власності є собака породи «Лабрадор ретривер».

Зазначених доказів у сукупності достатньо для того, щоб вважати доведеним, що ОСОБА_1 вчинив дії, відповідальність за які передбачена ч.1 ст. 154 КУпАП.

Сам ОСОБА_1 і свідок ОСОБА_3 пояснили, що після того, як собака ОСОБА_6 підбіг до собаки ОСОБА_7 , то останній помер, але зазначають, що собака лабрадор не наносив тілесних ушкоджень собаці шпіц, а тільки поклав на неї лапу, а загибель шпіца могла наступити із-за того, що ОСОБА_2 різко смикнула за повідок.

Із пояснень потерпілої ОСОБА_2 встановлено, що вона тримала собаку шпіц на повідку, а ОСОБА_1 вигулював собаку лабрадор без повідка і той підбіг до її собаки і вкусив, внаслідок чого настала загибель її собаки шпіц.

Дослідженням відеозапису встановлено, що собака породи «Лабрадор ретривер» підбіг без повідка і намордника до собаки породи «Померанський шпіц», схопив зубами за холку і кілька разів струсонув, після чого шпіц невдовзі помер.

Ця обставина є очевидною і достатньою для того, щоб вважати доведеним, що загибель цієї собаки наступила внаслідок нападу на неї собаки ОСОБА_1 .

Доводи останнього про не доведеність того, що собака породи шпіц є власністю потерпілої, спростовуються наступним.

Сама потерпіла ОСОБА_2 стверджує, що цей собака є її власністю. ОСОБА_1 і свідок ОСОБА_4 пояснили, що ОСОБА_2 неодноразово брала участь у виставці собак і виставляла саме цього собаку породи шпіц. Також потерпіла надала копії документів на цього собаку, що також є підтвердженням її власності на тварину.

Таким чином, всі докази в сукупності свідчать про те, що цей собака був власністю потерпілої, тобто її майном, і потерпілій завдано шкоди. Розмір цієї шкоди не визначено і її визначення не має значення для розгляду цієї справи.

З урахуванням викладеного вважаю доведеним, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 154 КУпАП, яка передбачає накладення штрафу і конфіскацію тварини.

Згідно із ч.1 ст. 29 КУпАП конфіскація предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в примусовій безоплатній передачі цього предмета у власність держави за рішенням суду. Конфісковано може бути лише предмет, який є у приватній власності порушника, якщо інше не передбачено законами України.

Відповідно до вимог ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ)" від 23 лютого 2006 року суди застосовують рішення ЄСПЛ як джерело права, тому суддя враховує практику ЄСПЛ, викладену у справах «Садоха проти України» від 11 липня 2019 року, «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року. Так, ЄСПЛ зазначив, що пропорційним є захід, який відповідає серйозності вчиненого порушення, а конфіскація … була непропорційним вчиненому порушенню заходом і поклала на (правопорушника) надмірний індивідуальний тягар, з огляду на що було порушено статтю 1 Першого протоколу до Конвенції.

Конфіскація майна становить втручання у право на мирне володіння майном. Таке втручання має здійснюватись відповідно до національного законодавства держави та не порушувати "справедливий баланс" між вимогами інтересів суспільства і необхідними умовами захисту основоположних прав особи.

ЄСПЛ поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Так, ЄСПЛ у згаданому рішенні у справі "Надточій проти України" зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Санкція ч.2 ст. 154 КУпАП передбачає конфіскацією тварини, що свідчить про те, що таке стягнення за своєю суттю прирівнюється до кримінального покарання.

Крім того, як встановлено із пояснень не тільки ОСОБА_1 , а й свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_3 , ОСОБА_1 турбується за собаку, дресирує і тренує її, бере участь у виставках, тобто вони прив`язані один до одного і собака сприймає його як господаря. Вилучення собаки у володільця і передача його у власність держави буде негуманним і по відношенню до тварини, тому що це може прирівнюватись до жорстокого поводження з твариною.

З урахуванням викладеного суддя вважає за можливе врахувати викладену практику ЄСПЛ і не застосовувати такий вид стягнення як конфіскація, тому що це стягнення очевидно є непропорційним вчиненому правопорушенню.

Керуючись ст. ст. 1,6,7, 280, 283 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 154 КУпАП, і накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 85 грн., без конфіскації тварини.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн.40 коп.

Відповідно до положень ч.1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в 10-денний строк до Черкаського апеляційного суду.

Суддя: В. В. Угорчук