Справа №461/55/18
П О С Т А Н О В А

23 січня 2020 року

Суддя Галицького районного суду м. Львова Фролова Л.Д.,

за участі:

секретаря судового засідання Збожної О.Р.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Галицького районного суду м. Львова від 20 лютого 2018 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчинення порушення митних правил за ст. 471 Митного кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

11 листопада 2019 року до суду надійшла відповідна заява ОСОБА_1 . Свої вимоги заявник мотивує тим, що постановою судді Галицького районного суду м. Львова від 20 лютого 2018 року його визнано винним за ст. 471 Митного кодексу України (далі МК України), накладено стягнення у виді штрафу. Заявник зазначає, що відділом прикордонної служби «Рава-Руська» Львівського прикордонного загону підтверджено перебування його автомобіля під час митного оформлення в зоні прикордонного контролю, проте жодних доказів (схем, витягів тощо) не надано. Вважає, що у діях інспектора митного контролю ОСОБА_3 , який здійснював митне оформлення, вбачається перевищення службових повноважень. При здійсненні митного оформлення інспектор не пред`явив службового посвідчення та посадової інструкції, що свідчить про відсутність у нього повноважень на здійснення митного контролю. Із посадової інструкції ОСОБА_3 , останній не є посадовою особою відділу митного оформлення №№ 1-4, які відповідно до Технологічної схеми мають повноваження на здійснення митного оформлення товарів і транспортних засобів. Крім того, заявник зазначає, що до Галицького районного суду м. Львова під час розгляду справи Львівською митницею ДФС були надані завідомо неправдиві докази: технологічна схема ЗМК митного поста «Рава-Руська», контрольний талон проходження прикордонного контролю та акт огляду товару. У протокол про порушення митних правил внесені завідомо неправдиві відомості щодо знаходження ОСОБА_1 на смузі митного контролю.

Наведені обставини заявник ОСОБА_1 вважає нововиявленими, оскільки такі не були прийняті до уваги судом при розгляді справи про порушення митних правил. Просить суд скасувати постанову суду від 11 листопада 2019 року, зупинити виконання цієї постанови та відкликати таку з відділу державної виконавчої служби, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити.

В судовому засіданні представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвокат Хрипта І.М. заяву ОСОБА_1 підтримав та просив задовольнити. Надав пояснення з приводу недопустимості та неналежності доказів, поданих митним органом та інших письмових документів, що містяться у матеріалах справи. Просив скасувати постанову суду. Дані обставини, на його думку, є нововиявленими, оскільки не були відомі учасникам судового розгляду справи у листопаді 2018 року.

ОСОБА_1 під час розгляду справи позицію свого захисника підтримав.

Заслухавши пояснення заявника та його представника, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення № 461/55/18, матеріали заяви та додані до неї документи, суд вважає, що у її задоволенні слід відмовити виходячи з наступного.

Суд встановив, що постановою Галицького районного суду м. Львова від 20 лютого 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 грн; вилучений, відповідно до протоколу про порушення митних правил товар повернуто ОСОБА_1 після проведення митного оформлення або для повернення вказаного товару на митну територію держави, з якої його було ввезено; вилучені, відповідно до протоколу про порушення митних правил грошові кошти в сумі 84100,00 доларів США повернуто ОСОБА_1 , вирішені питання судового збору та витрат за зберігання товару на митному складі.

У тексті постанови зазначено, що 13 грудня 2017 року о 18 год. 15 хв. громадянин України ОСОБА_1 разом з пасажиром ОСОБА_4 на автомобілі марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 поверталися з Республіки Польща до України, через м/п «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС, обравши формою проходження митного контролю смугу спрощеного митного контролю «зелений коридор». В ході митного контролю, шляхом усного опитування, ОСОБА_1 заявив про наявність в нього та пасажира грошових коштів в загальній кількості 10 000 євро та 84 187 доларів США, а ОСОБА_4 заявив про наявність в нього 10 000 Євро. Автомобіль було скеровано зі смуги спрощеного митного контролю в місце поглибленого догляду транспортних засобів, де громадянин ОСОБА_1 пред`явив до митного контрою вищезазначені грошові кошти. Також під час огляду автомобіля, було виявлено парфуми в асортименті, що знаходились в поліетиленових пакетах в салоні та багажному відділенні автомобіля без ознак приховування.

За результатами апеляційного перегляду справи постановою Апеляційного суду Львівської області від 14 травня 2018 року постанова суду першої інстанції скасована та постановлена нова, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України; накладено на нього стягнення штраф у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн.; вилучені в ОСОБА_1 кошти в сумі 84187 доларів США конфісковано в дохід держави, а вилучені товари парфуми в асортименті в кількості 187 шт. повернуто після проведення митного оформлення або для повернення вказаного товару на митну територію держави, з якої його було ввезено.

Нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення перегляд судових рішень у справах про адміністративні правопорушення за нововиявленими обставинами не передбачений.

Водночас, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, провадження у справах про адміністративне правопорушення, вважається кримінальним у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 30 жовтня 2014 року у справі «Швидка проти України»).

Тому, з метою забезпечення доступу до правосуддя, суд вважає за можливе здійснити перегляд справи за аналогією закону та відповідно до правових позицій Верховного Суду за нормами Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 п. 5 ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами. Нововиявленими обставинами визнаються обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Відтак, підставами перегляду судового рішення, яким закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. Це можуть бути встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у скоєнні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду; встановлена Конституційним Судом неконституційність закону, іншого правового акту чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

При цьому неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу, який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду в прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, є те, що вони:

1) існували на час розгляду справи;

2) ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи;

3) вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у рішенні, що переглядається.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи тощо) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

У своїй заяві від 11 листопада 2019 року ОСОБА_1 посилається на обставини, що мали місце 13 грудня 2017 року під час здійснення митного оформлення при в`їзді на територію України автомобілем марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 на митному пості «Рава-Руська».

Як нововиявлені обставини заявник представляє суду положення нормативних документів, які регулюють порядок перетину митного кордону, алгоритми дій службовців прикордонної служби та митниці, їх посадові обов`язки та повноваження.

В ході судового засідання за клопотанням заявника були допитані інспектори відділу митного оформлення митного поста «Рава-Руська» ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з приводу їх дій та повноважень при здійсненні митного оформлення автомобіля марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Судом на вимогу представника заявника витребувані та досліджені Положення про відділ митного оформлення № 3 митного поста «Рава-Руська», Посадову інструкцію державного інспектора відділу митного оформлення № 3 митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС, Положення про митний пост «Рава-Руська».

До суду надійшли також письмові пояснення ОСОБА_4 , пасажира автомобіля ОСОБА_1 , які стосуються обставин перетину кордону 13 грудня 2017 року.

Оцінивши надані докази, дослідивши викладені обставини, суд дійшов висновку, що такі не є нововиявленими у розумінні кримінального процесуального закону, оскільки деякі з них є по суті новими доказами, що не були предметом розгляду справи. Дані факти не спростовують , покладені в основу судового рішення.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - остаточності рішень суду. Цей принцип визначає, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, а не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (рішення від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України», п.40).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би привести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (рішення від 18 листопада 2004 року у справі «Pravednaya v. Russia», пп. 27, 28).

Матеріали справи в своїй сукупності не свідчать про існування обставин, які б відповідали поняттю нововиявлених. Незнання ОСОБА_1 законодавства чи порядку проходження митного контролю, в силу вимог ст. 459 КПК України не може вважатися нововиявленими обставинами та підставою для скасування постанови судді про притягнення його до адміністративної відповідальності. З аналогічних підстав не можна вважати нововиявленими обставинами і посилання захисника Хрипти І.М. на процесуальні порушення, на його переконання, допущені контролюючими органами та судом при вирішенні питання про притягнення ОСОБА_1 до встановленої законом відповідальності. Вироки суду чи рішення дисциплінарних органів щодо перевищення службових повноважень працівниками митного органу при здійсненні митного оформлення в`їзду ОСОБА_1 , надання ними неправдивих свідчень відсутні. Крім того, ОСОБА_1 був присутнім в суді під час розгляду справи про порушення митних правил, користувався правничою допомогою адвоката ОСОБА_2 , який також брав участь в судовому засіданні. Тому, жодних об`єктивних перешкод в отриманні або витребуванні адвокатом чи за його клопотанням судом доказів у справі не було.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відмову ОСОБА_1 у перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами.

Керуючись ст. ст. 283-284, 304 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Галицького районного суду м. Львова від 20 лютого 2018 року за нововиявленими обставинами.

Постанова ухвалена в нарадчій кімнаті, в судовому засіданні 23 січня 2020 року проголошено її вступну та резолютивну частини.

Повний текст постанови виготовлений 27 січня 2020 року.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом 10 днів з моменту її проголошення.

Суддя Л.Д. Фролова