ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 317/943/20 Головуючий в 1 інст. Яркіна С.В.
Провадження №33/807/580/20 Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2020 року місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою останнього на постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 14 травня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 . Інші відомості суду не відомі, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 420,40 грн.

Згідно з постановою суду, 30 березня 2020 о 02 годині 20 хвилин ОСОБА_1 у Запорізькій області в Запорізькому районі на 475 км а/д Н-08 Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя керував транспортним засобом Mercedes-Benz E 230, д.н.з. НОМЕР_2 (належність - ОСОБА_1 ), з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився проходити у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, вказану постанову суду скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В обґрунтування своєї скарги зазначає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, не сприяв повному, всебічному, об`єктивному та неупередженому її розгляду.

Апелянт зазначає, що ніколи в своєму житті не вживав наркотичні засоби. 30 березня 2020 року він дійсно перебував на 475 км. а/д Н-08 Бориспіль-Дніпро- Запоріжжя та керував автомобілем Мерседес-Бенц Е 230 д.н.з. НОМЕР_2 . Його ніхто не зупиняв, так як правил дорожнього руху він не порушував. Він сам підійшов до співробітника поліції з проханням надати йому інформацію, хто із співробітників на даному посту чергував напередодні, так як він підозрює співробітників поліції в тому, що вони зняли з належних йому автомобілів ВАЗ 2104 і Шевролет ОВЕО акумулятори. Але поліцейський відповів йому, що працює у міському відділку поліції, а напередодні чергували співробітники Запорізького відділу поліції та їх прізвищ він не знає. Він обурювався діями співробітників поліції у зв`язку з тим, що з його машини було знято акумулятор.

Після чого співробітник поліції почав говорити, що він (апелянт) у нетверезому стані. Він заявляв йому, що тверезий і якщо він бажає, то вони можуть поїхати на вул. Седова, 6 і перевірити це. Після чого поліцейський почав складати протокол. Всі ці обставини фіксувалися на відеозапис. Також апелянт зазначає, що пояснення свідків складені ними не власноруч, що ставить під сумнів пояснення останніх, у зв`язку з чим їх неможна вважати достатніми і достовірними доказами.

Копія протоколу йому не вручалася.

Крім цього, події відбувалися о 02 годині 20 хвилин у темний час доби, ніхто не перевіряв, чи тремтять у нього пальці рук, та чи реагують його зіниці на світло, та не зрозуміло, в чому саме його поведінка не відповідала обстановці.

Але суддя при розгляді справи не виявила бажання переглянути відеозапис та вислухати його пояснення.

Справа розглядалася 14 травня 2020 року під час карантину, він не отримував жодної повістки про виклик до суду. Він вважав, що суди, як і інші установи в період карантину не працювали. Але суддя розглянула справу за його відсутністю. Цим самим не надала йому можливості захистити свої права. В постанові вказано, що його вина підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення та доданими до нього матеріалами.

При складанні протоколу співробітником поліції зясовувалося лише місце його реєстрації, про місце його фактичного проживання ніхто не питав. За адресою його реєстрації проживала його мати, яка померла, тому в будинку ніхто на теперішній час не проживає. Він мешкає зі своєю цивільною дружиною у м.Запоріжжі.

Апелянт стверджує, що не відмовлявся проходити медичний огляд, але погоджувався їхати у лікувальний заклад лише на своєму автомобілі. Йому не було роз`яснено, що за відмову від медичного огляду він буде нести таку ж відповідальність, як за управління автомобілем у нетверезому стані. Він вважав, що суд у всьому розбереться. Крім того, співробітники неодноразово зупиняли його і пропонували пройти медичний огляд, підозрюючи у тому, що він перебуває у нетверезому стані. Але після проведення медогляду це не підтверджувалося.

Ці обставини підтверджені висновками медичного огляду, які зберігаються у нього. Тому, його дуже обурювали дії поліцейських, які безпідставно пропонували проходити медичний огляд, цим самим принижували його гідність.

Заявлене апелянтом клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду підлягає задоволенню, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 у розгляді справи судом першої інстанції участі не брав. Відомостей про те, що він отримав копію постанови суду протягом строку на її апеляційне оскарження, в матеріалах справи немає. З матеріалами справи ОСОБА_1 ознайомився 23 липня 2020 року (а.с.32). Отже, зловживання своїми процесуальними правами з боку апелянта не вбачається.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався при розгляді справи.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.

Суд дійшов правильного висновку про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена даними, що містяться: у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 067294 від 30 березня 2020 року, згідно з яким ОСОБА_1 у зазначений час керував транспортним засобом «Mercedes-Benz E 230, д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків; зі змістом протоколу ознайомлений, відмовився від отримання копії протоколу та підписувати протокол, будь-яких зауважень чи клопотань не заявляв; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30 березня 2020 року в КУ «ОКНД» ЗОР; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від 30 березня 2020 року, згідно з якими, ОСОБА_1 працівниками поліції, у зв`язку із наявністю в останнього ознак наркотичного сп`яніння, було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, проте останній відмовився від проходження такого огляду; DVD-диском з відеозаписом.

Вказані докази узгоджуються з відомостями з рапорту працівника поліції Кравченка В., в якому зафіксовано, що під час несення служби з 20-00 години 29 березня 2020 року до 20-00 години 30 березня 2020 року на стаціонарному посту №2 Запоріжжя-Північ «Лавра200» 475 км а/д Н-08 Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя у складі наряду: молодшого лейтенанта поліції Кравченко В.І. , капрала поліції Кострицької А.В., капрала поліції Афанасьева І.С., старшого лейтенанта поліції Семенеця Д.В. , приблизно о 02-00 годині, відповідно до п.3 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», ними був зупинений т.з. Mercedes Benz д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 . Під час спілкування з вище вказаним водієм були виявлені явні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Водієві ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичний огляд в медичному закладі у лікаря нарколога, у встановленому законом порядку, на що останній відмовився у присутності двох свідків. На громадянина ОСОБА_1 було складено адміністративний матеріал, а саме протокол серії БД № 067294 за ч.1 ст.130 КУпАП за поруш п.п. 2.5. ПДР України. Посвідчення водія не вилучалось. Водій від керування відсторонений, про повторність попереджений. Дана подія була зафіксована на боді- камеру АР-00240.

Зазначені докази у їх сукупності підтверджують те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Доводи апелянта про те, що він не вживав наркотичних засобів, не спростовує наявності в його діях складу вищевказаного правопорушення, оскільки керування транспортним засобом у стані сп`яніння останньому не інкримінується, а відмова водія, який має ознаки сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку є самостійним складом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Також доводи апелянта про те, що пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , складені ними не власноруч, правильності висновків суду не спростовують та не свідчать про незаконність винесеної постанови.

Ставити під сумнів достовірність вказаних пояснень підстав не вбачається, з огляду і на те, що ці пояснення узгоджуються з відеозаписом, долученим до протоколу, а також з іншими доказами.

Клопотань про дослідження додаткових доказів, в т.ч. про допит свідків, при апеляційному розгляді апелянт не заявляв.

Твердження апелянта про те, що йому працівники поліції не вручили копію протоколу про адміністративне правопорушення, є безпідставними та спростовуються відеозаписом з боді-камери, з якого вбачається, що у присутності двох свідків ОСОБА_1 відмовився підписувати цей протокол та отримувати його копію.

Та обставина, що суд першої інстанції розглянув справу у відсутність ОСОБА_1 , не завадила суду повно і всебічно з`ясувати всі її обставини та не є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови.

При апеляційному розгляді ОСОБА_1 мав можливість реалізувати всі свої процесуальні права, проте, висновки суду ним не спростовані.

Доводи апелянта проте, що він не відмовлявся проходити медичний огляд, але погоджувався їхати в лікувальний заклад лише на своєму автомобілі, більш того, йому не роз`яснювали наслідки відмови від проходження огляду, є непереконливими та спростовуються поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , відеозаписом боді-камери, з якого вбачається, що у присутності зазначених свідків працівниками поліції ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичний огляд в медичному закладі у лікаря нарколога у встановленому законом порядку, на що останній фактично відмовився, та йому було роз`яснено наслідки такої відмови.

Той факт, що ОСОБА_1 після складання протоколу самостійно пройшов огляд на стан наркотичного сп`яніння та такого стану в нього не виявлено, правильності висновків суду першої інстанції про наявність в його діях складу вищевказаного правопорушення теж не спростовують, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч.4 ст.266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення БД№067294 від 30 березня 2020 року, транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 зупинено працівниками поліції 30 березня 2020 року о 02:55 годині, а висновки щодо результатів медичних оглядів, на які посилається апелянт, складені 31 березня 2020 року о 03:15 годині, 05 квітня 2020 року, 02 травня 2020 року о 22:00 годині, 05 травня 2020 року о 10:05 годині, тобто у інші дні.

Отже, результати таких оглядів не можуть вважатися дійсними у цій справі.

Підстави для направлення ОСОБА_1 на огляд були, ознаки сп`яніння, які були встановлені у останнього,зафіксовані як в самому протоколі, так і в доданих до протоколу документах (направленні на огляд, поясненнях свідка ОСОБА_3 , рапорті поліцейського.

Згідно з відеозаписом, поліцейські прав ОСОБА_1 не порушували, поводились ввічливо. В той же час, поведінка ОСОБА_1 не відповідала обстановці, останній допускав нецензурні висловлювання, на неодноразові пропозиції поліцейських пройти огляд у встановленому законом порядку відмовлявся, вказуючи, що поїде до медичного закладу лише на своєму автомобілі, чи пропонував, щоб поліцейські викликали йому таксі.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам належну оцінку та прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у інкримінованому останньому правопорушенні.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі апелянтом правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Запорізького районного суду Запорізької області від 14 травня 2020 року.

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 14 травня 2020 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева

Дата документу Справа № 317/943/20