Провадження № 3/161/3525/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Луцьк 20 серпня 2020 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в особі судді Філюк Т.М., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 ,

- за ч.1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

До Луцького міськрайонного суду Волинської області з управління Укртрансбезпеки у Волинській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 164 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення № 0019757 від 27 липня 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 , 18.05.2020 року, 00:10 год., використовуючи працю водія ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом марки «Mercedes-Benz» н.з. НОМЕР_3 , надавав послуги з нерегулярних перевезень 10-ти пасажирів легковим автомобілем на замовлення, по маршруту МАПП «Бачівськ» - С. Велемче без ліцензії на право здійснення такої діяльності (вартість проїзду одного пасажира становила 100 доларів США), чим порушив ст.39 ЗУ «Про автомобільний транспорт». За таких обставин дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 164 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину, у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП не визнавав. У письмових поясненнях зазначив, що з ОСОБА_2 знайомий давно, тривалий час підтримує дружні стосунки, а тому його дружина ОСОБА_3 надала транспортний засіб для поїздки в м. Київ в особистих справах. Щодо поїздки ОСОБА_2 у Сумську область до державного кордону не знав, господарської діяльності з перевезення пасажирів не організовував та прибутку за це не отримував. Просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, показання свідків, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, виходячи з таких підстав.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішенні її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен з`ясувати чи винна дана особа у вчиненні адміністративного правопорушення, а також всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Так, за ст.251КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.252КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП підтверджується матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення № 0019757 від 27 липня 2020 року, письмовими поясненнями ОСОБА_4 , ОСОБА_5 від 17 липня 2020 року, письмовими поясненнями ОСОБА_6 від 23 липня 2020 року.

Статтею 39 ЗУ «Про автомобільні дороги» визначено, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення, серед іншого, визначено перелік документів для регулярних пасажирських перевезень. Для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України.

Диспозиція ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності. В свою чергу, під визначенням господарської діяльності, розуміється будь-яка діяльність особи, спрямована на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальних формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Відповідно до правової суті самих понять, визначених національним законодавством в сфері підприємницької діяльності, а саме ст.ст.3,42 Господарського Кодексу України,ст. 1 Закону України «Про підприємництво», ст. 1 Закону України «Про ліцензування окремих видів господарської діяльності» підприємницька діяльність є одним з видів господарської діяльності, одним з обов`язкових ознак якої є систематичність її здійснення.

У постанові Пленуму ВСУ від 25.04.2003 р. N 3 "Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності" Верховний Суд України роз`яснив, що під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

В матеріалах справи містяться письмові пояснення ОСОБА_5 ОСОБА_4 від 17 липня 2020 року та ОСОБА_6 від 23 липня 2020 року, з яких вбачається, що останні 18 травня 2020 року користувались послугами з надання перевезення транспортним засобом, а саме, мікроавтобусом д.н.з. НОМЕР_3 .Останні здійснювали перетин кордону на вказаному транспортному засобі у пункті пропуску «Бачівськ».

Крім того, згідно листа УСБУ у Волинській області від 28 липня 2020 року, встановлено, що ОСОБА_1 неодноразово перевозив громадян протягом липня 2020 року з/на територію РФ. Отже, задокументовані окремі факти підприємницької діяльності, в своїй сукупності підтверджують самостійний, ініціативний і систематичний характер діяльності, яку здійснював ОСОБА_1 .

Таким чином, пояснення свідків-пасажирів, яким надавались послуги із перевезення на мікроавтобусі д.н.з. НОМЕР_3 за плату, та лист УСБУ у Волинській області від 28 липня 2020 року, який містить дати поїздок і прізвища пасажирів, яким надавались послуги з перевезення вищевказаним транспортним засобом є належними та допустимими доказами, що дають підстави для оцінки діяльності ОСОБА_1 як підприємницької та систематичної, отже господарської в розумінні ст.ст. 3 , 42 ГК України .

Суд критично оцінює пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , оскільки такі пояснення є нелогічними, а також повністю спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Пояснення надані ОСОБА_1 у судовому засіданні є нічим іншим, як способом уникнення правопорушником адміністративної відповідальності та введення суду в оману.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251,252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з"ясувати всі обставини справи, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і , в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Аналізуючи досліджені докази у сукупності у суду немає об`єктивних сумнівів у винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_1 своїми діями, що виразились у здійсненні виду господарської діяльності, без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Призначаючи адміністративне стягнення, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки, наслідки вчиненого правопорушення, дані про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Зважаючи на наведене, суд вважає, що для його виховання в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню ним нових правопорушень, буде за доцільне застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу.

Вказана міра адміністративного стягнення буде необхідною і достатньою для попередження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в скоєнні нових адміністративних правопорушень.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 164, ст. 283, 284 КУпАП, 39 ЗУ «Про автомобільні дороги». ст. 3, 42 ГК України, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, та застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

(Реквізити сплати: Рахунок отримувача: UA0003550; Назва отримувача УК у м. Луцьку/м.Луцьк/21081100; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38009628; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Код банка отримувача (МФО): 899998).

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

(Реквізити сплати: Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Код банку отримувача (МФО): 899998; Рахунок отримувача: UA0026001; Код класифікації доходів бюджету 22030106).

Згідно ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу протягом 15 днів з дня винесення постанови у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення із ОСОБА_1 підлягає стягненню подвійний розмір штрафу в сумі 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Суддя Луцького міськрайонного суду Т.М.Філюк