Номер провадження: 33/813/933/20
Номер справи місцевого суду: 507/578/20
Головуючий у першій інстанції Вужиловський О.В.
Доповідач Джулай О. Б.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя Джулай О.Б.

за участю:

секретаря судового засідання Феленко В.В.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Пілюка Р.В.

розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Любашівського районного суду Одеської області, від 24 червня 2020 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,-

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.

Зазначеною постановою ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави України у розмірі шестиста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, а також стягнутий судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

Відповідно до оскарженої постанови судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_1 , 20.05.2020 року о 11 годині 50 хвилин, на вулиці Софіївській, в смт. Любашівка, Одеської області, керував автомобілем «Volkswagen Caddy», держномер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме почервоніння очей, різкий запах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження медичного огляду для встановлення стану сп`яніння гр. ОСОБА_1 , відмовився в присутності двох свідків.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною постановою судді, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що висновки судді не відповідають фактичним обставина справи, а також через порушення норм матеріального і процесуального права.

Зокрема ОСОБА_1 в апеляційній скарзі послався на такі обставини:

- ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не заперечує факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, однак стверджує, що він не керував транспортним засобом, відповідно пропозиція проходження огляду на стан сп`яніння не ґрунтується на положеннях закону, тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП;

- твердження судді в оскарженій постанові про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом є припущенням на якому не може ґрунтуватись судове рішення, а сумніви щодо винуватості особи, відповідно до ст. 62 Конституції України, повинні тлумачитись на його користь;

- суд безпідставно послався в оскаржені постанові на пояснення свідків, які не були допитані в судовому засіданні.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просить скасувати оскаржену постанову судді суду першої інстанції і постановити нову постанову, якою провадження по справі закрити в зв`язку з відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Позиції учасників судового розгляду.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та захисник Пілюк Р.В. підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами ч. 1,2,3 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Застосувавши до цієї справи принципи кримінального провадження суд приходить до висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення не може ґрунтуватись на припущеннях, приймається у разі доведення винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а усі сумніви, які виникають у ході провадження у справі тлумачаться на користь особи, яка притягається до відповідальності, що передбачено ст. 245 КУпАП.

Згідно зі ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку апеляційного суду, вирішуючи питання, про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суддя суду першої інстанції дійшов правильних висновків, з огляду на таке.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність настає не тільки у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з постановою судді суду першої інстанції, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності саме за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, запропонованого йому пройти у встановленому законом порядку, що є порушенням п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 , суддею, відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, були повно, всебічно та об`єктивно встановлені всі обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені суддею в їх сукупності.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №202331, від 20.05.2020 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та відеозаписами.

Із протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 , 20.05.2020 року о 11 годині 50 хвилин, на вулиці Софіївській, в смт. Любашівка, Одеської області, керував автомобілем «Volkswagen Caddy», держномер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме почервоніння очей, різкий запах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження медичного огляду для встановлення стану сп`яніння гр. ОСОБА_1 , чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху.

Вказані обставини знайшли своє підтвердження на підставі досліджених суддею письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Підстави для недовіри або сумнівів в правдивості та об`єктивності пояснень свідків у суду апеляційної інстанції відсутні. Дані свідки були ознайомлені з їх правами, визначеними ст. 63 Конституції України, їх пояснення є послідовними та логічними і узгоджуються з іншими доказами по справі. Крім того, слід зазначити, що у письмових поясненнях вказаних осіб фактично зафіксована лише відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що не заперечує і сам апелянт.

Також слід зауважити, що законодавством не передбачені вимоги щодо засвідчення свідками, що залучаються поліцейськими для підтвердження правопорушником відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, безпосередньо факту керування транспортним засобом особою.

Твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки він не керував транспортним засобом є безпідставними, та такими, що спростовуються показаннями допитаного судом першої інстанції свідка ОСОБА_5 , з яких вбачається, що ОСОБА_1 керував автомобілем, зупинився на вимогу працівників поліції, після чого вийшов з автомобіля замкнув його до того, як підійшли працівники поліції, перейшов на тротуар.

Крім того вина ОСОБА_1 підтверджена письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4 та відеозаписами нагрудної відеокамери поліцейського.

Безпідставними є доводи апелянта про те, що не може бути взято до уваги показання працівника поліції ОСОБА_5 , допитаного як свідка, який в судовому засіданні підтвердив факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки КУпАП не містить заборони щодо допиту поліцейських у якості свідків, і ОСОБА_5 був допитаний судом з приводу обставин, за яких було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не викликав і не допитав ОСОБА_4 , апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки підстав для визнання письмових пояснень свідка ОСОБА_4 недопустимими доказами не встановлено. З вказаних письмових пояснень свідка ОСОБА_4 вбачається, що останній надав пояснення щодо факту зупинки автомобіля «Volkswagen Caddy» 20.05.2020 року на вулиці Софіївській, в смт. Любашівка, Одеської області. При цьому, також враховується і факт відсутності в матеріалах справи клопотань ОСОБА_1 про виклик для допиту вказаного свідка.

Крім того, факт вчинення порушення ОСОБА_1 підтверджується матеріалами відео фіксації, дослідженими безпосередньо суддею суду першої інстанції, а також апеляційним судом, в яких зафіксовано спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 в ході якого останній поводить себе зухвало, зокрема пропонує працівникам поліції вирішити питання без складання протоколу(файл 0123). Працівник поліції пропонує ОСОБА_1 пройти огляд для встановлення стану сп`яніння, на що той відмовився. На запитання працівника поліції ОСОБА_1 відповів: «вчора вживав спиртні напої» (файл НОМЕР_2 ). Слід зазначити, що під час спілкування з працівником поліції ОСОБА_1 повідомив: « мене зупиняли вже так само із Балти приїжджала поліція. Я вживав на Новий рік і пройшло десять днів, я подихав а там було 0,22 проміле, а пройшло 10 днів.» (файл 1015), тобто зазначене у своїй сукупності вказує на те, що ОСОБА_1 фактично не заперечував того, що він керував автомобілем і був зупинений працівниками поліції. Потім, усвідомлюючи можливість настання відповідальності за керування у стані алкогольного сп`яніння, став заперечувати факт керування транспортним засобом.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово зазначав, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Зазначені вище покази, письмові пояснення та відеозаписи були оцінені суддею разом з іншими доказами, які містяться в матеріалах справи, узгоджуються між собою, і обґрунтовано визнані суддею суду першої інстанції достовірними і достатніми для підтвердження відповідно до стандарту «поза розумним сумнівом» факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом і відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що суддя суду першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, а тому, відповідно до п. 2.5 ПДР України, був зобов`язаний пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, від виконання якого він відмовився в присутності двох свідків.

Показання ОСОБА_1 , як особи, що притягується до адміністративної відповідальності, спростовані сукупністю досліджених доказів, тому не приймаються до уваги апеляційним судом.

За таких обставин доводи апеляційної скарги в цілому, слід визнати спробою уникнути відповідальності за вчинення правопорушення, оскільки відомостей, що спростовують висновок судді суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 , або викликають сумніви в достовірності досліджених суддею і оцінених ним в сукупності доказів ОСОБА_1 не надано, а апеляційним судом не встановлено.

Згідно з положеннями п.1) ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги ті обставини, що суддя суду першої інстанції дійшов до законного та обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування оскарженої постанови судді.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 247, 268, 289, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Любашівського районного суду Одеської області, від 24 червня 2020 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Б. Джулай