КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 січня 2020 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду - Дзюбін В.В.,

за участю особи яка подала скаргу - адвоката Левченка С.І.

особи в інтересах якої подана скарга - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали справи за апеляційною скаргою адвоката Левченка Сергія Івановича на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16 грудня 2019 року за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КпАП України,

у с т а н о в и в:

Цією постановою судді місцевого суду:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який народився в місті Києві, працює водієм, зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КпАП України, та на нього накладено адміністративні стягнення:

- за ст. 124 КпАП України - у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 гривень;

- за ч. 1 ст. 130 КпАП України - у виді штрафу в розмірі 600 (шестиста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 гривень, із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

На підставі ст. 36 КпАП України шляхом накладення стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, остаточно накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестиста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 гривень, із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

На підставі ст. 40-1 КпАП України з ОСОБА_1 на користь держави стягнуто судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

Постановою судді місцевого суду ОСОБА_1 притягнений до адміністративної відповідальності за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також порушення учасником дорожнього руху (водієм) правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Як визнав установленим у постанові суддя місцевого суду, адміністративне правопорушення вчинене за таких обставин.

19 вересня 2019 року о 08:30 годині по вул. Льва Толстого і вул. Володимирська в м. Києві ОСОБА_1 керував автомобілем марки "Фольксваген", знак державної реєстрації НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мовлення. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку, порушивши вимоги п. 2.5 ПДР України, водій ОСОБА_1 - відмовився в присутності двох свідків.

Крім того, 19 вересня 2019 року о 08:30 годині по вул. Льва Толстого і вул. Володимирська в м. Києві водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки "Фольксваген", знак державної реєстрації НОМЕР_1 , порушивши п. 13.1 ПДР України, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем "БМВ", знак державної реєстрації НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

У поданій апеляційній скарзі адвокат Левченко С.І., діючи у захист прав і законних інтересів інтересах ОСОБА_1 , погодившись із доведеністю винуватості підзахисного за ст. 124 КпАП України, проте оспорюючи законність, обґрунтованість та підстави притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КпАП України, просить: постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16 грудня 2019 року в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності - скасувати та провадження в справі щодо нього на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України закрити за відсутністю події і складу даного адміністративного правопорушення.

На обґрунтування апеляційних вимог адвокат Левченко С.І. зважає на те, що дана постанова винесена з порушенням норм процесуального адміністративного закону та неправильним застосуванням норм матеріального адміністративного права, при цьому суддя місцевого суду неповно та однобічно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення фактичних обставин справи, не сприяв повному, всебічному та неупередженому її розгляду, що призвело до безпідставного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту оскарженої постанови судді місцевого суду та доводів адвоката Левченка С.І., викладених ним в апеляційній скарзі; вислухавши пояснення апелянта та ОСОБА_1 , які підтримали апеляційну скаргу за наведених у ній обставин; вивчивши, оцінивши та перевіривши матеріали справи, обміркувавши доводи апелянта, - суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню за таких підстав.

За змістом ст. ст. 245, 251, 252, 280 КпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також при розгляді справ про адміністративні правопорушення необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КпАП України, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 цього Кодексу. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначати мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Разом з тим, за змістом п. 42 рішення Європейського суду з прав людини "Бендерський проти України" від 15.11.2007 року зазначається, що право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені.

Ці вимоги закону при розгляді суддею місцевого суду адміністративної справи щодо ОСОБА_1 належно не виконані.

Так, за змістом ч. 1 ст. 130 КпАП України, підставою для притягнення до адміністративної відповідальності є, зокрема, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння (п. 2.5 ПДР України).

При цьому п. 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому законом порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння тощо.

Між тим, письмове направлення водія ОСОБА_1 на огляд з метою виявлення стану сп`яніння, порядок якого передбачений п. п. 8-12 розділу ІІ Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 9.11.2015 р. №1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за №1413/27858, в матеріалах адміністративної справи відсутнє, хоча достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

При цьому відповідно до вимог ч. 4 ст. 266 КпАП України огляд осіб на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння тощо здійснюється у закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складання висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Як убачається з матеріалів адміністративної справи та постанови судді місцевого суду /а. с. 1, 2, 20/, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та вчинив дорожньо-транспортну пригоду в період 19 вересня 2019 року о 08:30 годині.

Проте за змістом схеми ДТП та письмових пояснень водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 /а. с. 3, 4, 5/, дана дорожньо-транспортна пригода сталася 19 вересня 2019 року о 07:20 (25) годині.

Що стосується протоколу про адміністративне правопорушення щодо водія ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КпАП України складений та пояснення у свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння відібрані 19 вересня 2019 року о 10:30 годині /а. с. 1, 6/, тобто більше ніж через три години після зазначеної дорожньо-транспортної пригоди.

До того ж, відповідно до правил, визначених п. 5 Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 року №1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з момента початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних із виникненням у поліцейського особистого приватного становища. У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати і часу.

Між тим, як убачається із долученого до матеріалів справи відеозапису на диску, знятого з бодікамери поліцейського /а. с. 8/, відеозйомка обстановки та обставин подій даного правопорушення з момента початку виконання службових обов`язків поліцейськими безперервно до її завершення не велася, а становить тільки дві хвилини тридцять сім секунд, при чому відеофіксації нестійкої ходи та порушення мовлення у водія ОСОБА_1 установити неможливо, а також відсутня реальна можливість ідентифікувати учасників ДТП у зв`язку з неякісною відеозйомкою, в тому числі звуку, що фактично знеславлює належність та допустимість її як доказу в справі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 265-2, ч. 1 ст. 266 КПК України, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені, зокрема, частинами 1, 2, 3 і 4 статті 130 цього Кодексу, працівник відповідного підрозділу поліції МВС України, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку (якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Особи, які керують, зокрема, транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані, зокрема, алкогольного сп`яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан такого сп`яніння.

Проте ніяких даних про тимчасове затримання транспортного засобу водія ОСОБА_1 , тобто належне виконання цих вимог закону, як протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №258320 від 19.09.2019 року, так і матеріали адміністративної справи - не містять.

Натомість, після складення зазначеного протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КпАП України (п. 2.5 ПДР України), водій ОСОБА_1 продовжив керувати транспортним засобом.

Також апеляційна інстанція звертає увагу на те, що як в матеріалах даної адміністративної справи, так і в тексті постанови місцевого суду фактично спотворене прізвище ОСОБА_1 , а саме "ОСОБА_1", тобто рішення судді першої інстанції винесене стосовно невстановленої особи /а. с. 35/.

Статтею 62 Конституції України, зокрема, передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі "Кобець проти України" (з урахуванням первісного визначення принципу "поза розумним сумнівом" у справі "Авшар проти Туреччини") доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

За таких обставин, постанова судді місцевого суду не може залишатися в силі та підлягає скасуванню, а провадження в справі щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України - закриттю за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Винуватість ОСОБА_1 за ст. 124 КпАП України апелянтом не оспорюється, а тому апеляційний розгляд проводиться в межах вимог, які викладені адвокатом Левченком С.І. в апеляційній скарзі.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд дійшов остаточного висновку про задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 КпАП України, Київський апеляційний суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Левченка Сергія Івановича, який діє у захист прав і законних інтересів ОСОБА_1 , - задовольнити.

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16 грудня 2019 року щодо ОСОБА_1 - скасувати.

Провадження в справі щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України - закрити за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

У решті постанову судді місцевого суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду В. В. Д з ю б і н