Справа № 685/84/20
Провадження № 3/685/69/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАІНИ

29 січня 2020 року.

Суддя Теофіпольського районного суду Хмельницької області Бурлак Г.І., розглянувши матеріали, які надійшли від Теофіпольського відділення поліції Красилівського ВП ГУНП в Хмельницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, охоронця Коров`єнської Загальноосвітньої школи,

за ч.2 ст. 154, Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 586731 від 22.12.2019 року, 22.12.2019 року о 08 год. 05 хв. в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 на території свого господарства прив`язав собаку сірої масті на ім`я Палкан, після чого собака порвала прив`яз та вибігла за межі господарства, на дорогу, без намордника де вкусила за ногу ОСОБА_2 , внаслідок чого їй була завдана шкода здоров`ю. Правова кваліфікація ч. 2 ст. 154 КУпАП.

ОСОБА_1 пояснив, що 22.12.2019 року він міцно прив`язав свого собаку, згодом до його будинку приїхали працівники поліції та стверджували, що його собака покусав ОСОБА_2 Собака дійсно відв`язався, моменту коли собака вкусив ОСОБА_2 він не бачив.

Правилами ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Частиною 1 статті 154 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення правил тримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак, або приведення в громадські місця, або вигулювання собак без повідків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку) чи в невідведених для цього місцях.,

Частиною 2 статті 154 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за ті самі дії, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну, а так само повторне протягом року вчинення порушення з числа передбачених частиною першою цієї статті.

Таким чином, у протоколі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.154 КУпАП, в обов`язковому порядку має бути зазначена одна з двох ознак, яка дає підставу кваліфікувати дії особи саме за цією частиною, а саме: вчинення дій особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за таке саме правопорушення, або спричинення заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну.

Суд звертає увагу на те, що за п. 9 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року № 1376, у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 586731 від 22.12.2019 року, зазначено, що собака яка належить ОСОБА_1 вкусила за ногу ОСОБА_2 .. Про те, до протоколу не долучено жодного документа (медичної документації), який свідчив би про наявність після укусу собаки тілесних ушкоджень, що спричинили шкоду здров`ю ОСОБА_2 .. Крім того, суду не надано жодних доказів на підтвердження того, що саме собака, який належить ОСОБА_1 вкусив громадянку ОСОБА_2 .

Крім того, санкція ч.2 ст.154 КУпАП передбачає «накладення штрафу на громадян від трьох до п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією тварин».

Разом з цим, в матеріалах справи відсутні дані щодо тварини, а саме: порода собаки; її вік чи інші ознаки; де на даний час знаходиться собака; якщо собака не вилучалась, то кому вона передана на відповідальне зберігання до вирішення справи по суті (що має бути підтверджено офіційними документами про місцезнаходження собаки), що може унеможливити виконання судового рішення.

Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя. У випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

На підставі викладеного суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності по ч. 2 ст.154 КУпАП, оскільки суду не надано в повній мірі доказів його вини у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП.

Відповідно ст. 247 КУпАП України, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки судом встановлено відсутність в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП , то дії, визначені в протоколі від 22.12.2019 року серії АПР18 № 586731 не утворюють склад правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 154 КУпАП, а тому провадження в справі відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 154 КУпАП необхідно закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч.2 ст. 154, ст.. 247 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності по ч.2 ст. 154 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення через Теофіпольський районний суд.

Суддя :