КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/2896/2020 Суддя 1 інстанції - Дзюба О.А.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Захарченка В.П. на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 06 квітня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності -

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 06 квітня 2020 року, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, поряд з цим стягнуто судовий збір в розмірі 420,40 грн.

Постановою суду встановлено, що 07 лютого 2020 року о 12 год. 35 хв. ОСОБА_1 в м. Києві по пр.-т. Броварський, 36, керував автомобілем марки «Хюндай Акцент» д/н НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродня блідість обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку в кабінеті лікаря-нарколога або за допомогою приладу «Драгер» відмовився в присутності двох свідків.

Своїми діями водій порушив п. 2.9а ПДР України.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції захисник ОСОБА_1 - адвокат Захарченко В.П. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 06.04.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за Ч.1 СТ.130 КУпАП та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Апелянт вважає постанову суду першої інстанції незаконної та необґрунтованою, адже до відповідальності було притягнуто особу, яка не вчиняла адміністративне правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог захисник зазначає, що посвідчення водія, копія якого знаходиться на аркуші справи 5, підроблене та не належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а правопорушення згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ДПР18 №345532 вчинено іншою невідомою особою, оскільки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 не перебував за кермом транспортного засобу HYUNDAI ACCENT номерний знак НОМЕР_1 та має інше посвідчення водія, а відтак протокол про адміністративне правопорушення серія ДПР18 №345532 від р. складено на іншу невідому особу, яка пред`явила підроблене посвідчення водія.

Апелянт зазначає, що підробка посвідчення водія підтверджується практично ідентичними реквізитами посвідчення водія ОСОБА_1 та невідомої особи, але різними фото особи. Справжність посвідчення водія ОСОБА_1 підтверджується відповідністю фото на його посвідчені водія та паспорті громадянина України, інших документах. В даному випадку випадковий збіг прізвища, ім`я, по-батькові, дати народження, а також дати видачі, серії та номеру посвідчення водія неможливий.

Також захисник вказує на те, що підроблене посвідчення водія містить недостовірні дані щодо строку його дії, оскільки у 2014 року не могло бути видане посвідчення водія на 50 років, адже з 12.06.2013 року посвідчення водія видається лише на 30 років.

Окрім того апелянт зазначає, що підроблене посвідчення водія також містить помилку у транслітерації імені ОСОБА_2 , оскільки згідно Постанови КМУ «Про впорядкування транслітерації українського алфавіту латиницею» від 27 січня 2010 р. N 55 українська буква «й» на початку слова має відповідник «Y», а в інших позиціях - «І», тому правильним способом транслітерації імені ОСОБА_2 є « ОСОБА_3 », а не « ОСОБА_1 ».

Таким чином, на переконання захисника, працівниками поліції не було вчинено достатніх дій для встановлення особи водія під час складання 07.02.2020 р. протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №345532. Адміністративне правопорушення було вчинено не ОСОБА_1 , а іншою невідомою особою.

Окрім цього апелянт зазначає, що відносно ОСОБА_1 відкрито виконавче провадження та стягується штраф Деснянським районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), виконавче провадження №62322883, накладено арешти на його рахунки.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Захарченка В.П., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи в повному обсязі, дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.ст. 278, 280 КУпАП суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Цих вимог закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5 суддя місцевого суду дотримався не в повному обсязі, внаслідок чого прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності, виходячи з наступного.

Частиною першою ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з матеріалів справи, висновки суду про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, ґрунтуються на даних протоколу про адміністративне правопорушення, даних відеозапису з нагрудних камер інспекторів патрульної поліції та письмових поясненнях свідків. У судовому засіданні ні ОСОБА_1 , ні свідки допитані не були.

Посилаючись на вказані вище докази як на такі, що підтверджують вину ОСОБА_1 в учиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, суддя місцевого суду не дав їм аналіз, а саме не зазначив, які саме дані містяться у цих доказах, які саме факти та обставини ці докази підтверджують, у зв`язку із чим не дав їм відповідної оцінки та прийшов до передчасного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Перевіривши правильність висновків суду першої інстанції, апеляційний суд, за клопотанням ОСОБА_1 , який не приймав участі при розгляді справи судом першої інстанції, частково дослідив наявні у справі про адміністративне правопорушення докази, та дослідив долучені під час апеляційного розгляду докази і дійшов висновку про помилковість висновків суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно протоколу серії ДПР18 №345532 про адміністративне правопорушення, 07 лютого 2020 року о 12 год. 35 хв. ОСОБА_1 в м. Києві по вул. Попудренка, керував автомобілем марки «Хюндай Акцент» д/н НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродня блідість обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку в кабінеті лікаря-нарколога або за допомогою приладу «Драгер» відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення, особу водія встановлено на підставі посвідчення водія серії НОМЕР_3 .

Будь-яких письмових пояснень ОСОБА_1 матеріали адміністративного провадження не містять, також протокол не містять підпису особи щодо якої він складений.

Проаналізувавши зміст складеного щодо ОСОБА_1 протоколу та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, у тому числі й відеозапис із нагрудних камер/відеореєстраторів поліцейських, що міститься у матеріалах справи, апеляційний суд встановив, що в матеріалах справи відсутні докази, які б давали достатні підстави для висновку про те, що у зазначені в протоколі час та місці автомобілем марки «Хюндай Акцент» д/н НОМЕР_1 , керував саме ОСОБА_1 .

У судовому засіданні під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 пояснив, що у нього немає в користуванні автомобіля марки «Хюндай Акцент» д/н НОМЕР_1 . 07 лютого 2020 року він даним автомобілем не керував, за адресою, яка зазначена в протоколі ніколи не проживав, особа, яка міститься на відеозапису йому не відома.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису з нагрудних камер працівників поліції вбачається, що водій зупиненого транспортного засобу надав для підтвердження особи посвідчення водія серії НОМЕР_3 . За даним посвідченням і було встановлено його особу. З вказаного відеозапису також вбачається, що за кермом автомобіля «Хюндай Акцент» д/н НОМЕР_1 перебував не ОСОБА_1 , який присутній в залі судового засідання, а інша за віком та зовнішністю особа.

Відтак, дані дослідженого відеозапису із нагрудних камер/відеореєстраторів поліцейських свідчать про те, що особа, щодо якої у працівників поліції була підозра в керуванні транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння й особа, чиї дані зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення та особа ОСОБА_1 , який присутній в залі судового засідання, візуально є різними людьми.

З наведеного убачається, що особу правопорушника під час складення проколу про адміністративне правопорушення встановлено лише на підставі посвідчення водія, без перевірки таких відомостей. Інспектор поліції, офоромлюючи протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , належним чином не встановив особу, відносно якої складається протокол, чим порушив вимоги ст.256 КУпАП.

Окрім того, як вбачається з витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проте згідно посвідчення водія, наданого працівникам поліції невстановленою особою, місцем реєстрації є м. Запоріжжя.

На допущені інспектором поліції порушення при складенні протоколу про адміністративне правопорушення суддя місцевого суду уваги не звернув, та розглянувши справу у відсутності ОСОБА_1 належним чином не перевірив обставини справи, які мають суттєве значення для її повного та об`єктивного розгляду, розглянув справу формально, та не з`ясувавши всіх обставин справи, внаслідок чого дійшов передчасного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. ст.130 КУпАП,.

Також в матеріалах справи міститься копія посвідчення водія ОСОБА_1 , а також копія вилученого поліцейськими посвідчення водія особи, що назвалася ОСОБА_1 з яких вбачається різниця в написанні імені водія англійськими літерами (а.с.5, 25).

Таким чином, обставини встановлені під час апеляційного розгляду, дають обґрунтовані підстави вважати, що невідома особа, 07.02.2020 року о 12 год. 50 хв. у м. Києві по вул. Попудренка керувала автомобілем «Хюндай Акцент» д/н НОМЕР_1 , надала працівникам поліції посвідчення водія НОМЕР_3 , на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке є завідомо підробленим, оскільки не відповідає особі ОСОБА_1 .

Тобто, у даному випадку невстановлена особа використала завідомо підроблений документ, у зв`язку з чим захисником ОСОБА_1 - адвокатом Захарченком В.П. до Управління патрульної поліції у м. Києві було подано відповідну заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, в порушення вимог ст. 283 КУпАП, суд в оскаржуваній постанові невірно зазначив, що ОСОБА_1 порушив п. 2.9 а) ПДР, в той час як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння передбачена п. 2.5 ПДР, на який є посилання в протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Більш того, згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

За таких обставин, відповідно до чинного законодавства України всі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_6 також тлумачаться на його користь.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суддя апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

З урахуванням того, що вина у вчиненні саме ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не знайшла свого підтвердження та спростовується наявністю інших фактичних обставин та доказів, вважаю, що доводи апелянта про відсутність в діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення є обгрунтованими, а тому постанова судді районного суду є незаконною, підлягає скасуванню, із закриттям провадження у справі, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Захарченка В.П. - задовольнити.

Постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 06 квітня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ст. 274 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Л.І. Кепкал