ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 766/9590/20
Провадження № 33/819/323/20 Головуючий в 1 інстанції Валігурська Л.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Батрак В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2020 року. Херсонський апеляційний суд під головуванням судді Батрак В.В., за участю адвоката Старюка В.А., особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Старюка В.А. на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 31.07.2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестиcот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 рік.

ВСТАНОВИВ:

Згідно з постановою місцевого суду, ОСОБА_1 13.06.2020 р. о 09:33 годині в Херсонській області, с. Садове по вул. Харченка, 1 керував транспортним засобом «Kia Rio», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків, згідно результату тесту проба позитивна - 1.56 проміле. Своїми діями, ОСОБА_1 порушив п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. №1306 (далі по тексту ПДР).

Не погоджуючись із вказаною постановою суду Старюк А.В. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, однобічне та неповне з`ясування всіх обставин справи, просить оскаржувану постанову скасувати, у зв`язку із відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення, а провадження у справі закрити.

Так, наголошує, що в матеріалах справи відсутні докази факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, та власне зупинки останнього.

Крім того, на відеозаписі не відображено пропозицію співробітників поліції пройти огляд на стан сп`яніння та встановлення осіб свідків, тобто на ньому відсутня почергова хронологія подій, відображених в протоколі.

Також, зазначає, що свідки не були допитані безпосередньо в судовому засіданні, а тому їх письмові покази не можуть бути покладені в основу постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Наголошує, що транспортний засіб його підзахисного співробітниками поліції було зупинено безпідставно.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення адвоката Старюка В.А. та його підзахисного, які просили задовольнити вимоги їх апеляційної скарги, дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пункту 2.9 а) Правил дорожнього руху України передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 Правил водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я (ч. 3 ст. 266 КУпАП)

Аналогічні положення містить і п. 7 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 р. №1452/735 (далі по тексту - Інструкція)

Крім того пунктом 6 Постанови КМУ від 17.12.2008 р. №1103 « Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (далі по тексту - Постанова №1103) передбачено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Зазначені в протоколі обставини підтверджуються: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 426945, відеозаписом із нагрудних камер співробітників поліції, письмовими поясненнями свідків, з яких вбачається, що було проведено огляд ОСОБА_1 , на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку, із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків, згідно результату тесту проба позитивна - 1.56 проміле.

Посилання апелянта на те, що матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, зупинки останнього співробітниками поліції та пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння, спростовуються показами самого ОСОБА_1 , наданими в судовому засіданні суду першої інстанції, а тому сприймаються апеляційним судом, як обраний спосіб захисту та намагання уникнути відповідальності. Так, водій зазначив, що його зупинили співробітники поліції, коли він виїжджав з другорядної дороги, та після зупинки запропонували пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер» у присутності двох свідків, зазначені покази ОСОБА_1 відображені на цифровому носії фіксації судового засідання, що узгоджується з іншими доказами у справі.

Доводи апеляційної скарги захисника, про відсутність на відеозаписі пропозиції працівників поліції проходження огляду на стан сп`яніння у закладах охорони здоров`я чином не спростовують відомостей відображених в протоколі, оскільки ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер» на що останній погодився та не заперечував щодо результатів, а тому у співробітників поліції не було жодних підстав пропонувати водієві проходити огляд на стан сп`яніння у найближчому медичному закладі, що узгоджується із відповідними положеннями Інстрікції.

Крім того, судом були допитані інспектори поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які надали пояснення ідентичні тим, які викладені в протоколі. Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , за клопотанням сторони захисту, викликались до суду першої інстанції, однак до суду не з`явились, про причини своєї неявки суду не повідомили, однак під час судового розгляду були досліджені їх письмові пояснення, які узгоджувались з іншими доказами у справі, а тому підстав ставити їх під сумнів апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи наведене, проходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується доказами по справі в їх сукупності та взаємозв`язку.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність винесеної у справі постанови.

За таких обставин, підстав для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 31.07.2020 року, якою ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на один рік, - залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: