ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 3/753/6011/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" серпня 2020 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Скуба А.В. розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,- В С Т А Н О В И В:

25 липня 2020 року о 22 год. 40 хв., ОСОБА_1 керував автомобілем «Рено» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Ревуцького у м. Києві, будучи тимчасово обмеженим у праві керування транспортним засобом на підставі постанови державного виконавця від 30.04.2020 року, чим порушив п. 2.1а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 126 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 126 КУпАП не визнав та суду повідомив, що про постанову державного виконавця він дізнався лише під час складання протоколу. З дружиною він розлучений однак аліменти сплачує не систематично, та має заборгованість, в судових засіданнях де вирішувалося питання розлучення та попутніх питань він участі не приймав оскільки у той час працював у іншому місті, однак про те, що відкрито виконавче провадження про стягнення з нього аліментів обізнаний.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків. Заслухавши в судовому засіданні покази ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, а саме протокол про адміністративне правопорушення, копію постави державного виконавця від 30.04.2020 року, та беручи до уваги те, що вказана постанова винесена ще 30.04.2020 року, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП доведена в судовому засіданні "поза розумнім сумнівом" виходячи із наступного.

Так, у судовому засіданні ОСОБА_1 повідомив, що з дружиною він розлучений, однак аліменти платить не систематично оскільки немає постійного місця роботи, з чого можна зробити висновок, що останній розуміє, що має обов`язок сплачувати колишній дружині аліменти, та мав усвідомлювати наслідки ухилення від їх сплати. Також ОСОБА_1 обізнаний про відкриття виконавчого провадження про примусове стягнення з нього аліментів, однак рухом вказаної справи жодним чином не цікавився, що і призвело до винесення постанови від 30.04.2020 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами. Крім того з момету складання протоколу 25.07.2020 року, коли ОСОБА_1 , за його версією, дізнався про існування постанови державного виконавця по сьогоднішній день, ним не зроблено жодних дій спрямових на погашення заборгованості та скасування постанови, що дає можливість суду зробити висновк, що останній не робить жодних висновків, не бажає міняти своє відношення стосовно ситуації у виконавчому провадженні, а тому повинен нести адміністративну відповідальнсь передбачену санкцією ч.3 ст.126 КУпАП. Показання ж останнього в судовому суд розцінює виключно як спосіб захисту для уникнення адміністративної відповідальності. Частиною 2 ст. 33 КУпАП передбачено, що при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність. Враховуючи, викладене, обставини та характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 ступінь його вини, відсутність обтяжуючих обставин, вважаю, що ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП та призначити йому адміністративне стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобоми у межах санкції ч. 3 ст. 126 КУпАП. На підставі ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 420 гривень 40 копійок на користь держави. На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 40-1, 126 ч. 3, 283, 284, 285 КУпАП, суддя,- П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП та накласти на нього стягнення у вигляді позбавлення права керувати транпортними засобами на строк шість місяців. Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420 гривень 40 копійок. Строк пред`явлення постанови до примусового виконання протягом трох місяців з дня її винесення. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва.

Суддя: