Справа № 352/2058/19
Провадження № 33/4808/12/20
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Струтинський Р. Р.
Суддя-доповідач Малєєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 року м. Івано-Франківськ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Малєєв А.Ю., з участю секретаря с.з. Лавринович У.М., апелянта ОСОБА_1 , адвоката Іванів О.Б., розглянувши справу про адміністративні правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 28 жовтня 2019 року, -

в с т а н о в и в :

1. Зміст постанови та обставини, встановлені судом першої інстанції.

1.1. ОСОБА_1 визнаний винуватим за ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено на нього 10 200 грн. штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік, стягнуто 384, 20 грн. судового збору.

1.2 Згідно оскаржуваної постанови, та протоколу про адмінправопорушення, 11.09.2019 р. о 19 год. 15 хв. на а/д Н-10 в с. Угринів, Тисменицького району Івано-Франківської області ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Volkswagen Passat» н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Однак, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за, що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП.

2. Доводи апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 стверджує, що:

- не був належним чином повідомлений про судовий розгляд справи, а відтак суд розглянув справу без його участі, чим порушив його право на захист;

- жодних ознак сп`яніння в нього не було, ніхто з працівників поліції не інформував його про проведення огляду, не запрошував свідків, та не пред`являв ніякого сертифікату на вимірювальну техніку;

- щодо обставин справи, то дійсно 11.09.2019 року він був зупинений працівниками поліції, в той час коли повертався з м. Калуш до м. Івано-Франківська. Причиною зупинки його авто, нібито була перевірка транспортних засобів, які перебувають на іноземній реєстрації. Після перевірки документів, працівники поліції сказали йому дмухнути в прилад, Драгер, який показав результат 0,03% проміле. За результатами вказаного тесту, йому було повідомлено, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Оскільки, вказаний стан ним заперечувався, працівниками поліції було запропоновано йому пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі. Зважаючи на те, що то був робочий день, йому терміново потрібно було повертатись на роботу, і часу проходити огляд в медичному закладі не було, просив, щоб працівники поліції його відпустили. Однак працівники поліції повідомили, що в такому випадку щодо нього буде складено протокол про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння;

- що стосується свідків, то в процесі складання протоколу, працівники поліції зупинили автомобіль, і взяли його пасажирів, як свідків того, що він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. При цьому, при самому факті відмови, свідків не було;

- крім того, після проходження на місці зупинки авто, огляду на стан сп`яніння, працівники поліції виписали йому тимчасове посвідчення на керування транспортним засобом, після чого відпустили. Такі дії, на думку апелянта є взаємовиключними, адже впевнившись, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння, працівники поліції не мали б його відпускати.

Що стосується причин поважності строку на апеляційне оскарження, то апелянт зазначив, що розгляд справи проводився без нього. Копію оскаржуваної постанови він отримав лише 24.11.2019 року.

У зв`язку з викладеним, строк на апеляційне оскарження ОСОБА_1 просив поновити, оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити.

3. Позиція апелянта.

В засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник Іванів О.Б. доводи апеляційної скарги підтримали, просили задовольнити її і закрити провадження у справі за відсутністю складу правопорушення. Захисник з огляду на досліджені обставини справи вважав, що доказів правопорушення немає і у будь-якому випадку минув строк притягнення до відповідальності.

4. Мотиви апеляційного суду

4.1. Перевірка доводів апеляційної скарги не встановила підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

4.2. За приписами п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом, зокрема, у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно ст. 266 ч. 2, 3 КУпАП огляд водія на стан алкогольного сп`яніння, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відмова від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку є невиконанням вимог п. 2.5 ПДР України і містить склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

4.3. Доводи апеляційної скарги базуються на тому, що Дарморіз не вживав алкоголь, керував автомобілем тверезим і без жодних ознак сп`яніння, йому дали дмухнути у якийсь прилад, який показав 0,03 проміле алкоголю, а потім дійсно він у присутності двох свідків відмовився проходити огляд у медичному закладі, бо спішив, перелякався, розгубився.

Свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 показали, що у їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду. Ознак алкогольного сп`яніння у нього помітно не було: запаху алкоголю не чули, поведінка була спокійна, рухи не виказували сп`яніння.

На переглянутому в засіданні апеляційного суду відео, чітко зафіксовано, що ОСОБА_1 у присутності двох свідків на пропозицію поліцейського відмовився пройти огляд як за допомогою технічного засобу, так і у медичному закладі.

Це спростовує відповідні доводи апеляції і факт відмови від медичного огляду слід уважати встановленим.

4.4. Тому основним питанням даної справи є визначення того, чи були у працівників поліції підстави для підозр у керуванні автомобілем у стані сп`яніння.

Якщо водій не виявляв ознак сп`яніння, то підстав вимагати від нього проходження огляду немає.

ОСОБА_1 заперечив уживання алкоголю. Запаху не було, рухи, мова - нічого не вказувало на стан сп`яніння. Свідки, підтвердивши факт відмови від проходження медичного огляду, ті ознаки сп`яніння, які записані у протоколі поліцейським, не підтвердили.

Переглянуте відео також не свідчить про стан сп`яніння по рухах і мові ОСОБА_1 , на що вказували свідки.

Єдиним доказом ознак сп`яніння є протокол, складений поліцейським, як процесуальне документарне оформлення того, що він сприймав особисто і, що є доказом за КУпАП.

4.5. Оцінки.

Свідки могли не відчувати від ОСОБА_1 запаху алкоголю, оскільки згідно відеозапису були на віддалі. Те, що вони його не чули, не означає, що його не було - адже ця обставина зафіксована у протоколі, який є доказом у даній справі. Тому, показання цих свідків щодо ознак сп`яніння не мають доказового значення через те, що вони дійсно перебуваючи на віддалі могли не відчувати запаху алкоголю.

У такому разі даним протоколу протистоять заперечення ОСОБА_1 , які до уваги брати не слід з урахуванням таких доводів.

В його апеляції є вказівка на те, що він проходив огляд з якимось приладом. Відеозаписом це спростовано, там зафіксовано - ОСОБА_1 відмовився від проходження тесту як в медичному закладі, так і за допомогою технічного засобу.

Якщо відмову у проходженні огляду у медичному закладі в цій ситуації можна пояснити переляком, поспіхом, стресом, то відмова проходження тесту на місці за допомогою газоаналізатора не виглядає обґрунтованою, якщо водій не вживав алкоголь. Адже це кілька хвилин затримки. Відмова за цих обставин указує на можливе скриття факту вживання алкоголю і тому, в силу недоторканності особи і неможливості примусу в таких випадках, на неї законом покладено обов`язок нести адміністративну відповідальність за це.

Тому, в цій справі належить надати перевагу даним протоколу, якими підтверджено ознаки сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, а також виходити з того, що факт відмови від усіх пропонованих видів огляду є встановленим.

5. Рішення.

За умов, що у працівників поліції були підстави для підозр щодо керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а ОСОБА_1 , маючи можливість спростувати підозри і пройти огляд як на місці так і у медичному закладі, відмовився це зробити в категоричній формі через незначні причини (поспіх, переляк), слід уважати, що в його діях є склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 не перешкодив суду першої інстанції прийняти вірне по суті рішення.

Тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 28 жовтня 2019 року відносно ОСОБА_1 - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду А.Ю. Малєєв