ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/3977/20 Головуючий суддя І інстанції Богдан М. В.
Провадження № 33/818/1112/20 Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2020 року суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Волошина А.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Волошина А.В. на постанову судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14 липня 2020 року стосовно ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, мешканець м. Харкова,

- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

Постановою встановлено, що ОСОБА_1 , 16.05.2020 року о 21 годині 00 хвилин, у АДРЕСА_1, керував автомобілем «MITSUBISHI OUTLANDER», державний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження обстеження на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Drager Alkotest, а також в закладі охорони здоров`я, у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі, захисник Волошин А.В. просить судову постанову скасувати, а провадження по справі закрити, на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, посилаючись на те, що за кермом перебував ОСОБА_2 та безпосередньо керував транспортним засобом, а ОСОБА_1 перебував у салоні цього ж автомобіля на пасажирському сидінні. Про це зазначив безпосередньо ОСОБА_2 в судовому засіданні в суді першої інстанції, однак суд не звернув на це уваги. Зазначає, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки не керував транспортним засобом. Вказує, що сідки, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення не бачили хто перебував за кермом під час зупинки транспортного засобу.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали свою апеляційну скаргу в повному обсязі та просили скасувати судову постанову, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вищевказані вимоги закону судом виконані не в повному обсязі.

Переглядаючи оскаржувану постанову в межах доводів та вимог апеляційної скарги захисника Волошина А.В., суд апеляційної інстанції звертає увагу не наступні обставини, які були встановлені судом першої інстанції.

Зокрема, мотивувальна частина оскаржуваної постанови містить формальні висновки щодо оцінки відомостей, які зафіксовані бодікамерами працівників поліції.

Зі змісту цих висновків не вбачається, чи зафіксовано на відеозаписі обставини, за яких можна стверджувати, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом (арк.. 25-28).

Натомість, суд апеляційної інстанції ретельно дослідив відомості цього відеозапису, який не містить зафіксованої інформації щодо керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 . Цей відеозапис починається з того, що ОСОБА_1 разом із свідком ОСОБА_2 стоять біля автомобіля та спілкуються з працівниками поліції.

При цьому, належить врахувати, що суд першої інстанції допитував свідка ОСОБА_2 , який будучі повідомлений про кримінальну відповідальність надавав показання, які спростовують відомості протоколу про адміністративне правопорушення, в частині того, що саме він до зупинки працівниками поліції керував транспортним засобом марки Митсубісі Аутлендер, державний номерний знак НОМЕР_1 ., а також з наявного відеозапису об`єктивно вбачається, що поряд з ОСОБА_1 перебуває саме ОСОБА_2 , який під час спілкування з працівниками поліції повідомляє останнім що саме він керував транспортним засобом та не заперечував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

З метою перевірки цих відомостей за клопотанням ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_2 був допитаний повторно і внаслідок цього допиту суд апеляційної інстанції отримав такі ж самі показання, як і в суді першої інстанції, що узгоджуються із відомостями зафіксованими на відеозаписі.

Крім того, з відеозапису вбачається, що свідки, які зазначені інспектором поліції в протоколі - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , були залучені вже після того як працівниками поліції був зупинений автомобіль, начебто, під керування ОСОБА_1 . Отже, як вбачається з відеозапису, ці свідки об`єктивно не бачили хто саме керував цим автомобілем.

Про те, що автомобілем керував ОСОБА_1 свідкам було повідомлено працівниками поліції, а тому суд апеляційної інстанції критично ставиться до їх пояснень щодо того, що ОСОБА_1 , як водій, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Більш того, з цього ж відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 навіть не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а лише повідомляв працівникам поліції, що безпосередньо він не керував автомобілем, а за кермом був саме ОСОБА_2 , а також повідомляв, що після приїзду його захисника - адвоката, він пройде огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Вказані обставини є об`єктивними, але суд першої інстанції безпідставно проігнорував ці відомості, внаслідок чого ухвалив передчасне рішення, не звернувши уваги на ту обставину, що матеріали справи не містять відомостей на підтвердження версії працівників поліції щодо керування 16 травня 2020 року саме ОСОБА_1 автомобілем Митсубиси Аутлендер. Вказані обставини мають істотне значення, оскільки їх наявність та підтвердження в суді апеляційної інстанції свідчать про слушність апеляційних доводів та вимог захисника Волошина А.В. щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що обумовлює необхідність задоволення його апеляційної скарги.

Крім того, відповідно до вимог п.7 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, вбачається, що не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

В протоколі про адміністративне правопорушення міститься виправлення дати скоєння адміністративного правопорушення, що є неприпустимим, однак в порушення вимог ч.1 ст. 278 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду цієї справи про адміністративне правопорушення не вирішив чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Більш того, суд першої інстанції в оскаржуваній постанові зазначив, що ОСОБА_1 саме керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Як встановлено під час апеляційного розгляду ці обставини не знайшли свого підтвердження.

Зокрема, відповідно до Правил дорожнього руху України, водій - це особа, яка керує транспортним засобом.

Достеменних відомостей про те, що ОСОБА_1 саме керував транспортним засобом, або був зупинений працівниками поліції, матеріали цієї справи не містять.

За таких обставин відсутні фактичні та правові підстави вважати, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 - п.2.5 Правил дорожнього руху України, оскільки в матеріалах справи не містяться беззаперечні відомості керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а судом першої інстанції не спростовано твердження ОСОБА_1 , а також свідка ОСОБА_2 про те, що автомобілем керував саме ОСОБА_2 .

Крім того, у суду апеляційної інстанції немає підстав не довіряти поясненням свідка ОСОБА_2 , оскільки його показання є чіткими, послідовними та узгоджуються з відомостями відеозапису.

Зокрема, ОСОБА_2 вказує, що він керуючи автомобілем Митсубиси Аутлендер, прямував до дому, а під час руху побачив свого сусіда ОСОБА_1 та вирішив підвезти його. Під`їхавши до свого дому, вони вийшли із автомобіля та до них підійшли працівники поліції та стверджували, що за кермом перебував ОСОБА_1 .

Суд апеляційної інстанції вважає показання свідка об`єктивними, оскільки з протоколу про адміністративне правопорушення (арк. 1) вбачається, що подія відбувалась у м. Харкові по пр-ту Маршала Жукова, 39.

Відповідно до відомостей, які зазначені у паспорті громадянина України ОСОБА_2 вбачається, що він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже суд апеляційної інстанції вважає пояснення свідка ОСОБА_2 об`єктивними та такими що заслуговують на увагу.

Крім того, переглядаючи наявний відеозапис події, апеляційний суд дійшов висновку, що працівниками поліції було порушено право ОСОБА_1 на захист, оскільки останньому не було роз`яснено його прав та обов`язків особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також положень ст. 63 Конституції України.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до рапорту інспектора поліції Костенка С. (арк. 11) вбачається, що автомобіль Митсубиси Аутлендер, під керуванням, начебто, ОСОБА_1 був зупинений у м. Харкові на проспекті Петра Григоренка, 10, а в рапорті інспектора поліції Дукача Е.В. (арк.10), а також в протоколі про адміністративне правопорушення (арк.1) зазначено, що подія відбувалась у м, Харкові по проспекту Петра Григоренко, 39, що свідчить про наявність суперечностей, на які суд першої інстанції не звернув увагу.

Не зважаючи на ці розбіжності, суд першої інстанції при винесенні постанови послався на рапорт інспектора поліції Дукача Е.В. (арк. 10), як на доказ винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до цього рапорту вбачається, що 16.05.2020 року близько 23 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 приїхала дружина водія ОСОБА_5 , яка знаходилася в тверезому стані та забрала ТЗ Мітсубиси Аутлендер, д.н.з НОМЕР_1 та повідомила, що поставить його на стоянку.

Проте, апеляційний суд аналізуючи ці відомості, не вбачає жодних підтверджень того, що ОСОБА_1 саме керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння та як водій відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки в рапорті зазначено, лише те що саме дружина ОСОБА_1 зобов`язується забрати автомобіль Митсубиси Аутлендер та доставити його до місця його зберігання. Тобто дружина ОСОБА_1 діяла саме на вимогу працівників поліції, які не взяли до уваги пояснення свідка ОСОБА_2 .

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що цей рапорт має суто інформативний характер і жодним чином не підтверджує наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку щодо відсутності ознак складу та доведеності вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, тобто порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Також, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у справах «Енгель та інші проти Нідерландів» («Engel and Others v. the. Netherlands», 08 червня 1976 року, no. 5100/71, 5101/71, 5102/71, 5354/72, 5370/72), «Озтюрк проти Німеччини» («Ozturk v. Germany», 21 лютого 1984 року, no. 8544/79), «Лутц проти Німеччини» («Lutz v. Germany», 25 серпня 1987 року, no. 9912/82), тлумачить поняття «кримінальний» автономно, тобто незалежно від національної термінології, включаючи сюди адміністративні, дисциплінарні, митні проступки тощо.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardov. Spain» від 06.12.1998 Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитись на користь цієї особи.

У справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 року заява № 36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

В рішенні Європейського суду з прав людини від 24 листопада 2011 року у справі «Загородній проти України», заява № 27004/06 суд зазначив, що особа, проти якої висунуті кримінальні обвинувачення, яка не бажає захищатись особисто, повинна бути в змозі скористатись юридичною допомогою за власним вибором (див. рішення від 16 квітня 2009 року у справі «Ханжевачкі проти Хорватії» (Hanzevadki v. Croatia), заява № 17182/07, п. 21, з подальшими посиланнями).

Згідно рішення у справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року) ЄСПЛ зазначив, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилось нічого іншого, як взяти на себе функцію сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагальності процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

У п. 52 рішення Європейського суду з прав людини від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Відповідно до чинного законодавства України усі сумніви щодо доведеності вини особи, яка притягається до відповідальності тлумачаться на її користь.

Враховуючи висновки практики Європейського суду з прав людини, а також фактичні відомості, встановлені під час розгляду в суді першої інстанції та в суді апеляційної інстанції, дійшов висновку, що на підставах припущення не можливо притягувати особу до будь-якої відповідальності, в тому числі і адміністративної. Тим більше, що відомості протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 спростовуються показаннями свідка ОСОБА_2 , який був очевидцем складання протоколу, що об`єктивно вбачається з відеозаписів, наданих працівниками поліції.

Відповідно до ч.2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Більш того, відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Обставини, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення визначені статтею 247 КУпАП. Відповідно до п.1 цієї статті провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали та відомості, що є в цій справі, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14 липня 2020 року підлягає скасуванню, а провадження в справі стосовно ОСОБА_1 закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, згідно доводів поданої апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання захисника Волошина А.В. задовольнити, поновивши йому процесуальний строк на оскарження постанови судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14.07.2020 року стосовно ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу захисника Волошина А.В. - задовольнити.

Постанову судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14 липня 2020 року по справі № 641/3977/20 щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Шабельніков