Код суду 233 № 233/3479/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2020 року м.Костянтинівка

Суддя Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області Стадченко О.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з військової комендатури м. Костянтинівка про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Куп`янськ Харківської області, громадянина України, ІНН НОМЕР_1 , який має середньо-спеціальну освіту, знаходиться на дійсній військовій службі в/ч НОМЕР_2 , має військове звання старший матрос та перебуває на посаді оператора 1 батареї протитанкових ракет протитанкового артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи, одружений, має на утриманні малолітню дитину: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався,

- за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, якому роз`яснені права відповідно до ст.ст.10, 63 Конституції України і 268 КУпАП

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ДНК-2 №2432 від 24 липня 2020 року, ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем, 23 липня 2020 року приблизно о 21 годині 30 хвилин, в умовах особливого періоду, перебуваючи за адресою: Донецька область, Костянтинівський район, с. Олександра Калинове територія військової частини НОМЕР_2 , був виявлений представниками військової частини з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: стійкий запах з ротової порожнини. Після чого, даного військовослужбовця було доставлено до військової комендатури м. Костянтинівка, де було запропоновано пройти освідчення на стан алкогольного сп`яніння, на що остання погодилась, згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Алконт-М» № 00292-15 від 23 липня 2020 року - вміст алкоголю в крові ОСОБА_1 23 липня 2020 року о 22 годині 08 хвилини становить 0,75 %.

ОСОБА_1 в судовому засіданні факт правопорушення не оспорював.

З огляду на те, що викривальні свідчення не можуть бути єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, в судовому засіданні були досліджені наступні докази.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ДНК-2 №2432 від 23 липня 2020 року, ОСОБА_1 23 липня 2020 року приблизно о 21 годині 30 хвилин, в умовах особливого періоду, за адресою: Донецька область, Костянтинівський район, с. Олександра Калинове територія військової частини НОМЕР_2 , був виявлений представниками військової частини з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: стійкий запах з ротової порожнини. Після чого, даного військовослужбовця було доставлено до військової комендатури м. Костянтинівка, де було запропоновано пройти освідчення на стан алкогольного сп`яніння, на що остання погодилась, згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Алконт-М» № 00292-15 від 23 липня 2020 року - вміст алкоголю в крові ОСОБА_1 23 липня 2020 року о 22 годині 08 хвилини становить 0,75 %.

Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Алконт-М» № 00292-15 від 23 липня травня 2020 року - вміст алкоголю в крові ОСОБА_1 23 липня 2020 року о 22 годині 08 хвилини становить 0,75 %..

Відповідно до службової характеристики ОСОБА_1 за місцем проходження служби характеризується посередньо.

Відповідно до копії військового квитка серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 проходить військову службу у в/ч НОМЕР_2

Вислухавши ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи і надавши їм відповідну оцінку, суддя вважає що провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати в першу чергу чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01 листопада 1950 року, рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23 рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

При цьому, за вимогами ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як вбачається з матеріалів справи, крім протоколу про адміністративне правопорушення, справа не містить належних та допустимих достатніх доказів вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення.

Вищевикладене свідчить про те, що Військовою службою правопорядку ЗСУ не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Військовою службою правопорядку ЗСУ, в якості доказу вини ОСОБА_1 , надано акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Алконт-М» №00292 від 23 липня 2020 року № 286 та чек за результатами тесту №1146 від 23 липня 2020 року, відповідно до якого ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння (вміст алкоголю 0,75 ‰).

Однак, суддя не може визнати вказані докази належними та допустимими з огляду на таке.

Наказом Міністерства оборони України від 10.10.2016 р. №515 затверджено Інструкцію про організацію патрульно-постової служби Військовою службою правопорядку у Збройних Силах України.

Пунктом 1 розділу І Інструкції визначено, що ця Інструкція визначає основні завдання, механізм організації та несення патрульно-постової служби Військовою службою правопорядку у Збройних Силах України (далі - Служба правопорядку) щодо забезпечення правопорядку і військової дисципліни серед військовослужбовців у місцях дислокації військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій (далі - військова частина), на вулицях і в громадських місцях, а також у військових містечках Збройних Сил України (далі - військові містечка), права та обов`язки патрулів і посадових осіб Служби правопорядку під час несення служби, порядок застосування ними заходів адміністративного примусу до військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів під час проходження зборів (далі - військовозобов`язані), а також працівників Збройних Сил України (далі - працівники) під час виконання ними службових обов`язків.

У пункті 1 розділу VII Інструкції визначені права патруля, серед яких:

- вимагати від військовослужбовців та військовозобов`язаних дотримання військової дисципліни та громадського порядку, правил носіння військової форми одягу, припинення правопорушень та дій, що перешкоджають здійсненню повноважень Служби правопорядку, а в разі невиконання зазначених вимог застосовувати в межах повноважень заходи адміністративного примусу;

- перевіряти у військовослужбовців та військовозобов`язаних документи, що посвідчують їх особу, а також в інших осіб у військовій формі одягу (звільнених з військової служби в запас або відставку з правом її носіння) документи, що посвідчують особу, та вимагати від них дотримання правил носіння військової форми одягу;

-за потреби проводити огляд речей затриманих військовослужбовців, військовозобов`язаних та працівників, вилучати документи та предмети, що можуть бути речовими доказами або є небезпечними для оточуючих. Після прибуття до органу управління Служби правопорядку (підрозділу Служби правопорядку в гарнізоні) передавати на зберігання оперативному черговому органу управління Служби правопорядку (посадовій особі підрозділу Служби правопорядку в гарнізоні) вилучені документи, предмети, речі тощо;

- затримувати та доставляти військовослужбовців, військовозобов`язаних та працівників під час виконання ними службових обов`язків, які вчинили (вчиняють) адміністративне правопорушення, до органу управління Служби правопорядку (підрозділу Служби правопорядку в гарнізоні) у випадках та в порядку, передбачених КУпАП;

- складати в межах повноважень протоколи про адміністративні правопорушення стосовно військовослужбовців, військовозобов`язаних та працівників під час виконання ними службових обов`язків у випадках та в порядку, що передбачені КУпАП;

- затримувати військовослужбовців та військовозобов`язаних, які самовільно залишили військові частини або місце служби;

- під час проведення заходів щодо затримання осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, а також за обставин, що загрожують життю і здоров`ю людей, обмежувати або забороняти рух транспорту і пішоходів на окремих ділянках вулиць та автомобільних доріг до приїзду військовослужбовців Військової інспекції безпеки дорожнього руху Служби правопорядку або патрульного наряду Національної поліції;

- за потреби тимчасово обмежувати або забороняти доступ військовослужбовців та інших осіб на окремі ділянки місцевості чи об`єкти для забезпечення збереження відомостей, що містять державну таємницю, громадського порядку і громадської безпеки, охорони життя і здоров`я людей, речових доказів;

- застосовувати вогнепальну зброю, заходи фізичного впливу, спеціальні засоби у випадках і в порядку, що передбачені законодавством України.

Розділом VІІІ встановлені дії патрулів та посадових осіб Служби правопорядку щодо застосування заходів адміністративного примусу.

Так, у пункті 1 підпунктах 1-2 розділу VІІІ зазначено, що заходи адміністративного примусу застосовуються для охорони встановлених у суспільстві відносин, спрямовані на забезпечення громадського порядку і військової дисципліни серед військовослужбовців у місцях дислокації військових частин, у військових містечках, на вулицях і в громадських місцях, застосовуються щодо конкретної особи для приведення її поведінки у відповідність до вимог нормативно-правових актів.

До заходів адміністративного примусу належать такі дії:

перевірка документів;

доставлення порушника до органу управління Служби правопорядку (підрозділу Служби правопорядку в гарнізоні);

адміністративне затримання;

особистий огляд і огляд речей;

вилучення речей і документів;

застосування фізичної сили, спеціальних засобів і вогнепальної зброї у разі потреби.

Пунктом 1 підпунктом 5 розділу VІІІ Інструкції визначено, що доставлення порушника полягає в примусовому супроводженні патрулем осіб, які вчинили адміністративне правопорушення, до органу управління Служби правопорядку (підрозділу Служби правопорядку в гарнізоні).

Право на доставлення виникає лише за наявності умов, вказаних у КУпАП (дії особи мають ознаки адміністративного правопорушення, наявні обставини, що перешкоджають складанню протоколу на місці вчинення правопорушення).

У пункті 2 розділу VІІІ визначений порядок складання протоколів про адміністративне правопорушення та протоколів про адміністративне затримання.

Підпунктом 11 пункту 2 розділу VІІІ Інструкції визначено, якщо в діях військовослужбовця є склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 44, 172-10-172-20, 173, 174, 178, 184-1, 185, 185-7 КУпАП, крім протоколу про адміністративне затримання, складається також і протокол про адміністративне правопорушення.

У пункті 3 розділу VІІІ Інструкції викладено дії патрулів та посадових осіб Служби правопорядку під час застосування заходів адміністративного примусу, серед яких:

1. У разі вчинення адміністративного правопорушення, порушення військової дисципліни, у тому числі порушення правил носіння військової форми одягу, начальник патруля зобов`язаний:

5) скласти протокол про адміністративне правопорушення (за наявності обставин, що перешкоджають складанню протоколу на місці вчинення правопорушення, доставити порушника в орган управління Служби правопорядку (підрозділ Служби правопорядку в гарнізоні) для його складання).

У пункті 3 підпункт 7 розділу VІІІ Інструкції визначено процедуру огляду військовослужбовця на стан сп`яніння, зокрема:

Затриманих військовослужбовців приймає оперативний черговий органу управління Служби правопорядку (посадова особа підрозділу Служби правопорядку в гарнізоні), про що складає протокол про адміністративне затримання і здійснює запис до книги обліку затриманих (доставлених) осіб, та за потреби у супроводі посадової особи, визначеної начальником органу управління Служби правопорядку (підрозділу Служби правопорядку в гарнізоні), направляє затриманого до закладу охорони здоров`я для проведення огляду на стан сп`яніння.

Огляду на стан сп`яніння підлягають затримані особи, які вчинили адміністративне правопорушення, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння.

Направлення на огляд затриманого з метою виявлення стану алкогольного чи наркотичного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (додаток 14), здійснюється оперативним черговим органу управління Служби правопорядку (посадовою особою підрозділу Служби правопорядку в гарнізоні) на підставі письмового звернення начальника органу управління Служби правопорядку (підрозділу Служби правопорядку в гарнізоні).

З метою забезпечення достовірності результатів огляду затриманих посадова особа Служби правопорядку забезпечує доставлення таких осіб до закладів охорони здоров`я Міністерства оборони України або закладів охорони здоров`я, які підпорядковані Раді Міністрів Автономної Республіки Крим, обласним державним (військово-цивільним) адміністраціям, Київській та Севастопольській міським державним адміністраціям (далі - заклади охорони здоров`я), протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Огляд для встановлення стану сп`яніння затриманого, який вчинив адміністративне правопорушення, здійснюється в закладах охорони здоров`я, яким надано право на проведення такого огляду, лікарями, які пройшли тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

За результатами огляду на стан сп`яніння та за лабораторними дослідженнями встановлюється ступінь сп`яніння, який вноситься до акта медичного огляду.

Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи в трьох примірниках (перший примірник видається під підпис посадовій особі Служби правопорядку, яка доставила особу на огляд, другий - оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я).

Після проведення огляду посадова особа Служби правопорядку доставляє затриманого до органу управління Служби правопорядку (підрозділу Служби правопорядку в гарнізоні).

Результати огляду на стан сп`яніння затриманого зазначаються оперативним черговим органу управління Служби правопорядку (посадовою особою підрозділу Служби правопорядку в гарнізоні) у відповідних графах протоколу, а висновок щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння підшивається до зазначеного протоколу.

За потреби залежно від стану сп`яніння, поведінки затриманого тощо за погодженням з начальником органу управління Служби правопорядку (підрозділу Служби правопорядку в гарнізоні) оперативний черговий органу управління Служби правопорядку (посадова особа підрозділу Служби правопорядку в гарнізоні) поміщає затриманого до КТЗ.

Перед поміщенням до КТЗ у службовому приміщенні проводиться особистий огляд затриманого уповноваженою на те посадовою особою, що є однієї статі із затриманим, в присутності двох понятих тієї самої статі. Про особистий огляд складається протокол або про це робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення чи у протоколі про адміністративне затримання.

Аналізуючи вимоги вказаної Інструкції, суддя доходить висновку, що огляд на стан сп`яніння військовослужбовця необхідно проводити в медичному закладі, правом здійснення такого огляду наділені лікарі, які пройшли тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. При цьому, зазначена Інструкція чітко визначає права патруля, серед яких проведення огляду військовослужбовця на стан сп`яніння відсутнє.

З огляду на вищенаведене, суддя доходить висновку, що огляд на стан сп`яніння військовослужбовця ОСОБА_1 проведено без дотримання вимог Інструкції про організацію патрульно-постової служби Військовою службою правопорядку у Збройних Силах України, у зв`язку з чим, результати вказаного огляду не можуть бути взято до уваги в якості доказу.

Враховуючи вищевикладені обставини, суддя приходить до висновку про недоведеність належними і допустимими доказами об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, а відтак і відсутність в її діянні складу даного адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, справа на підставі п.3 ч.1 ст.284 КУпАП підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 251, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.172-20 ч.3 КУпАП закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області.

Суддя: О.В.Стадченко