Справа № 465/6669/19 Головуючий у 1 інстанції: Кузь В.Я.
Провадження № 33/811/711/20 Доповідач: Гуцал І. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду Гуцал І.П., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 17 грудня 2019 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 та ч.1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

постановою судді Франківського районного суду м. Львова від 17 грудня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 та ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 384 гривень 20 копійок судового збору.

Згідно з постановою судді, 19 листопада 2019 року до Франківського районного суду м. Львова надійшли матеріали про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, відповідно до яких він 6 листопада 2019 року о 16 год. 15 хв. на вул. Осмомисла у м. Дрогобич керуючи автомобілем марки «Subaru Outback» д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, під час руху транспортного засобу заднім ходом, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, в результаті чого допустив зіткнення із припаркованим автомобілем марки «Hyundai Accent» д.н.з. НОМЕР_2 . Внаслідок дорожньо - транспортної пригоди автомобілі отримали технічні ушкодження, чим порушив п. 2.3. (б), 10.9 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 6 листопада 2019 року о 16 год. 15 хв. по вул. Осмомисла у м. Дрогобич керуючи автомобілем марки «Subaru Outback» д.н.з. НОМЕР_1 , будучи причетним до дорожньо - транспортної пригоди не залишився на її місці, не повідомив про неї підрозділу поліції, чим порушив п.2.10 а, д ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 122-4 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 6 листопада 2019 року о 16 год. 15 хв. по вул. Осмомисла у м. Дрогобич керував автомобілем марки «Subaru Outback» д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у медичному закладі. Стан сп`яніння підтверджується висновком медичного огляду №333 від 6 листопада 2019 року, чим порушив п.2.9.а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 130 ч.1 КУпАП.

На постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 17 грудня 2019 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану постанову судді місцевого суду та закрити провадження у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 122-4, ст. 124 та ч.1 ст. 130 КУпАП. Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Клопотання про поновлення строку мотивує тим, що не був належним чином повідомленим про судові засідання, судових повісток не отримував, за наданим у його поясненнях номером мобільного телефону також не повідомлявся. Вказує, що строк на апеляційне оскарження постанови ним пропущений з поважної причини, оскільки він не знав про розгляд адміністративної справи відносно нього, копія постанови у встановлений законом строк йому не надсилалась. Копію оскаржуваної постанови отримав лише 15 травня 2020 року, коли ознайомився з матеріалами справи.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що постанова судді місцевого суду є незаконною, такою, що не відповідає фактичним обставинам справи і прийнятою зі значним порушенням матеріального та процесуального права.

Зазначає, що своєї вини у скоєнні правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст.124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП він не визнає, оскільки дружньо-транспортної пригоди на вул. Осмомисла у місті Дрогобич не скоював та місця пригоди не залишав. Вважає, що ОСОБА_2 його обмовила.

Посилається на те, що спиртне вживав, коли вже не керував транспортним засобом. Зокрема, того дня приблизно о 16:00 годині залишив свій автомобіль на стоянці, в цей час був тверезий та не скоював ДТП. Після цього з друзями вживав спиртне, за кермо автомобіля більше не сідав, про що вказував працівникам поліції приблизно о 20:00 годині, коли вийшов з готелю, дізнавшись, що його розшукує поліція.

Вказує, що протоколи про адміністративні правопорушення були складені без його адвоката, його освідування також проводилось без участі адвоката; право мати адвоката та скористатись юридичною допомогою піл час складення протоколів працівники поліції йому не роз`яснили, тим самим було порушено його право на захист.

Перевіривши причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді, передбаченого ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, з урахуванням наведених у клопотанні про поновлення цього строку обставин, вважає можливим поновити ОСОБА_1 пропущений строк на апеляційне оскарження, оскільки він був пропущений з поважних причин.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважаю, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як убачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду в достатній мірі повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали, допитав свідків та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у матеріалах справи доказах.

Так, п. 2.3б Правил дорожнього руху встановлено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, зокрема: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пунктом 10. 9 Правил дорожнього руху визначено, що під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Зі схеми місця дорожньо-транспортної пригоди від 6 листопада 2019 року вбачається, що в результаті такої в автомобіля «Subaru Outback» д.н.з. НОМЕР_1 , наявні пошкодження переднього бампера з правої сторони; в автомобіля «Hyundai Accent» д.н.з. НОМЕР_2 , пошкоджено задній бампер з лівої сторони.

При цьому з даної схеми вбачається, що на момент зіткнення автомобіль марки «Hyundai Accent» д.н.з. НОМЕР_2 , був припаркованим, а тому доводи ОСОБА_1 в частині того, що ОСОБА_2 вдарила його автомобіль, а потім обмовила його, не знайшли свого підтвердження.

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП (у редакції станом на 6 листопада 2019 року) передбачала відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9а Правил дорожнього руху встановлено, що водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У своїй постанові Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у справі №404/4467/16-а від 20 лютого 2019 зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Разом з тим, відповідно до п. 1.10 Загальних положень Правил дорожнього руху під «дорожньо-транспортною пригодою» слід розуміти подію, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

З огляду на наведене, оскільки автомобіль ОСОБА_2 на момент зіткнення був припаркованим, а тому здійснення руху автомобілем «Subaru Outback» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 є доведеним, що вірно констатовано суддею першої інстанції.

Стосовно перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, то такий підтверджується висновком медичного огляду №333 від 6 листопада 2019 року. Також перебування у стані алкогольного сп`яніння ним не заперечується.

При цьому посилання апелянта на те, що він вживав спиртні напої після того, як припаркував свій автомобіль, спростовується письмовими показами потерпілої ОСОБА_2 , яка вказала, що у водія ОСОБА_1 , який вийшов з автомобіля після зіткнення, були наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка розмова та нестійка хода.

Крім того, після скоєння ДТП ОСОБА_1 зачинив свій автомобіль і пішов у невідомому напрямку, тим самим порушивши вимоги п. 2.10 ПДР, які регламентують поведінку водія у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, обов`язок водія негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди та повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських.

Стосовно порушення права ОСОБА_1 на захист, то слід зазначити, що участь захисника під час складення протоколу про адміністративне правопорушення не є обов`язковою. При цьому, особа, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 271 КУпАП України, може залучити захисника для участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення. Разом з тим, ОСОБА_1 у судах першої та апеляційної інстанції таким правом не скористався.

Посилання апелянта на те, що він не знав, що стосовно нього складено протоколи про адміністративні правопорушення та що такі розглядаються судом, також не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

З протоколів про адміністративні правопорушення серії БД №373636, №373635, №73637 від 6 листопада 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 був повідомлений про розгляд таких Франківським районним судом м. Львова.

Європейський суд з права людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Таким чином ОСОБА_1 знав, що стосовно нього складено протоколи про адміністративні правопорушення серії БД №373636, №373635, №73637 від 6 листопада 2019 року, працівниками поліції був повідомлений, що матеріали даних справ будуть скеровані для розгляду до Франківського районного суду м. Львова, у своєму клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження вказав, що він надав працівникам поліції свій номер мобільного, а тому «суд мав право здійснити повторний виклик текстовим повідомленням з використанням мобільного зв`язку», що свідчить про те, що такий повідомлявся судом про час та місце розгляду справи, однак у судове засідання останній не з`явився.

Крім того, право ОСОБА_1 на захист відновлено шляхом подання апеляційної скарги, що була прийнята до розгляду суддею апеляційної інстанції.

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, апеляційним судом не встановлено як з боку працівників патрульної поліції, так і під час розгляду справи в суді першої інстанції, порушення вимог закону, а також невідповідність висновку суду про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим постанова судді є законною та обґрунтованою, та підстави для її зміни чи скасування відсутні, а тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Франківського районного суду м. Львова від 17 грудня 2019 року стосовно ОСОБА_1 .

Постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 17 грудня 2019 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Гуцал І.П.