Справа № 503/916/20
Провадження №3/503/431/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2020 року м. Кодима

Суддя Кодимського районного суду Одеської області Вороненко Д.В. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Кодимського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, -

встановив :

14 червня 2020 року складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 398432, згідно змісту якого 14 червня 2020 року о 04.48 годині ОСОБА_1 керував транспортним засобом OPEL ZAFIRA номерний знак НОМЕР_1 по вул. Армійській в м. Кодима з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук, почервоніння обличчя, при цьому від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності свідків, у зв`язку з чим ОСОБА_1 порушив пункт 2.5. Правил дорожнього руху та тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про місце і час розгляду справи був своєчасно сповіщений належним чином через свого захисника. Клопотань про відкладення розгляду справи від ОСОБА_1 або його захисника на адресу суду не надходило. При цьому, на адресу суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Мартинюка Ю.М. про розгляд справи за його відсутності та за відсутності самого ОСОБА_1 , в якому зазначив про підтримання свого заперечення, яке було подано раніше. У зв`язку з вище викладеним і у відповідності до вимог ст. 268 КУпАП та пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 суд вважає за можливе розглянути справу під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справ в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю суд встановив наступне.

14 червня 2020 року о 04.48 годині ОСОБА_1 , під час керування транспортним засобом OPEL ZAFIRA номерний знак НОМЕР_1 , був зупинений працівниками Національної поліції на проїзній частині вул. Армійської в м. Кодима Одеської області. Згадане підтверджується відповідним відеозаписом у відеофайлі з найменуванням «Project 1» долученому до матеріалів на CD-R диску та переглянутому судом під час судового розгляду, на якому чітко видно момент зупинки зазначеного транспортного засобу працівниками Національної поліції під час руху та вихід з транспортного засобу пасажиру, а згодом і самого водія, який перебуваючи стоячи в певні моменти втрачав рівновагу.

Згідно змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 398432 (а.с.2) ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння в присутності свідків, але даний протокол містить відомості лише про одного свідка ОСОБА_2 із зазначенням про доручення його пояснень, а сам протокол не підписаний цим свідком.

При цьому, до протоколу додано письмове пояснення свідка ОСОБА_2 (а.с.4) складене на бланковій формі, яка містила заздалегідь надрукований текст з поясненнями, зокрема щодо ознак алкогольного сп`яніння наявних у водія, визнання останнім своєї вини та відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Пояснення жодного іншого свідка, окрім як ОСОБА_2 , матеріали справи не містять, як і відомостей про залучення іншої особи в якості другого свідка.

Крім цього, відеозапис у відеофайлі з найменуванням «Project 1» долучений до матеріалів на CD-R диску, який був переглянутий судом під час судового розгляду, містить лише запис зупинки транспортного засобу і виходу з нього осіб, без звуку, про те водночас із цим відсутній відеозапис який би зафіксував пропозицію працівника Національної поліціїОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння та відмову останнього від даного проходження в присутності двох свідків.

Письмове пояснення ОСОБА_1 (а.с.3), додане до матеріалів провадження, суд оцінює критично, оскільки останнє також складене на бланковій формі, яка містила заздалегідь надрукований текст з поясненнями, зокрема щодо керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, визнання останнім своєї вини та відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

При цьому, у запереченні на протокол про адміністративне правопорушення від 01.09.2020 захисник ОСОБА_1 адвокат Мартинюк Ю.М. останній зазначив про незгоду зі складеним протоколом щодо свого підзахисного та обґрунтував свої заперечення посиланнями на ті обставини, що при оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення працівником поліції було порушено вимоги пункту 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (надалі за текстом Порядок від 17.12.2008 № 1103), а саме в частині залучення до проведення згаданого огляду двох свідків, оскільки згідно матеріалів справи огляд було проведено за присутності одного свідка. Враховуючи зазначене захисник вважає, що проведений огляд є недійсним. Також захисник посилається на те, що працівником поліції не було виконано вимог пункту 6 Порядку щодо направлення водія для проведення огляду до закладу охорони здоров`я, так як в матеріалах провадження відсутнє відповідне направлення. На підставі вище наведеного захисник просив суд закрити справу про адміністративне правопорушення щодо свого підзахисного за відсутності у його діях складу правопорушення.

Відповідно до пункту 2.5. Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктами 1, 6 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом МВС України та Міністерством охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року (надалі за текстом Інструкція № 1452/735 від 09.11.2015) передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом в присутності двох свідків, або, у разі відмови водія пройти огляд на місці, лікарем закладу охорони здоров`я.

Згідно до п. 8 Порядку від 17.12.2008 № 1103, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відповідно до п. 6 розділу 8 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Враховуючи зазначене суд доходить висновку, що законодавство пов`язує достовірність фіксації та встановлення факту проведення огляду на стан сп`яніння із присутністю двох неупереджених свідків, оскільки із цією вимогою пов`язує дійсність і правомірність цієї процедури, і це у подальшому є підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення у присутності свідків та притягнення водія до адміністративної відповідальності.

Таким чином суд вважає, що під час провадження у даній справі про адміністративне правопорушення не було дотримано процедури проведення огляду водія на стан сп`яніння в частині залучення необхідної кількості свідків для огляду, а саме двох.

З наведених підстав обставини відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння викликають сумнів в їх достовірності, а відтак і сам факт наявності правопорушення.

Згідно ст. 9, 245, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (стаття 245 КУпАП).

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп /2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ.

У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 року ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

В рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998 року, ЄСПЛ визнав кримінально - правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.

ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Так, в рішенні від 21.07.2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Згідно ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Рішенням Конституційного суду України від 20.10.2011 року №12-рп/2011 у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України, яке є обов`язковим до виконання на території України, встановлено, що обвинувачення у вчиненні злочину (правопорушення) не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконній спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначені вище порушення, в частині недотримання інспектором поліції процедури проведення огляду щодо ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння (залучення необхідної кількості свідків), є беззаперечним і розумним сумнівом законності здобуття та допустимості доказів, а відтак і підставою для закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, внаслідок відсутності належного доказу винуватості особи.

Таким чином, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Водночас із цим суд не вважає обґрунтованим заперечення захисника щодо наявності порушення 6 Порядку щодо направлення водія для проведення огляду до закладу охорони здоров`я з огляду на наступне. Згідно пунктів 6-7 Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015 огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я). В свою чергу у матеріалах справи зазначено про відмову особи від проходження у встановлено порядку огляду, який згідно наведеної норми Інструкції передбачає собою як огляд на місці зупинки поліцейським так і огляд лікарем закладу охорони здоров`я. Тому суд вважає, що в матеріалах справи йшлося про загальну відмову від проходження обох видів огляду на стан сп`яніння. Фіксація відмови у такий спосіб можлива за умови дотримання вимог самої процедури проведення огляду, передбаченої Інструкцією № 1452/735 від 09.11.2015 і Порядком від 17.12.2008 № 1103, зокрема залучення для її проведення необхідної кількості свідків, які зможуть підтвердити відмову особи від проходження обох видів огляду.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст. 213, 221, 246-247, 268, 283-284 КУпАП, суд

постановив :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутню складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, через Кодимський районний суд Одеської області, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: Д. В. Вороненко