Чортківський районний суд Тернопільської області

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2020 року Справа № 608/120/20

Номер провадження3/608/121/2020

Суддя Чортківського районного суду Тернопільської області Парфенюк В. І.

з участю секретаря судового засідання Южди Л.С.

особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1

потерпілої ОСОБА_2 ,

розглянувши матеріали, які надійшли від Чортківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця і жителя АДРЕСА_1 , працюючого інженером служби локомотивного господарства з приймання локомотивів Львівської залізниці, до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП не притягувався, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Чортківським РВ УМВС України в Тернопільській області 21.06.1996 року,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

10 січня 2020 року дільничним офіцером поліції Чортківського ВП ГУНП в Тернопільській області складено протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 543581, згідно якого 10 січня 2020 року близько 17 год. 30 хв. Возний АДРЕСА_2 по АДРЕСА_1 , по місцю свого проживання, вчинив домашнє насильство стосовно колишньої дружини ОСОБА_2 , а саме не впускав її в спільну квартиру.

ОСОБА_1 свою вину в вчиненому правопорушенні заперечує, пояснив, що 10 січня 2020 року біля 17-ї години, повертаючись з роботи, на сходовій клітці, між першим і другим поверхом будинку, зустрів ОСОБА_2 . -- колишню дружину, з якою вони спільно не проживають біля 15 років. Він запитав її, чи вона прийшла до нього в гості, на що та ствердно відповіла, і він запросив її заходити в квартиру. Через хвилин 10 він почув стукіт в двері, відкрив їх і побачив ОСОБА_2 з працівниками поліції, які повідомили про заяву ОСОБА_2 про вчинення ним домашнього насильства і запросили його наступного дня з`явитися в відділ поліції.

Потерпіла ОСОБА_2 підтвердила вищезазначені обставини, про які повідомив ОСОБА_1 .. Окрім цього пояснила, що 10 січня 2020 року вона мала намір зайти в квартиру, співвласником якої вона є разом з ОСОБА_1 , стукала в двері, але ніхто не відкривав. Не знала, що в той час ОСОБА_1 не було в квартирі. Після того, як зустріла його на сходовій клітці, то викликала працівників поліції, вважала, що таким чином змусить ОСОБА_1 дати їй ключ від квартири.

Вислухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілу, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Зі змісту ст. 245 КУпАП вбачається, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, який відповідно до ст. 251 КУпАП є одним з основних джерел доказів, має містити, зокрема місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Натомість, як убачається з матеріалів справи, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення даних вимог закону дотримано не було.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Отже, завдання чи можливість завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони вказаного правопорушення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серія АПР18 № 543581 10.01.2020 року близько 17 год. 30 хв. ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство стосовно колишньої дружини, а саме не впускав її в спільну квартиру.

Проте, в ході судового розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 раніше перебували в шлюбі і вони є співвласниками квартири, яка знаходиться в АДРЕСА_3 років вони проживають окремо: ОСОБА_1 проживає в вищезазначеній квартирі, а ОСОБА_2 в с. Ридодуби Чортківського району. Однак між ними існує цивільно-правовий спір щодо користування квартирою і 10 січня 2020 року ОСОБА_2 викликала працівників поліції з метою змусити ОСОБА_1 дати їй ключ від квартири. Будь-яких інших неправомірних діянь особою, що притягується до адміністративної відповідальності, в той день не вчинялось.

Згідно з ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Нормами зазначеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за своїм змістом не відповідають обов`язковим елементам складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки невід`ємною складовою цього адміністративного правопорушення повинно бути таке насильство, яке проявляється в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, яке могло завдати чи завдало шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Між тим, орган, який склав адміністративний протокол, не зазначив, чи могла та чи була такими діями ОСОБА_1 завдана шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи (ст. 256 КУпАП).

В протоколі відсутні відомості про свідків події, не надані відеодокази.

Таким чином, вказана неповнота та невідповідність закону протоколу про адміністративне правопорушення не може бути усунута судом в силу його диспозитивності, а також з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (справа «Малофєєва проти Росії).

Отже, з наведених матеріалів справи не вбачається даних про вчинення ОСОБА_1 дій фізичного, психологічного чи економічного характеру в розумінні диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу. Тобто, вчинення насильства в сім`ї характеризується наміром, коли особа усвідомлює протиправність своїх дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, передбачає порушення охоронюваних законом прав потерпілого, наслідком чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, бажає цього або свідомо допускає настання таких наслідків.

В ході розгляду справи не встановлено обставин, які б свідчили про умисні дії ОСОБА_1 , направлені на вчинення насильства фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

З урахування наведеного, у справі відсутні докази на підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі згідно з п. 1 ст. 247 цього Кодексу, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя: В І Парфенюк