Справа № 442/3501/20
Провадження №3/442/1448/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2020 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі головуючого судді Кучаковського Ю.С., розглянувши матеріали, які надійшли з Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштованого,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 323504 08.06.2020 о 09 год. 50 хв. в м. Дрогобичі по вул. Лесі Українки, 8 Львівської області по вул. Л. Українки водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки Renault Rapid, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.3 „в, 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та дав показання згідно з якими він є наркозалежним та вживає метадон в межах медичної програми за призначенням лікаря. Зазначив, що він жив у Франції, де дозволено керування транспортними засобами при вживанні мета дону, а тому він вважав, що може так само їздити в Україні. Вказав, що на місці зупинки були відсутні поняті та він не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Поліцейські сказали йому, що це забере 3 години часу, проте він сказав, що має час. Але поліцейські самі відмовилися його везти.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті від 23.12.2005 № 14 неприпустимим є спрощений підхід до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників. При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови суду має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Для повного з`ясування обставин справи судом двічі викликались свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проте останні не з`явилися в судові засідання 10.07.2020 та 23.07.2020.

Згідно відео наданого суду на огляд поліцейським ОСОБА_4 не вбачається факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

За змістом ст. ст. 9-12, 280 КУпАП підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за нормами КУпАП є встановлення в діянні цієї особи всіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною нормою КУпАП, зокрема об`єктивної та суб`єктивної сторони правопорушення. Приймаючи до уваги, що суд здійснює оцінку вже зібраних та наявних в матеріалах справи доказів, зазначення всіх ознак складу правопорушення має бути належним здійснене в протоколі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 256 КУпАП.

Згідно протоколу серії БД № 323504 08.06.2020 вбачається, що в провину ОСОБА_1 ставиться порушення вимог п.п. „в п. 2.3 та п. 2.5 ПДР і його дії кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п.п. „в п. 2.3 Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися особі, яка навчає водінню, якщо за кермом учень, а в населених пунктах, крім того, водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких заважають користуватися ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів і таксі;

Ч. 5 ст. 121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Проте розгляд справ про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП, не передбачений судами згідно ст. 221 КУпАП. Натомість, справи про такі адміністративні правопорушення здійснюють органи Національної поліції відповідно до ст. 222 КУпАП.

Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння чи перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, якою визначено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суд не бере до уваги посилання ОСОБА_1 про те, що він не знав, що під час вживання метадону він не може керувати транспортними засобами, оскільки згідно з п. 7 Порядку проведення замісної підтримувальної терапії хворих з опіоїдною залежністю, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України 27.03.2012 № 200 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України 17.12.2015 № 863) та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 05.06.2012 за № 889/21201, хворому видається Інформаційний лист про замісну підтримувальну терапію із застосуванням препаратів бупренорфіну або метадону за формою, наведеною у додатку до цього Порядку.

В Інформаційному листі про замісну підтримувальну терапію із застосуванням препаратів бупренорфіну або метадону, який є додатоком до Порядку проведення замісної підтримувальної терапії хворих з опіоїдною залежністю вказано, що відповідно до підпункту „б пункту 2.9 розділу 2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, водієві забороняється керувати транспортним засобом у хворобливому стані, у стані стомлення, а також перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу.

У період отримання замісної підтримувальної терапії забороняється керувати автотранспортом та виконувати роботу, що вимагає швидкої реакції, точності рухів та перебування на висоті.

Згідно з п.п. 1, 3 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853, водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (зі змінами).

Відповідно до п.п. 6, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Тобто, поліцейський у разі відмови особи, що притягується до адміністративної відповідальності, від огляду на стан наркотичного сп`яніння чи перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції мав відвезти її до закладу охорони здоров`я і в разі відмови від проходження огляду в закладі охорони здоров`я скласти протокол, чого зроблено не було.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

А згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи те, що особа яка притягається до адміністративної відповідальності, заперечувала факт відмови від проходження огляду, судом отримані суперечливі показання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та поліцейського стосовно відмови від проходження огляду, судом викликалися свідки, які б ці обставини могли підтвердити чи спростувати, проте вони двічі в судове засідання не з`явилися, судом беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 не доставляли до закладі охорони здоров`я, то суд вважає, що поліцейський при складанні відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, діяв не у відповідності до своїх повноважень та способу, передбачених чинним законодавством, а наявними у справі доказами не можуть бути спростовані заперечення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому відповідно до вимог ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення суд не може визнати беззаперечним доказом відмови ОСОБА_1 як водія транспортного засобу від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння чи перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім того, враховуючи вимоги Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Верховною Радою України 17.07.1997 і в силу вимог ст. 9 Конституції України є обов`язковою для виконання та прямого застосування на всій території України.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі „Малофєєва проти Росії серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

А отже, суд приходить до висновку, що не може перебирати на себе функцію обвинувачення, що суперечило би принципу безсторонності і порушенню ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і притягувати ОСОБА_1 за порушення п.п. „б п. 2.9 ПДР.

Отже, можливість отримання додаткових даних у справі вичерпана, а складений протокол про адміністративне правопорушення суперечить вимогам закону і не може бути взятий до уваги судом як доказ вчинення правопорушення, матеріали справи не містять та в судовому засіданні не здобуто доказів щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, позаяк за презумпцією невинуватості, який закріплено у ст. 62 Конституції України, всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження в даній справі, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 247, 256, 283-285 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області.

Суддя Ю.С. Кучаковський