Справа № 409/1080/20
Провадження № 33/810/154/20
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Сєвєродонецьк 21 серпня 2020 року

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Луганського апеляційного суду Люклянчук В.Ф., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Білокуракинського районного суду Луганської області від 20 липня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік

ВСТАНОВИВ

З постанови судді вбачається, 24 травня 2020 року о 02 годині 15 хвилин в смт. Білокуракине по вул. Урожайній ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2107, державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці), від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

В апеляційній скарзі, яка подана 07 серпня 2020 року, ОСОБА_1 заявляє клопотання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови судді, просить скасувати її, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування доводів про поновлення строку апеляційного оскарження зазначає, що він не був присутніми у судовому засіданні, копію постанови, яка оскаржується, отримав 05 серпня 2020 року.

Вважає, що при розгляді справи істотно порушення вимог КУпАП, оскільки суддя вирішив, що відеозапис правопорушення та протокол про адміністративне правопорушення є достатніми доказами його вчинення. Приводить свою версію зупинки поліцейськими транспортного засобу ВАЗ 2107, за якою, - він не керував ним, вийшов з автомобіля після його зупинки через водійське місце, через те що заклинило пасажирські двері. Водій автомобіля вискочив з автомобіля, через деякий час повернувся, проте протокол про адміністративне правопорушення склали щодо нього. Перед цим на нього надягли кайданки. Перед судовим засіданням, яке було призначено на 20 липня 2020 року, він телефоном повідомив суд, що знаходиться поза межами Луганської області, ропте розгляд справи відбувся за його відсутності. Зазначає, що суд позбавив його права на захист, не надано належної оцінки діям працівників поліції, котрі діяли в порушення вимог ст. 266 КУпАП, їх дії буди незаконними при огляді і вони повинні визнаватися незаконними. Стверджує, що при розгляді даної справи судом допущена односторонність розгляду справи. Приводить зміст Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року (далі Інструкція). Посилається на правову позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, що викладена в постановах від 15 листопада 2019 року (справи № 524/5536/17) від 26 квітня 2018 року (справа №338/855/17) щодо вимог до постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а також необхідності посилатися на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, що долучений до матеріалів. Окрім того згідно з позицією згаданого Суду показання свідків, що викладені в письмових поясненнях, не можуть бути належними доказами, якщо вони не були допитані в судовому засіданні, та не попереджені про завідомо неправдиві покази.

Апеляційна скарга на постанову судді подана після закінчення 10-ти денного строку на апеляційне оскарження, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП. Однак клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження містить посилання на обставини, які є поважними, у зв`язку з чим вважаю за необхідне поновити строк апеляційного оскарження постанови судді.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , якого притягнуто до адміністративної відповідальності, та його захисника Заїку В.К., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ДБР 18 № 217030 від 24 травня 2020 року, в цей день ОСОБА_1 о 02 годині 15 хвилин в смт. Білокуракине по вул. Урожайній керував транспортним засобом ВАЗ 2107, державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці), від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.

В супереч доводам апелянта, даний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Зазначені в протоколі обставини підтверджуються дослідженими суддею суду першої інстанції відеозаписом, що зроблений з нагрудних відеокамер поліцейських, на яких зафіксовані обставини зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . У подальшому працівники поліції, виявивши у нього ознаки алкогольного сп`яніння, запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу чи у медичному закладі, від чого він у присутності двох свідків відмовився.

Апеляційним переглядом встановлено, що суддею відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд не вбачає порушення вимог Інструкції, що може потягнути за собою скасування постанови судді.

Версія ОСОБА_1 за якою він не керував транспортним засобом ВАЗ 2107 є надуманою, та спростовується наведеними доказами.

Відсутність в постанові судді вказівки на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис не тягне за собою безумовної підстави для визнання цього доказу недопустимим, оскільки вимоги до постанови судді про накладення адміністративного стягнення та до постанови по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів не є тотожними. Отже правова позиція Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, з посиланням на вимоги ч. 3 ст. 283 КУпАП, стосується іншої правої ситуації - розгляду справи посадовою особи уповноваженого підрозділу Національної поліції вказаної категорії справ.

В матеріалах справи відсутні дані про застосування до ОСОБА_1 заходів забезпечення, тому доводи апеляційної скарги про надягання на нього кайданків є бездоказовим.

Посилання в апеляційній скарзі на необхідність безпосереднього допиту судом свідків, що були присутні при відмові ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, як на окрему підставі для скасування постанови, є безпідставними, оскільки в цій постанові відсутнє посилання на письмові пояснення зазначених свідків.

Апеляційний суд враховує, що справу про адміністративне правопорушення розглянуто за відсутності ОСОБА_1 , якого було своєчасне сповіщення про місце і час розгляду справи, від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (таких відомостей в матеріалах справи відсутні), тому розгляд справи за відсутності останнього, у даному випадку, не суперечить ст. 268 КУпАП.

Апеляційним судом шляхом проведення апеляційного розгляду за участі особи, стосовно якого складено протокол про адміністративне правопорушення та його захисника, було відновлено права особи, що притягається да адміністративної відповідальності, перевірені доводи цієї особи, проте не встановлено підстав для закриття справи.

Отже розгляд суддею справи за відсутності ОСОБА_1 , не вплинуло на висновок судді про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування постанови судді та закриття провадження по справі відповідно до вимог п. 1 ст.247 КУпАП.

Керуючись п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови судді Білокуракинського районного суду Луганської області від 20 липня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову судді Білокуракинського районного суду Луганської області від 20 липня 2020 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за статтею ч. 1 ст.130 КУпАП - без змін.

Постанова набирає чинності негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ф. Люклянчук