№ 207/1108/20
№ 3/207/473/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2020 року суддя Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області Тюлюнова В. Г., при секретарі Куцевол Л. В., за участі адвоката Монатко Д. С., розглянувши матеріали, які надійшли з Південного відділення поліції Кам`янського відділу поліції ГУНП України в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно протоколу до адміністративної відповідальності не притягався, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 4 ст. 130 КУпАП.

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшли адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності ДПР18 № 513080 за ч. 4 ст. 130 КпАП України, складеного старшим лейтенантом поліції Живицею Денисом Валерійовичем, 01 травня 2020 року о 15:30 по вул. Дунайська у м. Кам`янське Дніпропетровської області, ОСОБА_1 , вживав алкогольні напої після ДТП та до проходження медичного огляду на стан сп`яніння, чим порушив вимоги п 2.10 Є «Правил дорожнього руху України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року за № 1306.

У судове засідання неодноразово викликалися свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , особа, яка склала протокол, старший лейтенант поліції Живиця Денис Валерійович, та особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Вказані особи до суду не з`явилися, про поважність причин своєї неявки суду не повідомляли, жодних заяв чи клопотань не подавали. У зв`язку із цим, свідки у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за давання завідомо неправдивих свідчень. До суду з`явився лише захисник адвокат Монатко Денис Сергійович, який надав свої заперечення по суті та просив провадження по справі закрити у зв`язку з відсутності події складу правопорушення.

Заслухавши думку захисника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 9 КУпАП правопорушенням є протиправна, винна/умисна або необережна/дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до положень ст. ст. 252, 254, 255, 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення.

У ньому, крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано і цими особами.

В межах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин повинен провадитися їх судовий розгляд.

З цього слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Із матеріалів справи вбачається, що відносно ОСОБА_1 , складено прокол за ч. 4 ст. 130 КУпАП. В матеріалах справи наявні пояснення ОСОБА_2 , та ОСОБА_4 , а також копії схеми ДТП та протоколів за ст. 124 КУпАП і ч. 1 ст. 122-4 КУпАП.

Однак, вказані документи не містять жодних відомостей про вчинення ОСОБА_1 , правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, а стосуються правопорушень за ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП.

Окрім цього, в поясненнях ОСОБА_4 , мова, хоча і йде про складання протоколу за ст. 130 КУпАП, однак вказується на те, що ОСОБА_1 , відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, тобто мова йде наявність ознак правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тоді як, ОСОБА_1 , підозрюється у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП. Протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , не складався, тому не може бути предметом цього розгляду.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п. 21-22 рішення у справі Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»).

Зокрема, в даному випадку можна врахувати, що адміністративне стягнення у виді штрафу, разом з позбавленням права керування транспортним засобом, мають каральний і стримуючий характер.

Адміністративне правопорушення передбачене статтею 130 КУпАП може бути віднесено до «кримінального обвинувачення» в розумінні статті 6 Конвенції із розповсюдженням відповідних гарантій щодо справедливого судового розгляду.

Відповідно до ст. ст. 280 та 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя зобов`язаний з`ясувати чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, необхідні для правильного вирішення справи. Постанова судді повинна бути законною і обґрунтованою.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 251 КУпАП).

Оскільки, Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить правову норму визначеності допустимості доказів у справах про адміністративні правопорушення, вважаю за можливе застосувати у цій справі правовий висновок щодо умов допустимості доказів у кримінальному провадженні, викладений у постанові Верховного Суду від 07.08.2019 року справа №607/14707/17. Згідно з вказаною постановою умовами допустимості доказів є: одержання фактичних даних із належного процесуального джерела, одержання фактичних даних належним суб`єктом; одержання фактичних даних у належному процесуальному порядку; належне оформлення джерела фактичних даних.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Таким чином, до протоколу не додано жодних доказів, які б вказували на наявність складу правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, а саме: вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу адміністративного впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стаття 247 КУпАП передбачає підстави для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Питання закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення врегульовано ст. 247 КУпАП. Приписи цієї статті встановлюють обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення. Зокрема, відповідно до п. 1 частини першої цієї статті до підстав, за наявності яких провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, віднесено відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

При системному тлумаченні абзацу першого статті 247 КУпАП можна дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення.

Таким чином, вина особи, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справі, в якій провадження закривається.

Враховуючи вище наведене та керуючись ст. ст. 173, 221, 247, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 130, КУпАП - закрити, у зв`язку відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Судові витрати віднести на рахунок Державного бюджету України.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська впродовж десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5, ст. 7 та ч. 1, ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя В. Г. Тюлюнова