Справа № 592/5066/20
Провадження № 3/592/921/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2020 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Бичков Ігор Геннадійович, розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який працює водієм товариства з обмеженою відповідальністю ВУЛТЕКС-С , -

В С Т А Н О В И В :

Із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 136570 від 16.04.2020 року, доданих до нього документів та копій документів вбачається, що 16.04.2020 року о 21 годині 33 хвилини в м. Суми по вул. Набережна річки Стрілки, буд. 13, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault Megane, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: поведінка, яка не відповідає обстановці, порушення мови, порушення координації рухів. В присутності двох свідків водій відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатору Drager Alcotest 6820 на місці зупинки, а також від проходження медичного огляду в медичному закладі у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а. п. 1) .

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвокат Страшок Є. В. просив справу закрити на підставі ст. 284 КУпАП, звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП України на підставі ст. 21 КУпАП України з передачею матеріалів на розгляд трудового колективу, оскільки з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу (а. п. 20) .

Вислухавши пояснення, думку та клопотання особи захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Страшка Євгена Володимировича, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 136570 від 16.04.2020 року, додані до нього документи та копії документів, переглянувши відеофайли на оптичних носіях даних DVD-R від 16.04.2020 року стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, дослідивши документи та копії документів, наданих захисником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Страшка Євгена Володимировича, прихожу до наступного висновку.

Незважаючи на те, що ОСОБА_1 свою вину у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, визнав повністю, його вина підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, зокрема: - протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 136570 від 16.04.2020 року (а. п. 1) ; - письмовими поясненнями ОСОБА_2 (а. п. 2) ; - письмовими поясненнями ОСОБА_3 (а. п. 3) ; - актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а. п. 4) ; - розпискою ОСОБА_4 (а. п. 5) ; - ксерокопією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2398848 від 16.04.2020 року (а. п. 6) ; - довідкою про надання інформації від 17.04.2020 року (а. п. 7) ; - DVD-R (1 шт.) з відеофайлами (а. п. 8) ; - описом відеофайлів на оптичному носії даних DVD-R від 17.04.2020 року (а. п. 9) .

Враховуючи наведене, вважаю за можливе та необхідне визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, вважаю за необхідне взяти до уваги наступне.

Із змісту ч. 1 ст. 130 КУпАП вбачається, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.5. розд. 2. Обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 06.01.2005 року № 16, від 30.06.2005 року № 538, від 21.02.2007 року № 263, від 27.06.2007 року № 879, від 09.07.2008 року № 634, від 01.10.2008 року № 876, від 11.02.2009 року № 76, від 11.02.2009 року № 124, від 22.04.2009 року № 395, від 03.09.2009 року № 934, від 20.04.2011 року № 435, від 09.06.2011 року № 620, від 26.09.2011 року № 1029, від 18.07.2012 року № 668, від 11.02.2013 року № 111, від 06.03.2013 року № 136 (зміни, внесені п/п 4 п. 3 змін, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2013 року № 136, набирають чинності з 15.04.2013 року) , від 04.06.2014 року № 162, від 17.09.2014 року № 490, від 21.10.2015 року № 869, від 14.09.2016 року № 641, від 09.11.2016 року № 790, від 22.03.2017 року № 161, від 30.08.2017 року № 660, від 10.11.2017 року № 883, від 15.11.2017 року № 860, від 11.07.2018 року № 553) водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5. у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22.03.2017 року № 161) .

У відповідності до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Дана стаття КУпАП встановлює своїм завданням: 1) охорону: - прав і свобод громадян; - власності; - конституційного ладу України; - прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій; - встановленого правопорядку; 2) зміцнення законності; 3) запобігання правопорушенням; 4) виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. Норми цієї статті КУпАП загалом є декларативними і в загальних рисах описують мету його нормативного регулювання. Соціальні цінності, на захист яких стає КУпАП, є достатньо опрацьованими на теоретичному рівні наукою адміністративного права, щоби не потребувати додаткових коментарів, що ставить собі за мету максимально спростити користування нормативними положеннями КУпАП для їх застосування на практиці.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КУпАП органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, громадські організації, трудові колективи розробляють і здійснюють заходи, спрямовані на запобігання адміністративним правопорушенням, виявлення й усунення причин та умов, які сприяють їх вчиненню, на виховання громадян у дусі високої свідомості і дисципліни, суворого додержання законів України.

Вказана стаття передбачає, що органи місцевого самоврядування, місцеві державні адміністрації, громадські організації, трудові колективи, забезпечуючи відповідно до Конституції України додержання законів, охорону державного і громадського порядку, прав громадян, координують на своїй території роботу всіх державних і громадських органів по запобіганню адміністративним правопорушенням, керують діяльністю, адміністративних комісій та інших підзвітних їм органів, покликаних вести боротьбу з адміністративними правопорушеннями.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами. Прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Дана стаття визначає один з найважливіших принципів права принцип законності в його застосуванні у відносинах, що регулюються КУпАП. Законність це принцип, обов`язкова вимога, метод, режим і стан неухильного дотримання, виконання і застосування законів та заснованих на них інших правових актів усіма учасниками суспільних відносин у всіх сферах суспільного життя. Таким чином, закріплену законодавством вимогу дотримуватися правових приписів, яка звернена до усіх суб`єктів суспільних відносин, необхідно вважати принципом. Прояв законності у конкретній поведінці (діяльності суб`єктів) стає методом і станом їх діяльності. Елементом режиму суспільної діяльності законність буде тоді, коли більшість учасників суспільних відносин дотримують, виконують і правильно застосовують правові приписи. В сенсі КУпАП обов`язок дотримуватися вимог законності поширюється на всіх суб`єктів права. Це положення закріплене багатьма конституційними положеннями. Так, в ч. 2 ст. 6 Конституції України проголошується, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України. Ст. 68 Основного Закону визначає, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Характерною рисою законності як принципу є його універсалізм. Принцип законності поширюється на всі сфери та всіх учасників суспільних правовідносин. У свою чергу, законність містить принципи єдності законності, верховенства закону, неприпустимості протиставлення законності і доцільності, реальності законності. Змістом принципу єдності законності є загальнообов`язковість приписів чинного законодавства для всіх суб`єктів правових відносин, єдине розуміння юридичних критеріїв оцінки поведінки учасників правовідносин. Правові закони володіють вищою суспільною доцільністю. Доцільність закону означає необхідність вибору чітко у рамках закону найбільш оптимальних варіантів здійснення правотворчої та правореалізуючої діяльності. Отже, доцільність не може суперечити законності та існує лише у межах останньої. Реальність законності досягнення фактичного виконання правових принципів у всіх видах діяльності та невідворотність відповідальності за будь-яке їх порушення, за допомогою як загальносоціальних факторів, так і спеціальних державно-правових, зокрема й примусових засобів. Невід`ємною умовою ефективного впливу принципів законності на суспільні правовідносини є додержання таких умов: 1) наявність розвиненої системи права, яка відображає об`єктивні потреби держави та усіх учасників правовідносин; 2) існування механізму контролю за точним та неухильним виконанням приписів законів та підзаконних правових актів; 3) невідворотність юридичної відповідальності за порушення вимог законності.

Із змісту ст. 21 КУпАП вбачається, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, крім посадової особи, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу. Про заходи громадського впливу, застосовані до осіб, які вчинили правопорушення, передбачені ч. ч. 1, 2 ст. 130 КУпАП, власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган або громадська організація повинні не пізніш як у десятиденний строк з дня одержання матеріалів повідомити орган (посадову особу) , який надіслав матеріали.

Положення даної статті відображують принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для порушника, меті адміністративної відповідальності. Він передбачає як індивідуальний підхід до застосування примусових заходів залежно від особистих якостей порушника та характеру і обставин вчинення проступку, так і можливість пом`якшення і навіть відмови від застосування заходів відповідальності, якщо її мета може бути досягнута іншим шляхом. Реалізація принципу індивідуалізації адміністративної відповідальності тісно пов`язана із інститутом звільнення від неї. Адміністративна відповідальність має подвійну мету захист правопорядку і виховання громадян у дусі поваги до закону та правил співжиття. Зазначену мету можна конкретизувати через дві основні функції адміністративної відповідальності. Перша з них, репресивно-каральна (або штрафна ) , полягає в тому, що адміністративна відповідальність є, по-перше, актом відплати держави щодо правопорушника, а, по-друге, засобом, який попереджає нові правопорушення. Друга функція, запобіжно-виховна, тісно пов`язана з попередньою. Вона покликана забезпечити формування в адресатів адміністративно-правових норм мотивів, які б спонукали їх дотримуватись вимог законів, поважати права і законні інтереси інших осіб.

Згідно ч. 2 ст. 249 КУпАП з метою підвищення виховної і запобіжної ролі провадження в справах про адміністративні правопорушення такі справи можуть розглядатися безпосередньо в трудових колективах, за місцем навчання або проживання порушника.

За змістом даної статті вимога про відкритий розгляд справи означає обов`язок відповідного органу або посадової особи своєчасно повідомити учасникам про місце, час розгляду справ. При розгляді справ про адміністративні правопорушення адміністративними комісіями через громадські організації, органи громадської самодіяльності, шляхом вивішування оголошень повідомляється населення мікрорайонів, трудовий колектив про місце і час розгляду справи. У проханні заінтересованих осіб бути присутніми на розгляді конкретних справ про адміністративні правопорушення органи і посадові особи не мають права відмовляти. Однак виконання цієї вимоги має деякі обмеження.

Із змісту ст. 280 КУпАП вбачається, що посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підставі змісту оголошеного протоколу про адміністративне правопорушення, заслуховування особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, тобто особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, в тому числі висновку прокурора, якщо він бере участь у справі, а також дослідження доказів і вирішення клопотань, орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати наступні юридичні факти (отримати відповіді на такі питання) : 1) чи було вчинено адміністративне правопорушення (питання про те, чи мав місце сам факт адміністративного правопорушення, з`ясовується на підставі аналізу протоколу про адміністративне правопорушення, дослідження і оцінки доказів, пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, пояснень і даних свідків, висновку експерта (у разі його залучення) , висновку прокурора (у разі його участі у справі) , аналізу норми статті, за якою особа притягається до адміністративної відповідальності, і встановлення між передбаченим цією статтею складом адміністративного правопорушення і подією, яка стала приводом для початку провадження в справі про адміністративне правопорушення, причинно-наслідкового зв`язку тощо) ; 2) чи винна дана особа в його вчиненні (це питання з`ясовується на підставі аналізу протоколу про адміністративне правопорушення, дослідження і оцінки доказів, пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, пояснень і даних свідків, висновку експерта (у разі його залучення) , висновку прокурора (у разі його участі у справі) , встановлення форми вини (умислу або необережності) порушника тощо) ; чи підлягає вона адміністративній відповідальності (це питання з`ясовується з урахуванням положень ст. ст. 8, 12 20, 22, 38, 247 КУпАП) ; 4) чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (це питання з`ясовується з урахуванням положень ст. ст. 34, 35 КУпАП) ; 5) чи заподіяно майнову шкоду (це питання з`ясовується з урахуванням положень ст. 40 КУпАП) ; 6) чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу (це питання з`ясовується з урахуванням положень ст. 21 КУпАП) ; 7) чи є у справі інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Із змісту ч. 2 ст. 284 КУпАП вбачається, що постанова про закриття справи виноситься при передачі матеріалів на розгляд трудового колективу.

Ця стаття встановлює вичерпний перелік постанов, які можуть бути прийняті в результаті розгляду справи про адміністративне правопорушення. Усі питання, необхідні для розгляду справи, та недоліки, які перешкоджають розгляду справи (наприклад, недостатність доказів) , вирішуються на етапі підготовки справи до розгляду (ст. 278 КУпАП) . Тому прийняття будь-яких інших постанов є незаконним. Постанова про закриття справи виноситься лише в таких випадках: 1) при оголошенні усного зауваження (ст. 22 КУпАП) ; 2) передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу (ст. 21 КУпАП) ; 3) передачі матеріалів прокурору, органу досудового розслідування; 4) при наявності обставин, передбачених ст. 247 КупАП.

Враховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 , ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, враховуючи те, що він: - має незадовільний стан здоров`я (а. п. 16) ; - має постійне місце проживання та місце реєстрації (а. п. 1) ; - має постійне місце роботи (а. п. 22-25) ; - виключно позитивно характеризується за місцем роботи (а. п. 26) ; - є учасником бойових дій (а. п. 56) ; - є членом громадської організації Спілка ветеранів АТО Сумської області з 2015 року, в якій він характеризується виключно позитивно (а. п. 64) , з метою виконання завдань, передбачених ст. 1 КУпАП, та запобігання адміністративним правопорушенням, вважаю за необхідне матеріали відносно ОСОБА_1 передати на розгляд трудового колективу для застосування заходів громадського впливу, а справу закрити.

Крім того, вважаю за можливе взяти до уваги рішення Європейського суду з прав людини у справі Агрокомплекс проти України (Agrokompleks v. Ukraine) від 06.10.1011 року (заява № 23465/03) , який наголосив на тому, що обсяг зобов`язань держави-сторони Конвенції щодо гарантування незалежного і безстороннього суду відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції не обмежується судовою гілкою, а накладає зобов`язання на виконавчу та законодавчу гілки та інші державні органи, незалежно від їхнього рівня, поважати і дотримуватися судових рішень, навіть не погоджуючись з ними (п. 136) . Повага держави до повноважень і ролі судів є неодмінною передумовою суспільної довіри до суду, і ширше верховенства права. Європейський суд з прав людини повторює, що для визначення того, чи може суд вважатися незалежним для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, до уваги, окрім іншого, слід взяти такі критерії: спосіб, у який судді призначаються на посаду, та на який строк; існування захисних механізмів протидії зовнішньому впливу; і те, чи складає трибунал враження незалежного (Файндлей проти Великої Британії (Findlay v. the United Kingdom) , 25.02.1997 року, § 73, Reports 1997-I) .

Європейський суд з прав людини у своїх численних рішеннях неодноразово констатував, що норми КУпАП носять карний кримінально-правовий характер, а справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю є кримінальними, тому адміністративні правопорушення підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції (п. п. 21-22 рішення від 15.05.2008 року у справі Надточій проти України (Nadtochiy v. Ukraine, заява № 7460/03) .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 1, 6, 7, 14, 21, 130, 249, 280, 283 285 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП України на підставі ст. 21 КУпАП України з передачею матеріалів на розгляд трудового колективу, а саме: товариству з обмеженою відповідальністю ВУЛТЕКС-С для застосування заходів громадського впливу.

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 закрити на підставі ст 284 КУпАП, з передачею матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд трудового колективу товариства з обмеженою відповідальністю ВУЛТЕКС-С .

Про заходи громадського впливу, застосовані до ОСОБА_1 , не пізніш як у десятиденний строк з дня одержання матеріалів, повідомити Ковпаківський районний суд м. Суми.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого ст. 32 або 32-1 КУпАП.

Суддя І.Г. Бичков