Провадження № 3/161/3351/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Луцьк 15 вересня 2020 року

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Олексюк А.В., за участю адвоката Груника А.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої директором ПП «Даніела-Тур», проживаючої в АДРЕСА_1 , -

- за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 16.07.2020 року, серії АПР18 №527647 гр. ОСОБА_1 16.07.2020 року о 00.35 год. перебуваючи на посаді керівника розважального закладу «Максимус-Паганіні», що за адресою: м. Луцьк, вул. Електроапаратна, 4 допустила роботу даного закладу після 23.00 год. чим порушила правила карантину визначені Постановою КМУ №392 від 20.05.2020 року зі змінами визначеними в Постанові КМУ №588 від 08.75.2020 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її захисник адвокат Груник А.М. заперечили винність ОСОБА_1 в інкримінованому їй адміністративному правопорушенні та подали письмове пояснення у справі, яке підтримали в повному обсязі та просили провадження у справі відносно неї закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та її захисника, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. ст. 251, 252, 280 КУпАП наявність адміністративного правопорушення і винність у його вчинені особи та інші обставини, що мають істотне значення для правильності вирішення справи про адміністративні правопорушення, підлягають доказуванню передбаченими законом способами, оцінка відповідних доказів має ґрунтуватись на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності та законі. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, поряд з іншим, підлягає з`ясуванню, чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа у його вчинені та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Нормами ч. 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом, що передбачено ст. 7 КУпАП.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення наявності складу адміністративного правопорушення, який повинен встановлюватись на підставі відповідних доказів, що стверджують не тільки наявність правопорушення, а й вини особи у його вчиненні.

Стаття 251 КУпАП визначає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Адміністративним правопорушенням, передбаченим ст. 44-3 КУпАП визнається порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Як вбачається з матеріалів справи та письмових пояснень адвоката Груника А.М., ОСОБА_1 на час вчинення інкримінованого правопорушення будь якого відношення до розважального закладу «Максимум-Паганіні», що за адресою: м. Луцьк, вул. Електроапаратна, 4, не мала, оскільки працювала на той час на посаді директора ПП «Даніела-Тур», що підтверджується поданими в судовому засіданні доказами, а саме заявою ОСОБА_1 про прийняття на роботу, рішенням ПП «Даніела-Тур» від 29.11.2018 року, копією трудової книжки ОСОБА_1 , особовою карткою працівника.

Тому враховуючи вищенаведене, ОСОБА_1 не є безпосереднім суб`єктом даного адміністративного правопорушення.

Працівники поліції належним чином не перевірили внутрішні документи закладу в якому проводилась перевірки, не переконались та не впевнились, хто саме здійснює господарську діяльність та чи є ОСОБА_1 уповноваженою особою суб`єкта господарювання.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що розважальний заклад «Максимус Паганіні» за адресою: м. Луцьк, вул. Електроапаратна, 4, яка вказана в протоколі серії АПР18 №527647 від 16.07.2020 року не розміщений, що підтверджено витягом та випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, договором оренди №01/09/17 від 01.09.2017 року, витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, а також повідомленням ПАТ «ПМК «Волинь» на адвокатський запит від 08.09.2020 року.

Отже, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, оскільки протокол про адміністративне правопорушення був складений щодо неналежного суб`єкта вказаного порушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року N 5- рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Враховуючи вказані вище обставини, а також враховуючи положення ст. 62 Конституції України, суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, а тому адміністративна справа відносно неї підлягає закриттю за відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення

На підставі зазначеного та керуючись ст.ст. 283, 284, 247 п.1 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ознаками ст. 44-3 КУпАП у зв`язку із відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В. Олексюк