Справа № 204/4474/20
Провадження № 3/204/2717/20
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2020 року суддя Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська Токар Н.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП №281890 від 11.07.2020 року, 11 липня 2020 року о 15 год. 15 хв. громадянин ОСОБА_2 у АДРЕСА_2 , останній перебував на вулиці без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи спеціальний статус, чим порушив вимоги п.п.2 п.3 Постанови КМУ №392 від 20.05.2020 року. Своїми діями ОСОБА_2 вчинив правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_2 з`явився, провину визнав.

Вивчивши надані суду матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, проаналізувавши все між собою у сукупності, приходжу до наступного.

Згідно зі ст.129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в надані ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Виходячи зі змісту ст.7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Так, відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, настає за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Згідно з Постановою КМУ від 20 травня 2020 р. № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами та доповненнями від 27.06.2020 року) зокрема, установлено, що з 22 травня 2020 р. до 31 липня 2020 р. на всій території України діє карантин, а відповідно до п.п.2 п.3 на період дії карантину забороняється перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус.

Вказана норма КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм та є обов`язковими для виконання.

Відповідно до ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, підстави та порядок обов`язкової самоізоляції, перебування особи в обсерваторі (обсервації), госпіталізації до тимчасових закладів охорони здоров`я (спеціалізованих шпиталів). Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

У відповідності до ст.41 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Суд, аналізуючи зміст протоколу про адміністративне правопорушення та інші наявні у справі докази, вважає, що уповноваженою особою складено протокол серії ГП №281890 від 11.07.2020 року з дотриманням вимог чинного законодавства.

Винність ОСОБА_2 підтверджується зібраними матеріалами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ГП №281890 від 11.07.2020 року (арк.с.1); рапортом співробітника поліції від 11.07.2020 року (арк.с.2).

Приймаючи до уваги викладене, суд робить висновок про доведеність вини правопорушника ОСОБА_2 , в тому, що він, перебував на вулиці без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи спеціальний статус, чим порушив вимоги п.п.2 п.3 Постанови КМУ №392 від 20.05.2020 року.

Своїми діями ОСОБА_2 вчинив правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП.

Разом з цим, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суд не в повній мірі дотримався вимог ст.ст. 23, 33 КУпАП, в силу яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Відповідно до вимог ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого правопорушення орган, посадова особа, уповноважені вирішувати справу, можуть звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Згідно з ч. 2 ст. 284 КУпАП при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

За таких обставин та враховуючи, що наряду з пандемією COVID-19 у країні складна економічна ситуація, ОСОБА_2 порушив умови карантину вперше, його дії носили короткочасний характер та не завдали шкоди іншим особам, вважаю, що ОСОБА_2 слід звільнити від адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП на підставі ст. 22 КУпАП у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, чого буде достатньо для забезпечення виховного впливу та запобігання вчиненню нових правопорушень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44-3, 245, п.1 ст. 247, 283, 284 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, на підставі ст.22 КУпАП за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, оголосити ОСОБА_3 усне зауваження, а провадження у справі за ст.44-3 КУпАП закрити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Н.В.Токар