Справа № 603/75/20
Провадження № 3/603/39/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" січня 2020 р. м. Монастириська

Суддя Монастириського районного суду Тернопільської області Галіян І. М. розглянувши матеріали, які надійшли від Монастириського відділення поліції Теребовлянського відділу поліції Головного управління національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючого, одруженого, на утриманні одна малолітня дитина,

- за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ :

26.01.2020 року близько 00 год 45 хв ОСОБА_1 на автодорозі Монастириська-Підлісне Монастириського району Тернопільської області керував транспортним засобом ВАЗ 21011 д.н.з. НОМЕР_1 по зовнішнім ознакам в стані сп`яніння, що виражалось різким запахом алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя. Від проходження освідчення на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правила дорожнього руху.

В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини не визнав, суду по справі пояснив, що 26.01.2020 року в нічний час їхав вищевказаним транспортним засобом в село щоб забрати друга. Коли він рухався в село його зупинили працівники поліції та запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, проте від проходження на місці зупинки освідчення на спеціальному приладі «Драгер» та пройти освідчення в медичному закладі він категорично відмовився. Також, суду повідомив, що в той день він приймав таблетки від тиску та заспокійливе, а пиво пив ще в обідню пору дня. Транспортним засобом керував без посвідчення водія так як його в нього нема.

Аналізуючи пояснення надані ОСОБА_1 в судовому засіданні, можна дійти висновку, що він вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнає.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 вини, його вина у вчиненні вищевказаного правопорушення підтверджується належними та допустимими доказами, що були предметом перевірки в судовому засіданні.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується такими засобами доказування:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №022254 від 26.01.2020 року, в якому встановлено, що ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом ВАЗ 21011 д.н.з. НОМЕР_1 26.01.2020 року близько 00 год 45 хв, відмовився від проходження в установленому законом порядку від проходження освідчення на стан сп`яніння та в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» визнав, що випив пляшку пива та визнав свою вину;

-письмовим поясненням ОСОБА_2 , згідно якого вбачається, що ОСОБА_3 26.01.2020 року відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також відмовився від огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу;

-письмовим поясненням ОСОБА_4 , згідно якого вбачається, що ОСОБА_3 26.01.2020 року відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також відмовився від огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу;

-відеозаписом на компакт-диску, який знаходиться при матеріалах справи, з записів якого встановлено, що ОСОБА_1 відмовився на пропозицію поліцейського пройти в установленому законом порядку освідчення на стан сп`яніння;

-поясненнями, наданими в судовому засіданні ОСОБА_1 , який пояснив, що випив пляшку пива, приймав лікарства від тиску та заспокійливі після чого керував транспортним засобом та категорично відмовився від проходження на місці зупинки тесту на алкогольне сп`яніння, а також відмовився їхати в медичний заклад для встановлення стану сп`яніння.

Оцінюючи встановлені судом обставини та аналізуючи вимоги законодавства, що регулюють спірні правовідносини суд констатує наступне.

У відповідності до п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Положення частини першої ст. 130 КУпАП передбачають відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, для складу адміністративного правопорушення необхідно, щоб водій відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Даний порядок встановлено у ст. 266 КУпАП та деталізований у підзаконних актах.

Згідно ч. 2, 3, 5 ст. 266 КпАП України огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до п. 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Згідно п. 7 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Так, судом встановлено та підтверджено належними та допустимими доказами, що ОСОБА_1 відмовився пройти у встановленому законом порядку огляд на стан сп`яніння у присутності двох свідків.

Також відмова ОСОБА_1 від проходження медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки підтверджується відеозаписом розміщеним на компакт-диску DVD-R, який міститься при матеріалах справи.

Окрім зазначеного, судом встановлено, що вказаний в протоколі транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції із-за того, що він керував транспортним засобом у якого в темну пору доби не горіли задні габаритні вогні та під світка номерного знаку останній, що ним і не заперечувалось та про що свідчить долучена до матеріалів справи копія постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАА №756753 від 26.01.2020 року, яка знаходиться при матеріалах справи.

Таким чином, суд дійшов висновку, що при оформленні постанови серії БАА №756753 від 26.01.2020 року на ОСОБА_1 , працівниками поліції за зовнішніми ознаками було виявлено, що в громадянина ОСОБА_1 наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме було чути різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя. На поставлене запитання продути у технічний прилад на місці зупинки ОСОБА_1 категорично відмовився, також відмовився пройти медичне освідчення у медичному закладі у зв`язку з чим на нього було складено інспектором СРПП №2 Монастириського ВП ТВП ГУНП в Тернопільській області капітаном поліції Предком П.Г. протокол серії БД №022254 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення ним п.2.5 ПДР України.

Беручи до уваги вищевказане, судом встановлено, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти у встановленому порядку огляд на стан сп`яніння, натомість останній від його проходження відмовився, що підтверджується належними та допустимими доказами.

Отже ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення судом не встановлені, а тому з врахуванням вищезазначених обставин справи, характеру вчиненого правопорушення, особи винного, суд дійшов висновку, що до ОСОБА_1 слід застосувати стягнення в межах ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка передбачає - штраф в дохід держави без позбавлення права керування транспортним засобом, враховуючи, що відповідно до довідки Монастириського ВП ТВП ГУНП в Тернопільській області від 30.01.2020 року, ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував, тобто такого права взагалі не має, а отже не є водієм.

Відповідно до абз. 3 п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23.12.2005 року з подальшими змінами, суди не вправі застосовувати позбавлення права керувати транспортними засобами тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Саме таке стягнення на переконання суду буде співмірним вчиненому діянню, узгоджуватиметься з принципами доцільності, справедливості та невідворотності відповідальності та відповідатиме його меті.

У відповідності до ст. 40-1 КУпАП у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір в розмірі та порядку встановленому законом.

Керуючись ст. 33, 34, ч. 1 ст. 130, ст. ст. 283, 284, 287, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. штрафу в дохід держави без позбавлення права керування транспортними засобами.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором у випадках передбачених КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Суддя І. М. Галіян