Справа № 496/2658/20
Провадження № 3/496/1653/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2020 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П., розглянувши матеріали, які надійшли від Усатівського ВП Біляївського ВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173, ст. 122-2 КУпАП, суд -

В С Т А Н О В И В:

02 липня 2020 року о 03-00 годин, ОСОБА_1 , знаходячись в АДРЕСА_2 , кидався в бійку та висловлювався брутальною лайкою на адресу громадянки ОСОБА_2 , чим вчинив дрібне хуліганство.

03 липня 2020 року о 00.30 годин, ОСОБА_1 , в с.Усатове на перехресті вул. Вернідуба та вул.Грушевського, проїхав на заборонений сигнал світлофору, на вимогу працівників поліції, подачу проблисковими маяками та звуковим сигналом не зупинився. Був затриманий шляхом переслідування на патрульному автомобілі 1621 в м.Одеса по вул.Заболотного, 53, шляхом створення штучного затору, чим порушив ст.122-2 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. На вказане судове засідання, правопорушник жодних заяв або клопотань про відкладення слухання справи не направляв, що свідчить про його не зацікавленість у розгляді справи.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Таким чином, суд вжив всіх заходів для повідомлення правопорушника та дотримання ст. 268 КУпАП.

Суд, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходить до наступного висновку.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 своїми діями скоїв правопорушення передбачене ст. 122-2 КпАП України, а саме невиконання водіями вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу та за ст. 173 КУпАП, а саме порушення громадського порядку і спокій громадян.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні вказаних правопорушень підтверджується матеріалами адміністративної справи, а саме: протоколами про вчинення адміністративного правопорушення серії АПР18 № 240358 від 02.07.2020 року та серії ОБ № 076690 від 03.07.2020 року, проколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується), рапортом від 03.07.2020 року, письмовими поясненнями ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 122-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу.

Статтею 173 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення громадського порядку і спокій громадян.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Суд при обранні адміністративного стягнення враховує фактичні обставини справи, характер правопорушення, особу правопорушника і вважає за необхідне накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. ст. 23, 24, 27, 36, 124, 122-4, 221, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд -

П О С Т А Н О В И В :

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - винним у вчиненні адміністративних правопорушень та накласти на нього адміністративне стягнення:

- за ст. 122-2 КУпАП у вигляді штрафу на користь держави у розмірі дев`ятинеоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 153 гривень;

- за ст. 173 КУпАП у вигляді штрафу на користь держави у розмірі трьохнеоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 гривень.

На підставі ст. 36 КУпАП остаточно накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення, передбаченої ст. 122-2 КУпАП у вигляді штрафу на користь держави у розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 153 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 гривень.

Постанова може бути оскарженою до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.П. Галич