Віньковецький районний суд Хмельницької області
Справа № 670/836/19
Провадження № 3/670/1/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2020 року смт. Віньківці

Суддя Віньковецького районного суду Хмельницької області Потапов О.О.,

з участю секретаря Корчової А.І.,

особи, що притягується до відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Бабчинського В.К.,

розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання АДРЕСА_1 , пенсіонер

за ст. 130 ч.1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

14.10.2019 року о 22.35 год. по вул. Жовтневій в смт. Віньківці ОСОБА_1 керував автомобілем ЗАЗ Сенс д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у Віньковецькій ЦРЛ. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 (а) ПДР України, вчинивши правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав. Повідомив, що 14.10.2019 року вечором на вул. Жовтневій в смт. Віньківці його автомобіль зупинив поліцейський ОСОБА_2 за 100 м до місця його проживання. Останній відноситься до нього упереджено. Той повідомив, що від сторонніх осіб поступила скарга на те, що він з товаришами, частина з яких після бані вживала пиво, шуміли. Запропонував проїхати в ЦРЛ. В лікарні обвинувачений продував повітря в прилад «Алконт 01 СУ», який показав 0,8 проміле. Він не погодився із результатом огляду із застосуванням вказаного газоаналізатору лікарем через те, що на цей прилад відсутній сертифікат відповідності і він не зареєстрований в Україні. Пройти повторну пробу із застосуванням цього приладу йому не дали можливості. Він не довіряє цьому приладу через те, що існує рішення суду апеляційної інстанції по його ж справі за ст. 130 ч.1 КУпАП. Судом апеляційної інстанції не взято як доказ показання цього ж приладу, як несертифікованого.

Лікаря він просив взяти кров на аналіз, з метою виявлення ознак сп`яніння, йому в цьому відмовили. Інші тести за його участі, окрім продування повітря в прилад «Алконт 01 СУ» лікар йому не пропонував пройти. Він хворіє на «подагру», лікується. Працівник поліції та лікар заінтересовані в тому, щоб його притягнути його до відповідальності. Суд апеляційної інстанції його виправдав за ст. 130 ч.1 КУпАП, а ці особи його знову намагаються звинуватити.

Захисник просив закрити провадження у справі, посилаючись на недоведеність складу правопорушення оговореного ст. 130 ч.1 КУпАП, в діях підзахисного через не підтвердження стану сп`яніння особи водія, у зв`язку з недопустимими доказами, до яких відноситься прилад «Алконт 01 СУ», використання якого недопустимо, на що вказав суд апеляційної інстанції у справі № 670/432/19 ОСОБА_1 та недопустимості як доказу відеофіксації події правопорушення через не безперервність відеоспостереження з нагрудної камери поліцейського. Звернув увагу на те, що його підзахисний через 20 хв. повторно не продував повітря в прилад «Алконт 01 СУ».

Дослідивши та проаналізувавши наявні у справі докази, суд доходить таких висновків.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, фактичні дані, що стосуються справи, зокрема наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні, інші обставини, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів іншими документами.

Згідно зі ст. 280 КУпАП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення підлягає з`ясуванню, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду.

Із представлених суду доказів та показань обвинуваченого доведено, що ОСОБА_1 о 22.35 год. 14.10.2019 року керував на вул. Жовтневій в смт. Віньківці автомобілем ЗАЗ Сенс д.н.з. НОМЕР_1 та зупинився на вимогу поліцейського.

Згідно положень ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідальність за цією статтею настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Свідок ОСОБА_3 повідомила, що батько хворіє на подагру, лікується, вживає багато ліків. Вона прибула в ЦРЛ, коли туди доставили її батька. У приміщення приймального відділення не заходила, а стояла біля дверей і чула розмову. Обвинувачений наполягав на відібранні зразків крові, проте йому відмовили в цьому. Вона медик. Тиск йому міряли і пропонували медичну допомогу, але він відмовився. Поліцейський їй говорив, що спеціально зупинив автомобіль батька, щоб скласти протокол.

Показання свідка захисту та показання обвинуваченого не входять в протиріччя із висновком Віньковецької ЦРЛ щодо результатів медичного огляду № 47 від 15.10.2019 року про стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 . Вони лише доповнюють подію вчинення правопорушення, яка також доводиться:

-висновком лікаря-нарколога № 47, згідно якого ОСОБА_1 15.10.2019 року о 00.10 год. перебував у стані алкогольного сп`яніння. У висновку пацієнт власноруч написав, що він продув повітря, але прилад не показав стан алкогольного сп`яніння;

-письмовими поясненнями в матеріалах справи, де лікар ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повідомляють про те, що при проходженні тесту із застосуванням газоаналізатора «Алконт 01 СУ» зафіксовано стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 із результатом тесту 0,8 проміле біля 00 год.10 хв. 15.10.2019 року, хоча останній не погодився із результатом тестування. Йому роз`яснені його права та обов`язки;

-актом медичного огляду ОСОБА_1 від 15.10.2019 року, де описано комплекс ознак, притаманних для особи, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння: підвищений тиск із відміткою лікаря про те, що пацієнт від надання допомоги відмовився (про це ж зазначила свідок захисту ОСОБА_6 ), порушення рухової сфери, неточне виконання пальце-носової проби, наявність запаху алкоголю з порожнини рота. Пацієнт повідомляє лікарю про останнє вживання алкоголю 12.10.2019 року. Лікар констатує в акті, що пацієнт навмисно неправильно продував повітря в «Алконт-01СУ»;

-свідоцтвом за результатами повірки спеціального приладу № 1737, що має функції газоаналізатору «Алконт-01СУ» про те, що дія цього приладу чинна до 16.07.2020 року;

-свідоцтвом про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки виданим 29 серпня 2012 року, що прилад «Алконт-01СУ» зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером РБ 0325 055911. Він після ремонту та експлуатації підлягає повірці. Міжповірочний інтервал приладу становить півроку;

-показаннями свідка ОСОБА_4 , яка підтвердила суду ознаки стану сп`яніння ОСОБА_1 визначені в медичному акті. Вказала про надуманість ОСОБА_1 та його захисника щодо заінтересованості проведення дослідження пацієнта на стан сп`яніння та про надуманість щодо її особистих стосунків із ОСОБА_7 . Зазначила, що особисто досліджувала медичні накази по сертифікації, терміну дії та повірки приладу «Алконт-01СУ» і впевнена в тому, що згідно документів МОЗ використання такого приладу дозволене до липня 2020 року. Окрім показань приладу 0,8 проміле, вона із клінічних ознак виявила, що пацієнт перебував у стані алкогольного сп`яніння. Окрім описаних ознак, рухова сфера його була суттєво порушена, незважаючи на використання палиці. Повторно обстеження через 20 хвилин показало 0,8 проміле. Він ігнорував її вказівки щодо правильного продування повітря у вказаний прилад, тому перші рази прилад не показав пари алкоголю;

-відеофіксацією події зупинки автомобіля та проходження тесту в ЦРЛ за участі ОСОБА_1 , лікаря ОСОБА_8 . Цим доказом підтверджено, що водій тривалий час (майже годину) пасивно веде себе і не виконує законну вимогу поліцейського передбачену п. 2.5 ПДР України, де зазначено, що він на вимогу працівника поліції зобов`язаний пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння. А факт умисно неправильного продування повітря в прилад «Алконт-01СУ» фіксує лікар-нарколог, роблячи зауваження з цього приладу пацієнту;

-показаннями свідка ОСОБА_2 про те, що йому надійшло телефонне повідомлення про керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , тому він його зупинив. Виявив ознаки сп`яніння: запах алкоголю, нестійка хода, почервоніння обличчя, той не стояв на ногах, сидів під час розмови. Відеофіксацію події він проводив постійно і безперервно. Щодо пауз, то міг рукою закривати портативну камеру. Особистої заінтересованості в нього щодо цієї особи немає. Він 14.10.2019 року знаходився на робочому місці, перебуває в робочих стосунках з ОСОБА_1 . Не пам`ятає, що повідомляв його доньці. Він виконував свій професіональний обов`язок. Лікаря-нарколога він викликав по телефону у зв`язку з ознаками сп`яніння у обвинуваченого.

За сукупності проаналізованих доказів факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння знайшов підтвердження в суді.

На відео кидається в очі ослаблення уваги пацієнта, самоконтролю, швидкість його реакції на слова лікаря.

При освідченні, крім основних (пальце-носової реакції, рухової сфери, запаху алкоголю, тестів), лікар використовувала так звані додаткові проби з використанням приладу «Алконт-01СУ» щодо кількості парів алкоголю в видихаємому повітрі і встановила не тільки стан сп`яніння, але і кількість цих парів 0,8 проміле. Із проведених нею тестів та повідомлення суду поведінки пацієнта, суд приходить до переконання про перебування ОСОБА_9 у стані алкогольного сп`яніння.

Із аналізу викладеного, дійсно перші проби пацієнта, який свідомо неправильно продував повітря в прилад «Алконт-01СУ» показали нульовий результат, а повторна проба через 20 хвилин показала 0,8 проміле.

Заінтересованість лікаря в результатах огляду пацієнта є надуманою, з метою уникнути відповідальності особи за вчинення правопорушення, оскільки вона не підтверджена жодним доказом.

Також суд відкидає заінтересованість поліцейського в переслідуванні ОСОБА_1 з метою особистої заінтересованості, беручи до уваги, що знайшов підтвердження факт його висловлювання в показаннях свідка ОСОБА_6 , що він це здійснив спеціально. ОСОБА_2 діяв відповідно до приписів ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про Національну поліцію», де зазначено, що поліцейський зобов`язаний на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, тощо.

Дії ОСОБА_1 , який керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, загрожували безпеці руху, учасникам руху, пішоходам, тому ОСОБА_2 виконав свій професійний обов`язок відповідно до приписів цієї норми. Він представився водієві і навіть повідомив про причини зупинки, посилаючись на телефонне повідомлення, тобто і тут він діяв відповідно до вимог ст. 35 п.1 ч.1 ЗУ «Про Національну поліцію», оскільки водій порушив п. 2.9(а) ПДР України. Порушення прав водія мало б місце у випадку безпідставної зупинки транспортного засобу, а в даному випадку він виявив не тільки порушення ПДРУ, але і правопорушення оговорене ст. 130 КУпАП, тому твердження захисника про безпідставність зупинки і подальших дій не ґрунтується на приписах вказаних норм права. При цьому, суд бере до уваги той факт, що поліцейський складав протокол щодо цієї особи, яка виправдана судом апеляційної інстанції, але він виконував обов`язки перебуваючи на чергуванні, відповідно до закону «Про Національну поліцію».

Захист оспорює результати показника приладу «Алконт-01СУ», посилаючись на ухвалу суду апеляційної інстанції як преюдицію та на те, що цей прилад не сертифікований та не включений в перелік медтехніки, яка дозволена до застосування МОЗ .

Відповідно до ст. 13, 36 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» рішення суду апеляційної інстанції не має преюдиційного значення при застосуванні правових норм судом першої інстанції. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Судом проаналізована ухвала суду апеляційної інстанції у справі № 670/432/19, яка в силу ст. 13, 26 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» не несе преюдиційного значення при розгляді цієї справи. У постанові говориться, що для встановлення факту перебування особи у стані алкогольного сп`яніння використовується не будь-який прилад, а лише прилад дозволений до використання. Лікар ОСОБА_4 повідомила, що з досліджених нею медичних наказах газоаналізатор білоруського виробництва, що застосовувався нею, може використовуватись і використовувався нею. Вона надала суду документи (сертифікат та свідоцтво), що підтверджують її слова та законність використання приладу.

З наведеного, суд не бере до уваги посилання захисника Бабчинського В.К. на постанову Хмельницького апеляційного суду від 31.10.2019 року у справі № 670/432/19, згідно з якою медичний огляд проведений із застосуванням приладу «Алконт-01СУ», який недозволений МОЗ для застосування на території України, слід вважати таким, що проведений з порушенням чинного законодавства, і його результати не можуть бути доказом вини.

Водночас суд не вбачає підстав для застосування вищезазначеної постанови Хмельницького апеляційного суду від 31.10.2019 року як преюдиції при розгляді справи про притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності .

Вказаний прилад пройшов повірку в 2019 році і до липня 2020 року його вправі використовувати як газоаналізатор.

Прилад «Алконт-01СУ» № 3107-11 пройшов відповідну повірку 16.07.2019 року, що підтверджується свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 1737, яке є чинним до 16 липня 2020 року . Вказаний прилад є сертифікованим.

Щодо того, що міжповірочний інтервал даного приладу становить 6 місяців, то згідно п. 13 наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України «Про затвердження між повічних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями» від 13.10.2016 року № 1747 повірка вимірювачів вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається проводиться раз на 1 рік.

Також, суд не може погодитись і з доводами захисту в частині того, що наданий суду сертифікат відповідності засобів вимірювальної техніки, затвердженого типу чинний лише до 20.06.2015 року, тобто на момент огляду пацієнта 15.10.2019 року він був не дійсним, оскільки Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», який набрав чинності 01.01.2016 року, засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки, до яких відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається. Пунктом 1 статті 17 вказаного закону встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту, тобто законом не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, які видавалися Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01.01.2016 року. Таким чином, газоаналізатори (алкотестери), що вже перебувають в експлуатації, можуть експлуатуватись і надалі за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту.

Таким чином, використання медичних виробів, в тому числі приладу «Алконт-01СУ» є можливим, за умов дотримання умов експлуатації, технічного обслуговування, калібрування та повірки.

Окрім вказаного, ОСОБА_1 згідно представленого відео, дійсно не виконує вимоги лікаря, щодо правильності тестування, що дає підстави суду стверджувати про те, що він ухилявся від проходження тесту, як зазначає лікар.

Щодо прохання ОСОБА_1 взяти біологічні зразки, то це право, а не обов`язок медика, відповідно до п.14 Інструкції « Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння…». Який передбачає, що біологічні зразки лікар зобов`язаний відібрати у водія учасника дорожнього руху, який внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами. Лікар повідомила достатньо ознак сп`яніння водія, наголосивши, що інші лікарі відмовляються проводити тести через оспорювання в суді таких справ клієнтами, тому її викликають.

ОСОБА_1 не був позбавлений можливості пройти обстеження у іншого медичного працівника.

В протоколі медобстеження ОСОБА_1 записав, що він продув повітря, а прилад не показав стан алкогольного сп`яніння. Його запис спростовує його ж показання у судовому засіданні про те, що йому повторно не пропонували продути повітря в зазначений прилад через 20 хвилин.

Діючий КУпАП не обмежує сторони у наданні доказів суду та у відкритті їх іншій стороні.

Тому доведено вину порушника у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що являється порушенням вимог п. 2.9 (а) ПДР України, згідно якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Представлені докази суд, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, вважає належними та допустимими.

Відповідно до ст. 34 КУпАП обставин, що пом`якшує відповідальність правопорушника не виявлено.

Обтяжуючих відповідальність обставин, передбачених ст. 35 КУпАП, не встановлено.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суд бере до уваги, що згідно положень ст. 23 КУпАП України адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

На виконання вимог ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника. Враховується ступінь його вини, майновий стан, обставин, що пом`якшує відповідальність та що його обтяжують не виявлено, тому вважаю за можливе призначити йому стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Керуючись ст. ст. 40-1, ст. 130 ч.1, ст. 283 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про судовий збір» суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200,00 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір 420,40 грн.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду через Віньковецький районний суд Хмельницької області.

Суддя О.О.Потапов