ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/1324/20 Головуючий в 1 інст. Пивоварова Ю.О.
Провадження №33/807/522/20 Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ст.ст. 122-4, 124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2020 року місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою останнього на постанову Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 23 червня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Мінськ, громадянина України, пенсіонера, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 122-4,124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн (триста сорок гривень 00 коп.),

звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі п. 10 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Згідно з постановою суду, 23 березня 2020 року о 10 годині 15 хвилин біля будинку №9, розташованого по вул.Запорізькій у м.Запоріжжя, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «SUBARU LEGACY OUTBACK», д.н. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався дистанції, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль «ЗАЗ SENS», д.н. НОМЕР_2 , після чого місце дорожньо-транспортної пригоди залишив. Внаслідок наїзду транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив 12.1, 2.3 б, п.2.10 а, Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування своєї скарги зазначає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, не сприяв повному, всебічному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Зокрема, апелянт зазначає, що у клопотанні про призначення судової інженерно-трасологічної експертизи, поданого ним суду першої інстанції, були викладені його письмові пояснення, в яких він зазначав, що з висновками, які вказані у протоколах про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 360187 та серії ДПР18 № 292229 від 23 березня 2020 року, він не згоден, вину у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ст.122-4 КУпАП. не визнав з таких підстав.

Твердження про те, що він скоїв ДТП, після чого самовільно залишив місце ДТП, базуються тільки на поясненнях потерпілого. Свідків в обох вищевказаних протоколах від 23 березня 2020 року не вказано. Не зрозуміло чому поліцейські повірили потерпілому, який вказав на те, що нібито він (апелянт) скоїв наїзд на його автомобіль, а не йому, коли він стверджував, що ДТП не було.

Більш того, у таблиці пошкоджень, які отримали автомобілі, вказані лише пошкодження автомобіля ЗАЗ SENS, д.н.з. НОМЕР_3 , тоді як в протоколах про адміністративне правопорушення від 23 березня 2020 року зазначено, що обидва автомобіля пошкоджено.

Так, згідно з вищевказаною таблицею, у автомобіля ЗАЗ SENS, д.н.з. НОМЕР_3 , пошкоджено ліве бокове дзеркало заднього огляду, переднє ліве крило. Про наявність будь - яких пошкоджень у автомобіля Subaru Legacy Outback, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував він 23 березня 2020 року, не вказано.

Відповідних пошкоджень, які з`явились би, були наявні на його автомобілі та утворилися би при обставинах, зазначених водієм ОСОБА_2 у поясненнях від 23 березня 2020 року, якщо б він здійснив зіткнення з автомобілем ЗАЗ SENS, немає. Він автомобіль не ремонтував, тому можна легко з`ясувати правдивість його тверджень.

У зв`язку з цим він і просив суд призначити у справі судову інженерно-трасологічну експертизу.

Проте, судом його клопотання про призначення експертизи розглянуто не було, натомість суд обмежився оглядом фотографій з диска, наданого Управлінням патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, зазначивши в оскаржуваній постанові, що з наданих фото чітко вбачається, що на асфальті біля автомобілю потерпілого розташовується дзеркало заднього виду, що випало з металевого корпусу дзеркала. Також і на правому боковому дзеркалі автомобіля ОСОБА_1 наявні характерні для контактування з іншим автомобілем подряпини та потертості. Поряд з цим, дзеркало автомобілю правопорушника вигнуте, що також, ймовірніше за все, відбулось внаслідок контактування автомобілів.

З цього приводу апелянт зазначає, що дзеркало автомобіля, яким він керував, було повернуто поліцейськими при фотографуванні, а не вигнуто нібито під час зіткнення, а подряпини та потертості на дзеркалі його автомобіля виникли задовго до 23 березня 2020 року.

Крім того, незрозуміло чому судом зроблено висновок, що ці подряпини та потертості на дзеркалі виникли саме при контактуванні з його автомобілем, а не з чимось іншим, і якщо і з автомобілем, то з яким саме?

Отже, суд першої інстанції не дотримався вимог ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП про всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин адміністративного правопорушення, не розглянув клопотання про призначення судової інженерно-трасологічної експертизи, натомість, замість експерта, не маючи спеціальних знань, дійшов висновків щодо наявності на дзеркалі його автомобіля характерних для контактування з іншим автомобілем подряпин та потертостей, та щодо ймовірного контактування автомобілів, оскільки дзеркало автомобілю правопорушника вигнуте.

Крім іншого, як вказувалося вище, у таблиці пошкоджень зазначено, що у автомобіля ЗАЗ SENS, д.н.з. НОМЕР_3 , у результаті ДТП пошкоджено не лише ліве бокове дзеркало заднього огляду, а і переднє ліве крило. Проте, про пошкодження крила внаслідок «ймовірного контактування автомобілів» у постанові суду взагалі не згадується, будь-які висновки щодо цього відсутні.

В судове засідання суду апеляційної інстанції особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисник-адвокат Мухін О.І. не з`явились, повідомлялись належним чином, причини неявки суд не повідомили, клопотання про відкладення апеляційного розгляду не подавали. Через неявку апелянта та його захисника у призначені судові засідання апеляційний розгляд неодноразово відкладався. Таку процесуальну поведінку апелянта та його захисника суд апеляційної інстанції розцінює як небажання брати участь у апеляційному розгляді та вважає за можливе провести вказаний розгляд у відсутність останніх, що не суперечить вимогам ст.294 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Зі змісту ст.283 КУпАП вбачається, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Судом першої інстанції при розгляді даної справи вимоги зазначених норм закону дотримано.

Так, у протоколах про адміністративні правопорушення серії ДПР18№360187 та серії ДПР18№292229 від 23 березня 2020 року зазначено, що водій ОСОБА_1 у зазначений час, керуючи автомобілем «SUBARU LEGACY OUTBACK», д.н. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався дистанції, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль «ЗАЗ SENS», д.н. НОМЕР_2 , після чого місце дорожньо-транспортної пригоди залишив. Внаслідок наїзду транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив 12.1, 2.3 б, п. 2.10 а, Правил дорожнього руху.

Згідно з положеннями п. 12.1. Правил дорожнього руху України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Пунктом 2.3 б Правил дорожнього руху України передбачено, що водій повинен бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

Пунктом 2.10 а Правил дорожнього руху України передбачено, що водій повинен негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

У письмових поясненнях ОСОБА_2 , що додані до протоколу, зазначено, що у зазначений час його автомобіль «ЗАЗ SENS», д.н. НОМЕР_2 був припаркований біля узбіччя. Він знаходився у автомобілі та почув удар у ліву частину свого автомобіля автомобілем «SUBARU LEGACY OUTBACK», д.н. НОМЕР_1 . Після того як він почав виходити зі свого автомобіля, побачив як зазначений транспортний засіб почав віддалятись та поїхав. В наслідок ДТП пошкоджено ліве дзеркало заднього огляду, ліве переднє крило, завдано матеріальні збитки, травмованих немає.

З письмових пояснень ОСОБА_1 , що додані до протоколу, вбачається, що у зазначений час, керуючи автомобілем «SUBARU LEGACY OUTBACK», д.н. НОМЕР_1 , він не врахував габарити, свого транспортного засобу та здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем «ЗАЗ SENS», д.н. НОМЕР_2 , а саме: пошкодив йому ліве дзеркало заднього огляду. Знаходячись в стані хвилювання, залишив місце дорожньо-транспортної пригоди та поїхав до дому за адресою: АДРЕСА_1. Рухаючись по зазначеній вилиці був зупинений працівниками поліції, які пояснили йому причину зупинки, а саме: залишення місця ДТП. Свою провину визнав.

Дослідивши наявні докази, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вищевказаних адміністративних правопорушень в повному обсязі підтверджена даними, що містяться: у протоколах про адміністративні правопорушення серії ДПР18№360187 та серії ДПР18№292229 від 23 березня 2020 року, схемою місця ДТП від 23 березня 2020 року, письмовими поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 письмовими поясненнями іншого учасника ДТП - ОСОБА_2 , рапортом інспектору взводу 2 роти 2 батальйону 2 УПП в Запорізькій області лейтенанта поліції Шукліна О.О., фото-матеріалами з місця дооржньо-транспортної пригоди.

З такими висновками суду погоджується і суд апеляційної інстанції.

Твердження апелянта про те, що висновки суду ґрунтуються тільки на поясненнях потерпілого, є необґрунтованими та суперечать змісту оскаржуваної постанови.

У постанові суду міститься посилання на всі докази, які дослідив суд, та сукупність яких обґрунтовано визнав достатньою для висновку про вчинення ОСОБА_1 правопорушень при викладених в постанові суду обставинах.

Таким чином, письмові пояснення ОСОБА_2 не є єдиним доказом у справі, та узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу, в т.ч. і з поясненнями самого ОСОБА_1 , які останній надав при оформленні адміністративного матеріалу.

Клопотань про дослідження додаткових доказів, в т.ч. про допит іншого учасника ДТП, при апеляційному розгляді апелянт не заявляв.

Відомості про пошкодження, які отримали автомобілі, узгоджується з висновками суду першої інстанції щодо обстановки та обставин ДТП.

Доводи ОСОБА_1 про неповноту судового розгляду та про передчасність винесеної постанови є безпідставними, оскільки наявних в справі доказів достатньо для вирішення справи по суті, спеціальні знання для цього не потрібні.

Отже, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на досліджених доказах, які суд проаналізував та надав цим доказам правильну оцінку, належним чином вмотивувавши свої висновки.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , на думку суду апеляційної інстанції, правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

При накладенні на ОСОБА_1 суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахувавши особу правопорушника його майновий стан, те, що останній раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, та наклав мінімальне стягнення, передбачене законом за вчинення вищевказаного правопорушення, а також звільнив останнього від сплати судового збору на підставі п. 10 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 червня 2020 року стосовно ОСОБА_1 , за ст.ст. 122-4,124 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Дадашева

Дата документу Справа № 331/1324/20