Провадження №: 3/752/6478/20
П О С Т А Н О В А

іменем України

25 серпня 2020 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Єсауленко М.В., розглянувши адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, -

встановив:

ОСОБА_1 , яка обіймала посаду продавця магазину ФОП « ОСОБА_2 », що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , інкримінується реалізація спирто - вмісної продукції без ліцензії на провадження даного виду господарської діяльності.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованих дій не визнала. Пояснила суду, що на момент складення відносно неї протоколу, вона працювала продавцем у магазині, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , власником якого є ФОП « ОСОБА_2 ». Жодної самостійної господарської діяльності у магазині, в тому числі і з реалізації спирто - вмісної продукції, не здійснювала. Просила закрити провадження у справі за відсутності у її діях складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 164 КУпАП.

Вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення № 187 від 26.06.2020 р. встановлено, що ОСОБА_1 , будучи продавцем магазину, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 здійснювала реалізацію спирто - вмісної продукції без наявної ліцензії на здійснення такого виду господарської діяльності, яка підлягає ліцензуванню.

Такі дії ОСОБА_1 посадовими особами ГУ ДФС у м. Києві кваліфіковані за ч.1 ст. 164 КУпАП.

Частиною 1 ст. 164 КУпАП передбачена відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди.

Тобто диспозиція вказаної статті передбачає наявність спеціального суб`єкта - суб`єкта господарської діяльності або особи, яка самостійно впроваджує господарську діяльність.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.55 Господарського кодексу України, суб`єктами господарювання є:

1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку;

2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Між тим, як встановлено, з даних протоколу і пояснень ОСОБА_1 , наданих нею під час розгляду справи встановлено, що остання, під час описаних у протоколі подій перебувала на посаді продавця магазину, і самостійної господарської діяльності не здійснювала.

Зазначене свідчить про те, що особа, яка склала протокол, невірно визначила суб`єктний склад, оскільки в даному випадку належним суб`єктом відповідальності має бути саме суб`єкт господарювання, або особа, яка впроваджує господарську діяльність, а не найманий працівник суб`єкта господарювання.

До повноважень суду не належить визначення суб`єктного складу правопорушення та пред`явлення певних підозр у вчиненні правопорушення іншим особам, після надходження справи на розгляд до суду, дані повноваження є дискреційними повноваженнями органу, який складає протокол про адміністративне правопорушення.

Стаття 19 Конституції України зобов`язує органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадових осів діяти лише на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що у випадках, коли, викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення, не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Аналіз досліджених доказів дає суду підстави прийти до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення за ч.1 ст. 164 КУпАП, за ознакамиздійснення господарської діяльності, яка підлягає ліцензуванню, без наявної ліцензії, що відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.247 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст. 9, ч.1 ст.164, п.1 ч.1 ст.247, ст.ст. 251- 252, 280, 283, п.3 ч.1 ст.284 КУпАП, суд, -

постановив:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164КУпАП закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя М.В. Єсауленко