Справа № 467/1194/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2020 року смт. Арбузинка

Суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області Догарєва І.О.,

за участю:

секретарів судового засідання Калайди К.В., Шевчука Я.М.,

особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Багдасаряна А.Ю.,

потерпілого ОСОБА_2 ,

представника потерпілого Діяментовича Д.Г.,

розглянувши справі про притягнення ОСОБА_1 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Архангельську, Архангельської області Російської Федерації, громадянина України, фізичної особи-підприємця, що проживає по АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ДПР18 №205952 від 26.09.2019 року, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом МАЗ 63366 номерний знак НОМЕР_1 з причепом СЗАП 8350 номерний знак НОМЕР_2 26.09.2019 о 05 год. 30 хв. на автодорозі Миколаїв-Станіслав-Білозерка 2 км 900 м від повороту на с.Новодмитрівка, зупинився на проїзній частині дороги вимушено, чим здійснив перешкоду в русі іншим учасникам дорожнього руху та не вжив ніяких заходів для того, щоб прибрати транспортний засіб з дороги та не установив знак аварійної зупинки або миготливий ліхтар червоного кольору, внаслідок чого транспортний засіб, який рухався в попутному напрямку здійснив на нього наїзд від чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями, згідно протоколу ОСОБА_1 порушив п.9.10 та п.15.14 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину свою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП не визнав, та пояснив, що 26.09.2019 року, близько 5 год. 30 хв., в темну пору доби, він, керуючи власним автомобілем МАЗ 63366 з причепом, з вантажем помідорами, виїхав з польової дороги на автодорогу Миколаїв-Станіслав-Білозерка, якою проїхав близько 700 м та зупинився, оскільки автомобіль поламався, на панелі приладів автомобіля загорілась лампочка тормозної системи та подальший рух автомобіля був неможливий. Погода була суха, дорога новий чорний асфальт без розмітки та дорожніх знаків. Він зупинив автомобіль якомога ближче до правого краю проїзної частини дороги, таким чином, що частина автомобіля перебувала на узбіччі, а інша частина на дорозі, увімкнув аварійну сигналізацію, вийшов з автомобіля щоб встановити причину поломки. Встановивши причину, він повернувся до салону свого автомобіля щоб одягнути жилет із світловідбиваючими смужками та полагодити машину. Знак аварійної зупинки він не виставляв, оскільки перебував на прямій ділянці дороги, де в обидві сторони від місця зупинки видимість була понад 100 м та відсутні були будь-які повороти, або інші перешкоди, які б обмежували оглядовість. Поворот з якого він виїхав знаходився на відстані від зупинки близько 700 м, а з якого виїхав потерпілий близько 1 км. За такого ПДР не вимагають виставляти знак аварійної зупинки, при цьому в його автомобілі була

увімкнена аварійна сигналізація, габаритні вогні та світло ближніх фар, причеп оснащений світловідбиваючими елементами, проводка у автомобілі до ДТП була справна. В цей момент він спочатку побачив яскраве світло фар легкового автомобіля, оснащеного сучасними яскравими LED-фарами, який рухався по зустрічній смузі руху, та після цього відчув удар позаду у свій автомобіль. Вийшовши виявив, що відбулось зіткнення з автомобілем КАМАЗ з причепом під керуванням потерпілого. ОСОБА_1 заперечив, що світловідбиваючі елементи його автомобіля були запорошені пилом, оскільки він дійсно виїхав з польової дороги, але ґрунт на ній вже утрамбований колесами автомобілів тазапилення не є значним. Також він заперечив, що давав будь-які пояснення потерпілому, або іншим особам щодо несправності проводки у його автомобілі, що не відповідає дійсності та є технічно неспроможним.

Аналогічні відомості містять письмові пояснення ОСОБА_1 від 26.09.2019 року, додані до протоколу про адміністративне правопорушення, за виключенням того, що під час складання протоколу ОСОБА_1 пояснював, що причину поломки він виявив та усунув. Причини розбіжності у показаннях ОСОБА_1 пояснив хвилюванням після ДТП. При цьому слід зазначити, що у даному випадку така зміна показань не доводить на не спростовує наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення та суттєвого значення для кваліфікації його дій не має. Також аналогічним чином пояснював обставини ДТП ОСОБА_1 у своїх письмових поясненнях від 14.01.2020 року, наданих його представником на виконання клопотання експерта.

Потерпілий ОСОБА_2 в присутності адвоката Діяментовича Д.Г. в судовому засіданні пояснив, що 26.09.2019 року близько 05 год. 30 хв., у темний час доби перед світанком, він, керуючи автомобілем «КАМАЗ», д.н. НОМЕР_3 з причепом «ГКБ», д.н. НОМЕР_4 , в технічно справному стані, завантаженим близько 24 тон ячменю, їхав автодорогою Миколаїв-Станіслав-Білозерка. Дорога була щойно побудована, нове асфальтне покриття чорного кольору, без жодної розмітки та дорожніх знаків. Обочина також щойно збудована та являла собою м`який грунт з різким схилом. Проїхавши відстань близько 0,5 км від повороту на с.Томина Балка, у своїй смузі руху, він побачив, що на зустріч йому рухався автомобіль з увімкненим дальнім світлом фар. Коли він та водій зустрічного автомобіля потрапили в поле зору один одного обидва перемкнули світло фар на ближнє. Світло фар зустрічного автомобіля не засліпило його, але через таке світло видимість для нього погіршилась. В цей час він побачив перед собою, на своїй смузі руху, на проїжджій частині автомобіль «МАЗ» з причепом, який стояв, при цьому ані світло габаритних фар, ані аварійних сигналів увімкнуто не було, тому він побачив даний автомобіль майже перед зіткненням та, намагаючись його уникнути, вивернув руль вліво та застосував екстрене гальмування, проте уникнути зіткнення йому не вдалось. Зустрічний автомобіль на момент, коли в межі освітлення фар автомобіля ОСОБА_2 потрапив автомобіль «МАЗ» з причепом, перебував ще попереду нього. Після ДТП він виявив, що причеп автомобіля «МАЗ» був завантажений помідорами, вага вантажу йому не відома. Світловідбиваючі елементи в задній частині причепу «СЗАП» були наявні (світловідбиваючі стрічки та катафоти), але вони були вкриті пилом та своєї функції не забезпечували. На запитання, чому водій автомобіля «МАЗ» нічим не позначив свою аварійну зупинку та не увімкнув аварійне світло, останній пояснив, що в нього несправна електропроводка на причепі та він не міг увімкнути таке освітлення.

Аналогічний зміст мають письмові пояснення потерпілого ОСОБА_2 від 26.09.2019 року, додані до протоколу про адміністративне правопорушення, в частині щодо відсутності позначення аварійної зупинки автомобіля МАЗ, на який ним було здійснено наїзд, однак в своїх письмових поясненнях ОСОБА_2 зазначав, що його засліпило світло фар легкового автомобіля, який рухався по зустрічній смузі руху, внаслідок чого він побачив автомобіль МАЗ лише в останній момент, в зв`язку з чим він здійснив екстрене гальмування, проте уникнути наїзду на транспортний засіб йому не вдалося.

Свідок ОСОБА_3 в присутності адвоката Діяментовича Д.Г. пояснив, що зіткнення він особисто не бачив, а був викликаний водієм ОСОБА_2 для усунення наслідків дорожньо-транспортної пригоди. Свідок вказав, що коли він прибув до місця ДТП, по автодорозі Миколаїв-Станіслав-Білозерка на відстані близько 0,5 км від повороту на с.Томина Балка, то побачив що причеп «ГКБ» автомобіля «КАМАЗ» був перекинутий та розташований по своїй смузі руху, а сам автомобіль на зустрічній смузі, по дорозі розсипаний ячмінь (вантаж

автомобіля «КАМАЗ») та помідори, автомобіль «МАЗ» з причепом «СЗАП» був розташований на своїй смузі руху. Причеп «СЗАП» був обладнаний світловідбиваючими стрічками та катафотами, але дані світловідбиваючі елементи були запилені. Щодо стану дорожнього покриття повідомив, що дорога була щойно побудована, нове асфальтне покриття чорного кольору, без жодної розмітки та дорожніх знаків. Обочина також щойно збудована та являла собою м`який ґрунт з різким схилом. Зі слів водія автомобіля «МАЗ» йому відомо, що останній не увімкнув аварійне освітлення під час зупинки так як у причепі була несправна проводка.

За клопотанням захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Багдасаряна А.Ю. постановою від 04.12.2019 року призначено судову автотехнічну експертизу, виконання якої доручено експертам Миколаївського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

Згідно висновку експерта №19-1328 судової автотехнічної експертизи по дослідженню механізму та обставин ДТП від 02.06.2020 року:

- за умов, приведених в постанові про призначення експертизи, водію автомобіля МАЗ д.н. НОМЕР_1 з причепом у своїх діях необхідно було керуватися вимогами, викладеними в п.п. 15.1, 15.2, 19.4, 9.9 (а), 9.10 (б) ПДР, а саме: «Зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі», «За відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху)», «Під час зупинки на дорозі в темну пору доби і в умовах недостатньої видимості на транспортному засобі мають бути ввімкнені габаритні або стоянкові ліхтарі, а при вимушеній зупинці додатково аварійна світлова сигналізація. В умовах недостатньої видимості дозволяється додатково увімкнути ближнє світло або протитуманні фари та задні протитуманні ліхтарі. Якщо габаритні ліхтарі несправні, транспортний засіб слід прибрати за межі дороги, а якщо це неможливо, його необхідно позначити відповідно до вимог пунктів 9.10 і 9.11 цих Правил», «Аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена: а) у разі вимушеної зупинки на дорозі», «Разом з увімкненням аварійної світлової сигналізації слід установити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар на відстані, що забезпечує безпеку дорожнього руху, але не ближче 20 м до транспортного засобу в населених пунктах і 40 м поза ними, у разі: б) вимушеної зупинки в місцях з обмеженою оглядовістю дороги хоча б в одному напрямку менше 100 м».

За умов несправності аварійної світлової сигналізації водію автомобіля МАЗ д.н. НОМЕР_1 з причепом у своїх діях також необхідно було керуватися вимогами, викладеними в п.9.11 (б) ПДР: «Якщо транспортний засіб не обладнано аварійною світловою сигналізацією або вона несправна, треба встановити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар з боку гіршої видимості для інших учасників дорожнього руху у випадку, зазначеному в підпункті «б» пункту 9.10 цих Правил».

- за умов, приведених в постанові про призначення експертизи, водію автомобіля КАМАЗ, д.н. НОМЕР_3 з причепом у своїх діях необхідно було керуватись вимогами, викладеними в п.19.3 ПДР, а саме: «У разі погіршення видимості в напрямку руху, викликаного світлом фар зустрічних транспортних засобів, водій повинен зменшити швидкість до такої, яка б не перевищувала безпечної за умовами фактичної видимості дороги в напрямку руху, а в разі засліплення - зупинитися, не змінюючи смуги руху, і увімкнути аварійну світлову сигналізацію. Відновлення руху дозволяється лише після того, як пройдуть негативні наслідки засліплення». З моменту засліплення світлом фар зустрічного автомобіля або з моменту виявлення автомобіля, який зупинився попереду в його смузі руху, водію у своїх діях необхідно було керуватися п.12.3 ПДР, а саме: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».

Відповісти на питання щодо відповідності дій водіїв вимогам ПДР України, наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями водіїв та настанням ДТП, наявності технічної можливості у водіїв попередити ДТП експерт не мав можливості за відсутності відповідних вихідних даних, про що зазначено у дослідницькій частині висновку експерта.

У відповідності до ч.1 ст.7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Відповідно до ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

ЄСПЛ поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008 року Суд зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до виписаних у ст.ст.252,254,255,256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення. У ньому, крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

В межах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, інкримінованого особі адміністративного правопорушення, і повинен провадитися їх, у тому числі і судовий, розгляд.

З цього слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

А тому, зважаючи на практику ЄСПЛ у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), виходжу з того, що суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ДПР18 №205952 від 26.09.2019 року, ОСОБА_1 порушено вимоги п.9.10 та п.15.14 ПДР України.

Вимоги п.15.14 ПДР України передбачають, що «У разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити діяти згідно з вимогами пунктів 9.9, 9.10, 9.11 цих Правил».

Перелік місць, де зупинка забороняється визначений п.15.9. ПДР України. Так, зупинка забороняється:

а) на залізничних переїздах;

б) на трамвайних коліях (крім випадків, обумовлених пунктом 15.8 цих Правил);

в) на естакадах, мостах, шляхопроводах і під ними, а також у тунелях;

г) на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі;

ґ) на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга;

д) у місцях, де відстань між суцільною лінією розмітки, розділювальною смугою чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 м;

е) ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків;

є) ближче 10 м від позначеного місця виконання дорожніх робіт і в зоні їх виконання, де це створить перешкоди технологічним транспортним засобам, що працюють;

ж) у місцях, де буде неможливим зустрічний роз`їзд або об`їзд транспортного засобу, що зупинився;

з) у місцях, де транспортний засіб закриває від інших водіїв сигнали світлофора або дорожні знаки;

и) ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Протокол про адміністративне правопорушення та схема до нього не містять відомостей про наявність обставин, що згідно п.15.9 ПДР України обумовлюють заборону зупинки транспортного засобу в місці, де за умов даної справи сталася ДТП. Зокрема, згідно схеми місця ДТП, яка сталася 26.09.2019 року, що є додатком до протоколу про адміністративне правопорушення ДПР18 №205952 від 26.09.2019 року, відстань від місця зіткнення транспортних засобів до протилежного краю проїзної частини становить 4,60 м, при загальній ширині проїзної частини 6,10 м, що також підтверджує свідчення ОСОБА_1 щодо зупинки транспортного засобу якомога ближче до правого узбіччя. Однак суд не може прийняти посилання ОСОБА_1 у письмових поясненнях від 14.01.2020 року на конкретну відстань, на якій його автомобіль розташовувався відносно узбіччя в момент вимушеної зупинки, з огляду на його суб`єктивне сприйняття відстані, що не підтверджене відповідними вимірюваннями. Наявність інших обставин, передбачених п.15.9 ПДР України судом не встановлена.

Відтак, судом не встановлено жодних обставин, що свідчать про порушення ОСОБА_1 вимог п.15.14 ПДР України, оскільки ним не здійснювалась зупинка у місці, де така зупинка заборонена.

Щодо порушення ОСОБА_1 вимог п.9.10 ПДР України слід зазначити, що експертом у викладеному вище висновку також вказується про необхідність водію автомобіля МАЗ д.н. НОМЕР_1 з причепом у своїх діях керуватися вимогами, викладеними в п. 9.10 (б) ПДР України, а саме: «Разом з увімкненням аварійної світлової сигналізації слід установити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар на відстані, що забезпечує безпеку дорожнього руху, але не ближче 20 м до транспортного засобу в населених пунктах і 40 м поза ними, у разі: б) вимушеної зупинки в місцях з обмеженою оглядовістю дороги хоча б в одному напрямку менше 100 м».

При цьому за змістом протоколу про адміністративне правопорушення не вбачається, що ОСОБА_1 не була увімкнена аварійна сигналізація у місці зупинки, або вона була у несправному стані, йому інкримінується порушення п.9.10 ПДР України, що полягало у невстановленні знаку аварійної зупинки або миготливого ліхтаря червоного кольору, що призвело до ДТП. При цьому у протоколі, у частині опису установлених працівником поліції обставин, безпосередньо не зазначено, чим була обумовлена така необхідність.

Виходячи зі змісту п.9.10 (б) ПДР України необхідним є встановлення знаку аварійної зупинки або миготливого червоного ліхтаря у разі вимушеної зупинки в місцях з обмеженою оглядовістю.

Згідно п.1.10 ПДР України, обмежена оглядовість - видимість дороги в напрямку руху, яка обмежена геометричними параметрами дороги, придорожніми інженерними спорудами, насадженнями та іншими об`єктами, а також транспортними засобами.

Протокол про адміністративне правопорушення ДПР18 №205952 від 26.09.2019 року та додана до нього схема ДТП не містять відомостей щодо наявності певних геометричних параметрів дороги, придорожніх інженерних споруд, насаджень, чи інших об`єктів, які зумовили обмежену оглядовість у місці вимушеної зупинки ОСОБА_1 транспортного засобу.

Найближчий поворот згідно схеми ДТП розташований за 2 км 900 м від місця зупинки, за свідченнями учасників наявні повороти на відстані 700 м та 1 км.

Крім зазначеного, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до ст.124 КУпАП відповідальність настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

У випадку виникнення ДТП за участю декількох водіїв наявність чи відсутність в їх діях складу адміністративного правопорушення потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, тобто з`ясування ступені участі (внеску) кожного з них у спричинення наслідку.

У даному випадку фактичні обставини ДТП свідчать про те, що вона сталася за участі двох водіїв транспортних засобів. У таких випадках особливого значення набуває дослідження характеру та черговості порушень, які вчинив кожен із водіїв.

На таку особливість у правозастосуванні орієнтує Пленум Верховного Суду України у постанові № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті». У пункті 7 цієї постанови роз`яснено, що у випадках, коли передбачені статтею 286 КК суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома водіями транспортних засобів, потрібно з`ясовувати характер порушень, які допустив кожний з них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків.

Як зазначалось вище, водій ОСОБА_2 у своїх поясненнях до протоколу про адміністративне правопорушення від 26.09.2019 року вказував на засліплення його фарами зустрічного автомобіля, що передувало зіткненню. Дана обставина вимагає від водія згідно п.19.3 ПДР України зупинитися, не змінюючи смуги руху, і увімкнути аварійну світлову сигналізацію, чого водій ОСОБА_2 не зробив та продовжував рух. В судовому засіданні він свої показання змінив та зазначив, що світло фар зустрічного автомобіля його не засліпило, а лише призвело до погіршення видимості. За таких умов водій повинен зменшити швидкість до такої, яка б не перевищувала безпечної за умовами фактичної видимості дороги в напрямку руху. Однак, згідно власних пояснень ОСОБА_2 , коли він побачив автомобіль ОСОБА_1 , зупинитись та запобігти зіткненню він вже не міг, що свідчить про недотримання ним вимог п.19.3 ПДР України. Фактично, зміна показань потерпілим ОСОБА_2 в цій частині ставить під сумнів достовірність його показань щодо неувімкнення ОСОБА_1 аварійної сигналізації, оскільки за умови засліплення він міг не сприйняти світла аварійної сигналізації. Крім того, очевидно, що така зміна показань спрямована на применшення потерпілим свого ступеня участі у ДТП.

Слід зазначити при цьому, що на переконання суду, у разі засліплення світлом фар зустрічного автомобіля, потерпілий мав більше можливостей уникнення ДТП у разі чіткого дотримання п.19.3 ПДР України та повної зупинки власного транспортного засобу, що є підставою для обґрунтованого сумніву у наявності безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між діями саме водія ОСОБА_1 та наслідками у вигляді ДТП. Однак оцінка дій водія ОСОБА_2 виходить за межі розгляду даної справи.

Щодо показань потерпілого ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 про технічну несправність проводки автомобіля МАЗ, належного ОСОБА_1 , то слід зазначити, що у даному випадку це показання з чужих слів, зі слів ОСОБА_1 , який дану обставину заперечує. Огляд автомобіля з метою визначення його технічного стану на момент ДТП не проводився, у протоколі, як зазначалось вище, працівником поліції не зазначено, що автомобіль ОСОБА_1 не був оснащений аварійною сигналізацією, або вона була несправна, або не увімкнена. Положення КУпАП не передбачають можливості використання у якості доказів показань з чужих слів та не містять такого поняття, однак за аналогією з положеннями КПК України, суд вважає за неможливе покладення даних показань в основу прийнятого рішення з огляду на те, що такі показання жодними іншими доказами не підтверджені, а потерпілий ОСОБА_2 , як безпосередній учасник ДТП, і свідок ОСОБА_3 , як володілець транспортного засобу (за свідченням потерпілого), є особами, зацікавленими у результаті розгляду справи.

Частиною третьою ст. 62 Конституції України визначено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, за умови наявності обґрунтованих сумнівів суду у доведеності вини ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.9.10 та п.15.14 ПДР України, як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, враховуючи неможливість навіть шляхом призначення експертного дослідження встановити за наданими матеріалами справи про адміністративне правопорушення наявність між діями саме ОСОБА_1 причинно-наслідкового зв`язку з настанням наслідків у виді ДТП та пошкодженням транспортних засобів, суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч. 1ст.247 КУпАП за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. При цьому необхідно зауважити, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 283-284 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя І.О.Догарєва