Справа № 756/6099/20 Головуючий у суді І інстанції Диба О.В.
Провадження № 33/824/2883/2020 Доповідач: Капічон О.М.
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2020 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Капічон О.М., за участю ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Шмарова О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Шмарова О.В. на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 18 червня 2020 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови судді, 12 травня 2020 року близько 23 год. 00 хв. ОСОБА_1 у м. Києві по вул. О.Архипенка, 2/12, керував автомобілем «КІА» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: дуже розширені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Водій ОСОБА_1 , порушивши п. 2.5 ПДР України, вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 18 червня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

На вказану постанову захисник ОСОБА_1 - адвокат Шмаров О.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог вказав, що в порушення ч. 1 ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено суті адміністративного правопорушення, оскільки в тексті протоколу не зазначено про конкретне порушення п. 2.5 ПДР України, за що саме має бути притягнутий водій і що саме пропонувалося пройти. При цьому, в матеріалах справи міститься направлення водія транспортного засобу на огляд, що дає підстави вважати, що водій не відмовляється від проходження огляду на відповідний стан сп`яніння. Крім того, в даному направленні вказано, що особу на огляд у заклад охорони здоров`я доставив поліцейський Шаповал А.В. , тобто все це вказує на невідповідність даних на підставі яких було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Апелянт вказав, що долучений до протоколу відеозапис не містить інформації щодо спілкування поліцейських із водієм від його початку після зупинки транспортного засобу і перевірки документів до завершення складання протоколу про адміністративне правопорушення, що унеможливлює перевірити обґрунтованість доводів щодо обставин, за яких поліцейські виявили відповідний стан сп`яніння у водія ОСОБА_1 . Згідно відібраних пояснень свідків, не вбачається наявності ознак будь-якого сп`яніння у водія ОСОБА_1 . Тобто складений протокол містить неправдиві відомості стосовно наявності ознак сп`яніння у водія, оскільки він складається після отримання доказів наявності правопорушення. При цьому, з пояснень свідків вбачається, що поліцейські пропонували водію пройти огляд на місці за допомогою спеціального приладу «Драгер», але ця процедура згідно інструкції застосовується для водіїв щодо яких є підстави вважати, що вони знаходяться в стані алкогольного сп`яніння, а не наркотичного. Тобто, свідки взагалі не обізнані були за що саме розписалися, матеріали справи не містять жодної інформації щодо ознак сп`яніння.

Крім того, матеріали справи не містять доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом та передачі керування іншій уповноваженій особі, що викликають сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів адміністративного провадження.

Заслухавши доповідь судді, ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Шмарова О.В., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, дослідивши матеріали справи, переглянувши відео з нагрудної камери поліцейського, допитавши свідка ОСОБА_2 та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як убачається з матеріалів справи, суд першої інстанції не дотримався вище зазначених вимог закону та дійшов необґрунтованих висновків про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, виходячи із фактичних обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 417487, 12 травня 2020 року о 23 год. 00 хв. у м. Києві по вул. О.Архипенка, 2/12, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «КІА» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: дуже розширені зіниці очей, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Визнаючи ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції послався на дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 417487 від 12 травня 2020 року, письмові пояснення свідків та відеозапис з нагрудної камери поліцейського.

Між тим, з такими висновками суду першої інстанції неможливо погодитися виходячи з наступного.

З об`єктивної сторони адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП може проявлятись у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння визначені ст. 266 КУпАП, п. 2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (в подальшому Інструкція).

За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння.

Відповідно до п. 2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Наведене дає підстави стверджувати те, що у ході провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність ознак наркотичного сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду.

Лише при наявності усіх зазначених обставин поліцейський може складати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП вчинене у формі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Суддя ухвалює рішення про притягнення особи до відповідальності у випадку наявності доказів, які доводять кожну із обставин, що в своїй сукупності утворюють об`єктивну сторону даного адміністративного правопорушення.

В даному випадку факту наявності у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння доведено не було.

Так, в судовому засіданні як в суду першої інстанції так і апеляційного суду, ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що його зупинили працівники поліції близько 22 години 20 хвилин за не ввімкнене світло фар, перевірили документи та запропонували пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я через його нібито неадекватну поведінку. Він погодився та запитав чи доставлять його назад до автомобіля після проходження такого огляду, оскільки вдома його чекала дівчина, а він ненадовго від`їхав до магазину, на що йому відповіли, що добиратися назад він буде самостійно. Поки він пішов до свого автомобіля за коштами на таксі, поліцейський йому повідомив, що у них закінчилася зміна та передали його іншому патрулю. Інший поліцейський відразу сказав, що будуть оформляти відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, зупинили понятих, в присутності яких він дійсно відмовився їхати до закладу охорони здоров`я, вказавши, що все це абсурдно, оскільки пройшов тривалий час після його зупинки, поліцейські на його згоду проходити огляд на стан сп`яніння в лікарні не реагували, він нервував та не став сперечатися. В стані наркотичного сп`яніння він не перебував, йому та понятим не були поліцейським озвучені ознаки наркотичного сп`яніння, його автомобіль не було заблоковано працівниками поліції та не було відсторонено від керування транспортним засобом, що викликає сумніви щодо факту наявності у нього таких ознак.

В судовому засіданні апеляційного суду була допитана свідок ОСОБА_2 , яка вказала, що вона була свідком відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Крім того зазначила, що нічого неадекватного у поведінці водія ОСОБА_1 вона не помітила, а поліцейський не назвав жодних ознак такого сп`яніння, їх тільки попросили засвідчити факт його відмови від поїздки до лікарні.

Окрім цього, в письмових поясненнях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , на які посилається суд першої інстанції, зазначено, що вони стали свідками, як ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду для визначення стану сп`яніння, за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер» на місці зупинки або у лікаря-нарколога і в закладі охорони здоров`я.

Однак, дані письмові пояснення свідків не підтверджують жодним чином факту наявності у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння.

Крім того, відповідно до вимог ч. 5 ІІ розділу Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніхсправ України від 18 грудня 2018 року № 1026 встановлено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).

Так, із відеозапису з нагрудної камери працівників поліції, наданого до протоколу вбачається, що такий відеозапис проведено не за весь час виявлення та фіксування правопорушення, а лише декілька секунд, з якого вбачається лише пропозиція ОСОБА_1 працівником поліції в присутності двох свідків пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, від чого останній відмовився.

Також, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до вимог ст.ст. 265-2 та 266 КУпАП за наявності підстав вважати, що особа, яка керує транспортним засобом, перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, працівник уповноваженого підрозділу України, що забезпечує безпеку дорожнього руху, зобов`язаний тимчасово затримати транспортний засіб та відсторонити водія від керуванням транспортним засобом.

З матеріалів справи вбачається, що працівники поліції, склавши щодо ОСОБА_1 протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в порушення вимог ст.ст. 265-2 та 266 КУпАП не здійснили тимчасове затримання керованого ним транспортного засобу, не відсторонили його від керування цим транспортним засобом та дозволили йому продовжувати управляти автомобілем. Вказане ставить під сумнів законність подальших дій працівників поліції, оскільки вони не узгоджуються з фактичними обставинами справи.

Крім того, з відеозапису, наявного в матеріалах справи вбачається, що працівник поліції, який складав протокол щодо ОСОБА_1 вказав, що причиною для зупинки автомобіля марки «Кіа Оптіма», державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 було те, що останній не ввімкнув світло.

Однак, працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними допустимими доказами факту порушення ОСОБА_1 положень правил дорожнього руху України, які б відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію»та давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього.

Із матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити.

Сукупність наведених обставин свідчить про те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які беззаперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП поза розумним сумнівом.

В силу допущених порушень судом першої інстанції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та працівниками поліції під час складання та оформлення матеріалів, постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, не може бути визнана обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню, а провадження у справі відносно останнього, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, закриттю.

Керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Шмарова О.В. - задовольнити.

Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 18 червня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Капічон