НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

25 вересня 2020 року Справа № 322/851/20 (Провадження № 3/322/375/20)

Суддя Новомиколаївського районного суду Запорізької області Губанов Р.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла до суду 07.09.2020 з Новомиколаївського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області, за ч.1 ст.173-2 КУпАП щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , протягом року не притягувався до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП,

встановив:

04.09.2020 року близько 11 год.00 хв. ОСОБА_1 знаходячись вдома за адресою АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство з матір`ю ОСОБА_2 . В ході сварки висловлювався нецензурною лайкою, виганяв з будинку чим міг завдати психічної шкоди здоров`ю ОСОБА_2 .

Зазначені обставини підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення від 04.09.2020 серії ВАБ № 282195 за ч.1 ст.173-2 КУпАП, доданими до протоколу письмовими поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 , а також поясненнями наданими ОСОБА_1 і ОСОБА_2 під час розгляду справи.

ОСОБА_1 під час розгляду справи про адміністративне правопорушення визнав вищезазначені обставини події, що відбулась 04.09.2020, у вчиненому щиро розкаявся.

Допитана потерпіла ОСОБА_2 повністю підтвердила показання ОСОБА_1 та обставини події, що відбулися 04.09.2020, вказала, що коли син ( ОСОБА_1 ) вживає спиртні напої веде себе не пристойно, просила сильно не карати.

Вирішуючи питання про наявність підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності, суддя виходить з наступного.

Частиною першою статті 173-2 КУпАП передбачено відповідальність, за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Згідно з п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство діяння (дія або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що психологічним насильством є форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» правопорушник та потерпіла належать до категорії осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству.

Оцінивши перелічені докази у їх сукупності та дослідивши обставини цієї справи, суддя дійшов висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Вирішуючи питання щодо розміру стягнення суддя керується вимогами ст.33 КУпАП.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 відповідно до п.1 ч.1 ст.34 КУпАП, є щире розкаяння винного, обставини, що обтяжують відповідальність, відсутні. Врахована думка потерпілої.

З огляду на вказане, суддя дійшов висновку про доцільність накладення на ОСОБА_1 мінімального виду стягнення, передбаченого санкцією ч.1 ст.173-2 КУпАП, а саме штрафу в розмір десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Керуючись ст.ст.40-1, 283-285, 289, 294 КУпАП, суддя

постановив:

застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в мінімальному розмірі, а саме десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170,00 грн. (сто сімдесят гривень 00 коп.), за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Роз`яснити, що відповідно до ст.ст.307, 308 КУпАП, штраф має бути сплачений через установу банку України не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанові не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без розгляду.

У разі несплати штрафу в зазначений строк, постанову буде надіслано судом для примусового виконання до органу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови стягується подвійний розмір штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420,40 грн. (чотириста двадцять гривень 40 коп.).

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Новомиколаївський районний суд Запорізької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Р.О. Губанов