ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2020 р. м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Станковська Г.А., розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою адвоката Черкез І.М. на постанову Садгірського районного суду м. Чернівці від 14 січня 2020 року, -

У С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 - визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в 10200 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп..

Згідно постанови суду, ОСОБА_1 , 14.12.2019 року о 06 год. 23 хв. в м. Чернівці, по вул. Заводській, 23, керував транспортним засобом «Volkswagen Jetta» державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Drager 6820» в присутності двох свідків. Результат позитивний - 0,77 проміле.

В апеляційній скарзі адвокат Черкез І.М. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що зазначена постанова винесена внаслідок неповноти судового розгляду, без ґрунтовного вивчення всіх обставин вчиненого правопорушення, винесена з порушенням процесуального та матеріального права, а тому є необґрунтованою та незаконною.

Зазначає, що при винесені рішення про визнання ОСОБА_1 винним за ч.1 ст. 130 КУпАП суд першої інстанції в основу рішення поклав безпосередньо оскаржуваний протокол про адміністративне правопорушення, письмові

ЄУНСС №726/2442/19 Головуючий у І інстанції: Байцар Л.В.

Провадження №33/822/62/20

Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач: Станковська Г.А.

пояснення свідків, чек приладу «Drager Alcotest 6820» №1011, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, письмові пояснення свідків, відеозапис події від 14.12.19 р. та іншими матеріалами справи. Однак, судом не було перевірено яким чином та як саме були складені зазначені докази, а тому такі посилання суду є необґрунтованим.

Суд при прийнятті рішення не прийняв до уваги та будь-яким чином не проаналізував наявні у матеріалах справи відеозаписи з бодікамер поліцейських, відео з реєстратора службового автомобіля та не було враховано численні порушення інструкцій і норм, вчиненими працівниками УПП в Чернівецькій області, а також те, які саме покази надав свідок у судовому засіданні, а тому зібрані під час складання уповноваженою особою матеріалів докази не були досліджені в судовому засіданні, а тому є недопустимими.

Крім того, підстав для зупинки зазначеного транспортного засобу у працівників поліції не було, а складений після даної зупинки оскаржуваний протокол є незаконним.

Стверджує, що зміст постанови суду першої інстанції не відповідає вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП, зокрема, не перевірені наявні докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та не зазначені мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою закрити провадження щодо ОСОБА_1 за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України.

Відповідно до вимог ст. 294 КпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Перевіривши доводи апеляційної скарги захисника Черкез І.М. в інтересах особи, яка притягується Черкез І.М. та прохання скасувати постанову районного суду й закрити провадження за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, зваживши та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Вказані вимоги закону районним судом було дотримано в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за наведених в постанові обставин, підтверджений сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів, є правильним і доводи апеляційної скарги цього не спростовують.

Згідно диспозиції статті 130 КпАП України, відповідальність передбачена як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, апеляційний суд приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено відповідно до ст. 256 КУпАП.

Не дивлячись на наведені в апеляційній скарзі доводи, наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбачено ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується зібраними у справі про адміністративне правопорушення й розглянутими в судовому засідання доказами, яким дана правильна юридична оцінка.

Так, пунктом 2.9а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735, а саме глави І п.6., огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно п.10 цієї інструкції, результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі - акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння.

Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Апеляційним судом встановлено, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, доведена повністю та підтверджується матеріалами адміністративного провадження.

Зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №297466 від 14.12.2019 року, який складено о 06 год. 41 хв. та в якому вказано, що ОСОБА_1 , 14.12.2019 р. о 06 год. 23 хв. в м. Чернівці по вул. Заводській, 23 керував транспортним засобом «Volkswagen Jetta» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Drager 6820» в присутності двох свідків. Результат позитивний - 0,77 проміле, чим порушив вимоги п.2.9а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с.1).

В поясненні по суті порушення ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення вказав, що 13.12.2019 р. вживав алкоголь, а вранці 14.12.2019 року сів за руль не поснідавши (а.с.1). Будь яких інших пояснень не надав та жодних клопотань не заявив.

Стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , зі згоди водія, було виявлено з використанням спеціального технічного засобу «Drager 6820» та підтверджено роздруківкою тестування на алкоголь, в якій зазначено вміст алкоголю, який складав 0.77 ‰ (а.с.3) та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів в якому вказано, що огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками: почервоніння обличчя, нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота (а.с.2), із вказаними висновками ОСОБА_1 погодився та засвідчив їх своїм підписом.

Тобто, ОСОБА_1 , на місці вчинення правопорушення, сам визнав факт вживання алкоголю, так і кількість промілей алкоголю, що знаходився в його організмі.

Крім того, в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів містяться підписи свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.2), а також додано пояснення цих свідків, які вказали, що ОСОБА_1 проходив тест на перевірку стану сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager 6820» (а.с.8,9).

Отже, зазначені вище документи, які підтверджують стан сп`яніння ОСОБА_1 , були надані останньому для ознайомлення, при цьому будь-яких зауважень, доповнень чи пояснень до них останнім надано не було. Більш того, матеріали справи не містять жодних клопотань про те, що ОСОБА_1 не згідний із результатами проведеного огляду та бажає повторно пройти дослідження на стан сп`яніння.

До матеріалів справи наданий сертифікат відповідності вимірювальної техніки та свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 12-01/5512 від 30.09.2019 року, згідно якого газоаналізатор «Драгер» відповідає вимогам і може використовуватися до 30.09.2020 року (а.с.8,9)

Що стосується тверджень адвоката Черкез І.М., щодо грубого порушення складання протоколу про адміністративне правопорушення та супутніх до нього документів, а також, що у працівників поліції не було підстав для зупинки його підзахисного, то такі доводи захисника є необґрунтованими та недоведеними, оскільки на такі дії працівників поліції ОСОБА_1 жодних скарг не писав і з заявою до суду на їх неправомірні дії не звертався, а самочинно підписав всі документи і не заперечував встановлених в них фактів.

Крім того, доводи захисника з приводу того, що судом необґрунтовано відмовлено йому в задоволенні клопотання про зміну підсудності та направлення матеріалів про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 на розгляд до Заставнівського районного суду, оскільки останній проживає в с. Задубрівка, Заставнівського району, Чернівецької області є також недоведеними та незаконними. Так як, чинним КпАП України не передбачено такої процесуальної дії, як скерування адміністративних матеріалів (зміна підсудності) до іншого суду для розгляду, як про те вказує захисник. Зокрема, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та наданні пояснень ОСОБА_1 , міг заявити клопотання про розгляд справи щодо нього за місцем його проживання, однак він ні про що подібне не клопотав. Крім того, районним судом надано вичерпну відповідь щодо заявленого клопотання захисником в цій частині відповідно до чинного законодавства.

Щодо акцентування уваги захисником про не надання йому копії диску з аудіо- та відео-фіксацією судового засідання та копії протоколу (журналу) судового засідання у зазначеній справі, то вона також є некоректною та необґрунтованою, т.я. діючим КУпАП не передбачено ведення протоколу судового засідання та технічного запису. Крим того, як вбачається з матеріалів справи, будь які відомості про фіксацію судового засідання та ведення протоколу (журналу) судового засідання в даному адміністративному провадженні відсутні. Те, що судовий розгляд, можливо, відбувався за участі секретаря судового засідання (як зазначає/стверджує захист) це ще не означає, що судове засідання фіксувалося технічними засобами. Крім того, в постанові суду відсутня інформації про участь в справі секретаря судового засідання, а тому, такі твердження захисника є нічим іншим, як надуманими доводами.

Таким чином, апеляційний суд приходить до переконливого висновку, що підстав вважати наявні в матеріалах справи докази невірними і неналежними, як на це посилається у своїй апеляційній скарзі апелянт, у суду немає, оскільки вони складені у відповідності до вимог законодавства. Будь-яких порушень законодавства, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду справи в суді першої інстанції, які тягнуть за собою скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

В рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.

Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Поліцейським протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №297466 від 14.12.2019 року щодо ОСОБА_1 складений в установленому законом порядку, відповідає вимогам ст. 256 КпАП України.

Будь-яких інших порушень норм КУпАП, які б стали підставою для скасування рішення суду першої інстанції, в тому числі при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, апеляційним судом не встановлено.

Приймаючи до уваги всі докази наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до остаточного висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що доводи апелянта є такими, що не ґрунтуються на законі, а тому не знаходить підстав для скасування постанови районного суду та закриття справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , як про те апелює захист.

Керуючись ст. 294 КпАП України, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката Черкез І.М. - залишити без задоволення.

Постанову Садгірського районного суду м. Чернівці від 14 січня 2020 року щодо ОСОБА_1 , якого визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду Г.А. Станковська