КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

31 серпня 2020 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду - Дзюбін В.В.,

за участю захисника - адвоката Стрижака В.З.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою захисника Стрижака Володимира Зеліковича на постанову судді Березанського міського суду Київської області від 11 червня 2020 року,

у с т а н о в и в:

Цією постановою судді місцевого суду в адміністративній справі:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

На підставі ст. 40-1 КпАП України з ОСОБА_1 на користь держави стягнуто судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

Постановою судді місцевого суду ОСОБА_1 притягнений до адміністративної відповідальності за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Як визнав установленим у постанові суддя місцевого суду адміністративне правопорушення вчинене за таких обставин.

14 травня 2020 року о 19:17 годині ОСОБА_1 керував автомобілем марки "Jeep Grand Cherokee", знак державної реєстрації НОМЕР_1 , по вул. Шевченків шлях, 223 у м. Березань Київської області, з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого порядку ОСОБА_1 - відмовився в присутності двох свідків, порушивши вимоги п. 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі захисник Стрижак Володимир Зелікович, який діє у захист прав і законних інтересів ОСОБА_1 , вважаючи постанову судді місцевого суду незаконною та необґрунтованою, просить: поновити строк на апеляційне оскарження; постанову судді Березанського міського суду Київської області від 11 червня 2020 року - скасувати та провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

ОСОБА_1 у засідання апеляційної інстанції не прибув, при цьому належним чином повідомлявся про день, час і місце апеляційного розгляду даної справи /а. с. 37, 38-39/, проте не повідомив причин своєї неявки.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 294 КпАП України, апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

При цьому суд у справах даної категорії не наділений повноваженнями щодо розшуку особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та вжив усіх можливих заходів для завчасного повідомлення апелянта про дату, час і місце апеляційного розгляду.

До цього ж, відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 року ЄСПЛ у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 зазначеної Конвенції (§66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року в справі "Смірнова проти України").

На переконання суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 мав достатньо часу для захисту своїх прав і законних інтересів у даній справі.

За таких обстави, керуючись ст. 268 КпАП України, суд апеляційної інстанції вважає можливим розглянути цю справу за відсутністю ОСОБА_1 на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи, про що не заперечував захисник Стрижак Володимир Зелікович.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту оскарженої постанови та доводів, викладених в апеляційній скарзі захисником Стрижаком В.З., який підтримав подану апеляційну скаргу за викладених у ній обставин; вивчивши, перевіривши та оцінивши матеріали адміністративної справи, обміркувавши доводи скарги, викладені апелянтом, - суд апеляційної інстанції вважає необхідним поновити строк на апеляційне оскарження як пропущений з поважних причин, а апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Винуватість ОСОБА_1 у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння за фактичних обставин, установлених у постанові, доведена наявними у справі належними й допустимими доказами, дослідженими та перевіреними в судовому засіданні, яким суддею місцевого суду надано всебічну й об`єктивну оцінку.

При цьому суддя місцевого суду правильно встановив фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Кваліфікація дій ОСОБА_1 суддею місцевого суду за ч. 1 ст. 130 КпАП України, - є правильною.

Доводи апеляційної скарги захисника Стрижака В.З., наведені ним за її змістом, суд апеляційної інстанції вважає об`єктивно необгрунтованими, надуманими та неспроможними, а винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України - доведеною наявними в справі належними й допустимими доказами, які будь-яких сумнівів у їх достовірності не викликають.

Між тим, відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Разом з тим, за змістом п. 42 рішення Європейського суду з прав людини "Бендерський проти України" від 15.11.2007 року зазначається, що право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені.

При цьому, суд (суддя) повинен обгрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту (рішення ЄСПЛ "Коробов проти України" №39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування.

У п. 4.1 рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010 КСУ дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності грунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Цих вимоги закону при розгляді адміністративної справи щодо ОСОБА_1 суддя місцевого суду належно не дотримався, виходячи з наступного.

Так, адміністративну справу суддею місцевого суду розглянуто з істотними порушеннями процесуальних прав ОСОБА_1 , оскільки відповідно до вимог ч. 1 ст. 268 КпАП України справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Але, незважаючи на ці вимоги закону, суддя місцевого суду розглянув справу без участі ОСОБА_1 , чим порушив його права надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, та користуватися послугами захисника. Будь-які дані про належне повідомлення ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи в її матеріалах - відсутні.

Згідно положень ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року за №3477-ІV, є джерелом права в Україні.

Зокрема, ЄСПЛ наголошує на тому, що "принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представляти свою справу за таких умов, які не ставлять її у явно гірше становище з протилежною стороною (рішення від 27.10.1993 року у справах "Авотіньш проти Латвії", заява №17502/07, п. 119, а також "Домбо Бехеєр Б.В. проти Нідерландів", п. 33). До того ж, що "кожній стороні має бути забезпечена можливість ознайомитись із зауваженнями або доказами, наданими іншою стороною... Під загрозою стоїть впевненість сторін у функціонуванні правосуддя, яке грунтується, зокрема, на усвідомленні того, що вони мали змогу висловити свою позицію щодо кожного документа в матеріалах справи" (п. п. 17, 18 рішення від 06.02.2001 року у справі "Беер проти Австрії", заява №30428/96).

Фактично суддею місцевого суду було обмежено право на доступ до правосуддя, що є грубим порушенням п. 1 "С", п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

У національному законодавстві право на доступ до правосуддя також закріплено на конституційному рівні (ч. ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України).

Отже, постанова судді місцевого суду не може залишатися в силі та підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.

За таких обставин, вимоги апеляційної скарги захисника Стрижака В.З. про скасування постанови судді місцевого суду та закриття провадження в справі щодо нього на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України, - суд апеляційної інстанції вважає такими, що не грунтуються на законі.

Проте апеляційні вимоги захисника Стрижака В.З. підлягають частковому задоволенню, оскільки на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції закінчились строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ч. 2 ст. 38 КпАП України, провадження у ній підлягає закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КпАП України.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд дійшов остаточного висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 КпАП України, Київський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

На підставі ч. 2 ст. 294 КпАП України поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Березанського міського суду Київської області від 11 червня 2020 року щодо ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу захисника Стрижака Володимира Зеліковича, який діє у захист прав і законних інтересів ОСОБА_1 , - задовольнити частково.

Постанову судді Березанського міського суду Київської області від 11 червня 2020 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КпАП України - скасувати.

Винести нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, та провадження в справі на підставі п. 7 ст. 247 КпАП України - закрити в зв`язку із закінченням на момент її розгляду строків, передбачених ч. 2 ст. 38 КпАП України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду В. В. Д з ю б і н