ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/151/20 Справа № 205/9407/19 Суддя у 1-й інстанції - Калініченко Г. П. Суддя у 2-й інстанції - Калініч Н. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2020 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Калініч Н.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, за участі особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 січня 2020 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, який не працює, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто судовий збір в розмірі 420 гривень 40 копійок, -

ВСТАНОВИЛА:

Згідно викладених у постанові судді першої інстанції обставин, ОСОБА_1 19.10.2019 року о 13 год. 20 хв. керував автомобілем Чері Тіго, реєстраційний номер НОМЕР_2 по вул. Н. Заводська м. Дніпро з явними ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота.

Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п.п. 2.5 ПДР України та скоїв правопорушення,передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з цим рішенням, ОСОБА_1 , звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження по справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи свою позицію в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 зазначає, що з матеріалів справи не вбачається, що від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння він відмовлявся, оскільки вони не містять доказів того, що йому пропонували пройти огляд у закладі охорони здоров`я, або на місці за допомогою спеціальних технічних засобів та це не відображено у протоколі.

Також, ОСОБА_1 зазначає про неналежне закріплення пояснень свідків уповноваженою посадовою особою патрульної поліції, оскільки в них відсутні відомості щодо суті правопорушення, зокрема в поясненнях свідка ОСОБА_2 не зазначено, з якими саме ознаками сп`яніння перебувала особа, що притягається до адміністративної відповідальності, а свідок ОСОБА_3 зазначила, що у нього була виявлена ознака алкогольного сп`яніння червоне обличчя, яка належить до ознак наркотичного сп`яніння, а тому, є незрозумілим, ознаки якого сп`яніння у нього були виявлені. Свідки не допитані у суді.

Крім того, матеріали справи не містять доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.

Апеляційний суд, вислухавши ОСОБА_1 , який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи питання про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд зазначає.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці данні встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення та іншими документами.

Таким чином, суддя розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, повинен оцінити докази, одним із яких є протокол, та висловити думку з приводу, чому спростовує даний доказ і які наводить докази щодо відсутності адміністративного правопорушення.

Вказані вимоги закону, суд першої інстанції виконав, та постановив рішення, яке може вважатися обґрунтованим оскільки наявні посилання на докази, які досліджено в судовому засіданні та апеляційним судом додатково досліджено докази по справі.

Факт вчинення адміністративного правопорушення та вина ОСОБА_1 підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №138196 від 19.10.2019 року (а.с.1); поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 19.10.2019 року.

Винуватість ОСОБА_1 підтверджується його показами, наданими в судовому засіданні, згідно яких, він не заперечував проти викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин та щиро розкаявся у скоєному.

Зазначене ОСОБА_1 підтвердив і під час апеляційного перегляду справи.

Також, переглянутим відеозаписом з бодікамери поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував факт знаходження у стані алкогольного сп`яніння та у присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Наявні у справі докази об`єктивно узгоджуються між собою, їх правильно покладено в обґрунтування висновків суду про доведеність винних дій ОСОБА_1 .

Ці докази у своїй сукупності є підтвердженням наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.

З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними і спростовуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд не викликав свідків у судове засідання, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки зазначені дії не є обов`язком суду, а наявних у матеріалах доказів було достатньо для вирішення питання про винуватість ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Твердження в апеляції про відсутність у матеріалах доказів відсторонення його від керування транспортним засобом суд не приймає до уваги, оскільки, як зазначив ОСОБА_1 в апеляційній інстанції, після зупинення його працівниками поліції, він звернувся до служби таксі для виклику водія.

Беручи до уваги вищенаведене, доводи апеляційної скарги не можна визнати обґрунтованими та суд визнає їх, як намагання уникнути відповідальності за адміністративне правопорушення.

Доказів, які не досліджувались судом першої інстанції, апелянтом не надано.

Порушень вимог закону, допущених судом першої інстанції, які б були підставою для скасування рішення суду, не вбачається.

Таким чином, при апеляційному перегляді, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП та не встановлено підстав для задоволення апеляційних вимог ОСОБА_1 , оскільки не виникає сумніву щодо доведеності його винуватості у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки воно повністю знайшло своє підтвердження в наявних доказах, досліджених при апеляційному розгляді.

Адміністративне стягнення призначено судом у межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 січня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто судовий збір в розмірі 420 гривень 40 копійок, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Н.І. Калініч