Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2020 року м. Рівне

Суддя Рівненського апеляційного суду Сачук В.І., з участю ОСОБА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності та його захисника адвоката Василюти С.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 09 серпня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 183-1 КУпАП

встановив:

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 09 серпня 2019 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183-1 КУпАП у вигляді суспільно корисних робіт строком на 120 годин. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 384,20 грн.

Як вбачається з постанови суду, ОСОБА_1 не сплачує аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 850 грн., щомісячно, починаючи з 06 січня 2017 року і до повноліття дитини, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій вказує, що оскаржувана постанова є незаконною, не відповідає обставинам справи та вимогам законодавства. Про оскаржувану постанову взнав тільки 11.11.2019 року, коли отримав повідомлення від «Центру пробації» про виконання стягнення, а 19.11.2019 року ознайомився з матеріалами справи.

З матеріалів справи вбачається, що він не повідомлявся про складання протоколу і протокол йому не направлявся, також суд не повідомив про дату розгляду протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього, а тому він позбавлений був права належним чином захистити свої права. До участі у справі не залучена потерпіла і протокол не містить даних про завдання їй шкоди. Суд не мав права розглянути справу без участі особи, що притягується до відповідальності і без підтвердження, що дана особа повідомлена належним чином. Державним виконавцем не направлявся йому розрахунок заборгованості по аліментах і він позбавлений права оскаржити даний розрахунок. Суд недостатньо вмотивував своє рішення, ухвалив його на припущеннях, допустив неправильність при застосуванні норм права. З перерахунку заборгованості по аліментах від 15.11.2019 року № 46892 за виконавчим листом № 569/236/17 видно, що заборгованість складає 1 130 гривень. Аліменти відповідно до рішення суду він сплачував постійно у визначеній судом сумі. Державний виконавець викликом від 15.04.2019 року № 31005, який вручений не був, зобов`язував з`явитись на 24.04.2019 року, однак протокол склав лише 06.06.2019 року. Матеріали справи підтверджують, що державним виконавцем до складання протоколу пояснень від нього ніхто не відбирав, так само і не застосовувався привід для відібрання таких пояснень. Просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови, скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити.

У відповідності до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

ОСОБА_1 про оскаржувану постанови стало відомо 11.11.2019 року, в судовому засіданні суду першої інстанції присутній не був, а тому пропущений ним строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які просять постанову суду скасувати,а провадження зарити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно диспозиції ч.1 ст.183-1 КУпАП відповідальність за даною нормою настає у разі несплати аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

З представлених матеріалів адміністративної справи вбачається, що державним виконавцем Рівненського міського відділу ДВС ГТУЮ у Рівннській області складено протокол про адміністративне правопорушення №54585723 від 06 червня 2019 року стосовно ОСОБА_1 , оскільки не сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дитини, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої станом на 01 червня 2019 року становить 17000 грн., що перевищує суму відповідних платежів за 6 місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, за що передбачене адміністративна відповідальність ст. 183-1 КУпАП.

Вказаним обставинам, з урахуванням наявних в матеріалах справи письмових доказів, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення, а також письмовим поясненням, суддя районного суду дав поверхову оцінку і дійшов до необґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП.

Зокрема, положення статті 183-1 КУпАП встановлюють адміністративну відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

З об`єктивної сторони, адміністративний проступок характеризується бездіяльністю, яка полягає у невиконанні особою свого обов`язку по сплаті аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї. При цьому для утворення складу правопорушення є обов`язковим настання суспільно шкідливих наслідків у виді виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Визначення періоду і розміру заборгованості здійснюється державним виконавцем, у провадженні якого перебуває відповідне виконавче провадження.

При вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності за несплату аліментів слід враховувати, що Закон №2234-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» в частині запровадження статті 183-1 КУпАП, набрав чинності лише 06.02.2018 року.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Статтею 8 КУпАП передбачено, що закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Враховуючи, що об`єктивна сторона правопорушення полягає у несплаті аліментів протягом певного періоду часу, то періоди несплати, які утворюють склад правопорушення повинні враховуватись виключно з 06.02.2018 року. Притягнення до адміністративної відповідальності за несплату аліментів стане можливим тільки у випадку несплати аліментів після спливу не менше шести місяців, починаючи з 06.02.2018 року.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо залишення поза увагою судом першої інстанції пояснення та квитанції щодо сплати аліментів, які були надані до письмових пояснень, є слушними, оскільки дані копії квитанцій наявні в матеріалах адміністративної справи, згідно яких ОСОБА_1 кожний місяць, починаючи з дати видачі виконавчого документу сплачував аліменти та не має заборгованості.

Оригінали квитанцій про сплату аліментів також були оглянуті в судовому засіданні.

Викладені вище обставини суд першої інстанції не з`ясував, чим допустив неповноту та однобічність розгляду справи.

З огляду на викладене, сукупність доказів, досліджених апеляційним судом під час перегляду постанови суду першої інстанції, свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , та відповідно, апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржувана постанова суду скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 09 серпня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 09 серпня 2019 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження закрити.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду Сачук В.І.