Справа №461/7369/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2020 року суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В., за участю представника Галицької митниці Держмитслужби Дунаса М.О., розглянувши матеріали, які надійшли від Галицької митниці Держмитслужби про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово не працюючої, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.483 Митного кодексу України,

встановив:

21.08.2020 року близько 18 години 00 хвилин громадянка УкраїниОСОБА_1 прямувала з приватної поїздки з Республіки Польща до України через м/п «Яворів» п/п « Краковець» Галицької митниці Держмитслужби автомобілем марки "OPEL VIVARO", реєстраційний номер НОМЕР_1 , обравши для слідування смугу митного контролю «зелений коридор», чим своїми діями заявила про відсутність в неї будь-яких товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню, або які належать до категорії товарів, на переміщення яких через митний кордон України встановлені заборони чи обмеження. При здійсненні митного контролю даного транспортного засобу виникла підозра щодо наявності у вищевказаному автомобілі товарів, які переміщуються з приховуванням від митного контролю. Автомобіль було виведено із загального потоку та скеровано у бокс поглибленого огляду засобів. Під час проведення поглибленого огляду у задній частині автомобіля в місці, передбаченому для зберігання трапу для інвалідного візка було виявлено прихований товар а саме: зелений горошок консервований в металевих банках з маркуванням «Nasza spizarnia GROSZEK KONSERWOWY» в кількості 39 банок вагою по 400 грам банка, загальною вагою 15 кілограм 600 грам. Предмети були поміщені в порожнину автомобіля, без внесення змін в його заводську конструкцію. На момент виявлення та документування протоколу про порушення митних правил громадянкоюОСОБА_1 документів які підтверджували б походження чи вартість товару не надавалось.

Відповідно до ст.526 МК України, вважаю можливим провести розгляд справи у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та не з`явився в судове засідання, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи.Матеріали справи свідчать про обізнаність ОСОБА_1 щодо розпочатого відносно неї адміністративного провадження, складення протоколу з приводу вищенаведених обставин, скерування протоколу на розгляд до суду та про обізнаність щодо дати, часу та місця розгляду справи в суді.

Суд зауважує, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Зважаючи на обов`язок суду щодо розгляду справи в розумні строки, приходжу до переконання про можливість розгляду справи за відсутності особи щодо якої складено протокол.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку справи, у якій вона є стороною. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту. В поняття «розумний строк» розгляду справи Європейський суд з прав людини включає: складність справи, поведінку заявника, поведінку органів державної влади, важливість справи для заявника. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 року, в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Крім того, Європейський суд з прав людини у п. 41 рішення від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 року та «Трух проти України», заява N 50966/99 від 14.10.2003 року).

За наведених обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що особа, яка притягається до відповідальності не з`явилася в судове засідання, обізнана про наявність даного адміністративного провадження та скерування справи на розгляд до суду, що підтверджується протоколом, відповідно до якого їй роз`яснено права під час складання даного протоколу, визнано можливим розгляд справи у її відсутності.

Представник Галицької митниці Держмитслужби протокол підтримав.

Заслухавши доводи представника митниці, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Згідно ст.458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно ч.1 ст.483 МК України, відповідальність настає за дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві дані.

Частиною 2 та частиною 4 ст.366 МК України, передбачено, що канал, позначений символами зеленого кольору ("зелений коридор"), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню. Громадянин самостійно обирає відповідний канал ("зелений коридор" або "червоний коридор") для проходження митного контролю за двоканальною системою.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (ч.1 ст.486 МК України).

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України, тобто обравши спрощену зону митного контролю, остання намагалася перемістити через митний кордон України товар з приховуванням від митного контролю, а саме з використанням засобів та способів, що утруднюють виявлення таких товарів, що підтверджується протоколом про порушення митних правил №1608/20900/20 від 21.08.2020 року до якого в ОСОБА_1 доповнень та зауважень не було, копією паспорта ОСОБА_1 , копією контрольного талону, копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, актом про проведення огляду товарів, фотокопіями, поясненнями ОСОБА_1 , в яких остання зазначила, що під час поїздки до Польщі купила продукти харчування і поклала в багажному відсіку автомобіля в місці для зберігання інвалідного візка консервований зелений горошок, описом вилучених предметів, службовою запискою.

Аналізуючи докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України доведена повністю.

Вирішуючи питання про призначення виду стягнення за порушення митних правил, суд бере до уваги те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

З урахуванням характеру вчиненого порушення, особи порушниці, яка раніше до адміністративної відповідальності за порушення митних правил не притягувалася, ступеня її вини, приходжу до висновку, що до ОСОБА_1 слід застосувати стягнення у виді штрафу в розмірі 100% вартості товару, а товар, що був предметом порушення митних правил слід конфіскувати в дохід держави.

Згідно матеріалів справи, вартість товару становить 800,00 гривень.

З особи, яка притягається до відповідальності, на підставі ч.1 ст.519 МК України, підлягають стягненню витрати, понесені митним органом за зберігання товарів, які стали предметом порушення митних правил на складі митниці.

Окрім цього, у відповідності до ст.487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення. Так, ст.40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного з правопорушника стягується 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420,40 гривень.

Керуючись ст.ст.458, 459, 461, 483, 486, 527, 528 МК України, суд

постановив:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 Митного кодексу України та накласти на неї стягнення у виді штрафу в розмірі 800,00 гривень.

Вилучений, згідно протоколу №1608/20900/20 від 21.08.2020 року товар конфіскувати в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 витрати за зберігання на складі митниці товарів, що є предметом порушення митних правил в сумі 16,62 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави в особі Державної судової адміністрації України 420,40 гривень судового збору.

Постанова може бути оскаржена упродовж десяти днів з дня її винесення.

Суддя Стрельбицький В.В.