Провадження №: 3/752/7127/20
П О С Т А Н О В А

іменем України

31 серпня 2020 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Єсауленко М.В., розглянувши адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

встановив:

ОСОБА_1 13.07.2020 р. о 10 год. 30 хв., перебуваючи за місцем проживання - АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно ОСОБА_2 , - висловлювався ненормативною лексикою на її адресу.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованих дій не визнав. Пояснив суду, що жодних насильницьких дій відносно дружини та її сестри не вчиняв. ОСОБА_2 є сестрою його дружини і постійно проживає разом з ним за зазначеною адресою, оскільки здійснює догляд за його дружиною. На ґрунті неприязних відносин і необґрунтованих звинувачень з боку ОСОБА_2 про те, що він здасть дружину до інтернату, між ними постійно виникають конфлікти, остання налаштовує дружину проти нього і створює конфлікти.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_2 суду пояснила, її сестру після хвороби паралізувало, тому вони протягом трьох останніх років проживає по АДРЕСА_1 , та здійснює догляд за сестрою. ОСОБА_1 , який є чоловіком сестри, знущається над дружиною, висловлює на їх адресу образи, вчиняє конфлікти, погрожує здати сестру до інтернату і забрати квартиру. Через вказані сварки психоемоційний і фізичний стан сестри погіршується. Вона намагалася вирішити квартирне питання мирним шляхом, пропонувала ОСОБА_1 розміняти квартиру, чи здати у найм належну сестрі частку квартири, між тим останній всі її пропозиції ігнорує. ОСОБА_1 завдав їй тілесні ушкодження та було відкрито кримінальне провадження. Вона не є опікуном сестри, оскільки має ІІ групу інвалідності. ОСОБА_1 також не оформлює опікунство.

Суд, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілої, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Пунктом 3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п.14 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Суд, оцінюючи показання, безпосередньо отримані від потерпілої а особи, яка притягається до відповідальності, приходить до висновку, що показання ОСОБА_2 є послідовними та несуперечливими, та вважає їх такими, що доводять протиправність дій ОСОБА_1 . Показання ОСОБА_1 суд відкидає, вважаючи їх суперечливими та такими, що не спростовують показань ОСОБА_2 .

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає доведеним скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП, за ознаками вчинення домашнього насильства психологічного характеру відносно ОСОБА_2 .

Враховуючи, особу правопорушника, його ставлення до вчиненого, суд вважає за доцільне застосувати відносно ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу. Суд вважає, що така міра відповідальності відповідає вчиненим правопорушенням і є такою, що відповідає меті адміністративного стягнення, встановленого ст. 23 КУпАП.

Окрім того, згідно ст.40-1 КУпАП з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 420, 40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст.ст. 9, 33-35, 401, ч.1 ст.1732, ст.ст. 276-280, 283-285 КУпАП, суд, -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 10 (десяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя М.В. Єсауленко