КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 756/2285/20
Провадження № 33/824/3631/2020
Головуючий в суді першої інстанції: Андрейчук Т.В.
Доповідач: Трясун Ю.Р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2020 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу захисника Кузьміна Є.О. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 16 квітня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

за участю особи, притягнутої
до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Оболонського районного суду міста Києва від 16 квітня 2020 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до постанови, 01 лютого 2020 року о 05 год. 00 хв. в м. Києві по вул. Вишгородській, 34/1, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Seat» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. На вимогу працівника поліції пройти у встановленому законом порядку огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України) та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Кузьмін Є.О. в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати постанову Оболонського районного суду міста Києва від 16 квітня 2020 року та прийняти нову постанову, якою провадження щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Одночасно апелянт заявляє клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, оскільки вважає, що строк він пропустив із поважних причин.

В апеляційній скарзі захисник зазначає, що копію постанови ні він, ні ОСОБА_1 не отримували, про рішення дізнались 17 серпня 2020 року з Єдиного реєстру судових рішень, відтак строк на апеляційне оскарження постанови пропущено з поважних причин.

В доводах апеляційної скарги апелянт вказує, що постанова суду першої інстанції є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Захисник зазначає, що дійсно на місці зупинки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду за допомогою приладу «Драгер».

В той же час, ОСОБА_1 наполягав на проведенні огляду у закладі охорони здоров`я, однак працівники поліції на дану вимогу жодним чином не відреагували та не запропонували ОСОБА_1 направити його до найближчого закладу охорони здоров`я.

Захисник також зазначає, що ані він, ані ОСОБА_1 не були належним чином повідомлені про розгляд справи, відтак не могли з`явитись до суду та надати свої пояснення.

Дослідивши доводи клопотання про поновлення строку, апеляційний суд вважає, що апелянт пропустив строк на апеляційне оскарження постанови суду з поважних причин.

Як вбачається із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, в них відсутні відомості про отримання ОСОБА_1 копії судового рішення, ухваленого 16 квітня 2020 року за його відсутності.

З урахуванням положень ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, апеляційний суд вважає, що апелянт пропустив строк на оскарження постанови з поважних причин, а тому його апеляційна скарга підлягає розгляду.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх доказів в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На думку апеляційного суду, суддя першої інстанції, розглядаючи справу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, в повній мірі дотримався вимог закону.

В доводах апеляційної скарги захисник зазначає, що суд першої інстанції розглянув справу без його участі та участі ОСОБА_1 , чим порушив право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на надання пояснень, що призвело до неповного та поверхневого розгляду справи.

Апеляційний суд вважає зазначені доводи необґрунтованими та зазначає, що та обставина, що справу було розглянуто за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не може бути визнана безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови з огляду на наступне.

У рішенні від 26 квітня 2007 року у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Як вбачається із матеріалів справи, суд першої інстанції направляв судову повістку на адресу, яку повідомив ОСОБА_1 працівникам поліції при складанні відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, однак повістка повернулась до суду за терміном зберігання.

Крім того, судом першої інстанції також було повідомлено і захисника Кузьміна Є.А. про дату час та місце розгляду справи, шляхом направлення йому СМС повідомлення на вказаний ним у клопотанні телефонний номер.

Відтак, судом першої інстанції в повному обсязі вживались заходи для забезпечення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, однак ОСОБА_1 правом бути присутнім під час розгляду справи не скористався, тому суд вірно на підставі ст. 268 КУпАП розглянув справу за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Оскаржуючи судове рішення, апелянт також зазначає про те, що працівниками поліції була проігнорована згода ОСОБА_1 на проведення огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

При цьому під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 повідомив про те, що йому взагалі не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Проте з такими доводами не погоджується апеляційний суд.

Судом апеляційної інстанції був досліджений відеозапис із нагрудної камери інспектора поліції, із якого вбачається, що ОСОБА_1 інспектор поліції в присутності двох свідків пропонував пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки так і у закладі охорони здоров`я, однак ОСОБА_1 відмовився від проходження будь - якого огляду.

Зазначені в протоколі обставини підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідно до яких ОСОБА_1 у їх присутності відмовився від проходження огляду.

Апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, в присутності двох свідків, як того і вимагають положення ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення, зокрема, стану алкогольного сп`яніння.

Отже, відмова водія від проходження відповідно до п. 2.5 ПДР України огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, ОСОБА_1 повинен був виконати вимоги інспектора патрульної поліції пройти огляд на стан сп`яніння. Не виконавши це, він вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, про що судом першої інстанції зроблений правильний висновок.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Апеляційний суд вважає, що суд цих вимог закону дотримався в повній мірі та ухвалив рішення, яке є вмотивованим, а викладені в ньому висновки відповідають фактичним обставинам справи, відтак підстав для скасування оскаржуваної постанови немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П ОС Т АН О ВИ В :

Апеляційну скаргу захисника Кузьміна Є.О. в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Оболонського районного суду міста Києва від 16 квітня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун