Єдиний унікальний номер судової справи 201/6495/20
Номер провадження 3/201/3172/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2020 року суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Ополинська І.Г., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Соборного відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . та проживаючою за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 08 липня 2020 року серія АПР18 662647, 05 липня 2020 року о 15 годині 28 хвилин за аресою АДРЕСА_2 на мобільний телефон ОСОБА_1 надійшло два повідомлення з інструкцією підтвердження виконання вимог самоізоляції через додаток «Дій Вдома», повідомлення доставлені успішно, інструкцію не виконано, чим порушено п.п.3 п.3 постанови КМУ №500 від 17.06.2020 року, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що з 04 липня 2020 року вона знаходиться на самоізоляції. 05 липня 2020 року їй на мобільний телефон прийшло повідомлення з мобільного додатку «Дій Вдома», однак вона його не чула, оскільки розмовляла по телефону, а повідомлення приходять беззвучно і у самому додатку не можливо змінити вказані властивості. Після того, як мобільний додаток повідомив їй, що вона порушила умови самоізоляції, вона зателефонувала 102, для фіксації її місця знаходження і повідомила черговим, що нею режим самоізоляції не порушувався та одразу зробила фото. Того ж дня у вечері, взявши мобільний телефон із зарядки, вона побачила, що додаток «Дій Вдома» знов повідомив її про порушення нею умов карантину, однак жодних повідомлень на телефон не надходило. У зв`язку з чим, вона повторно зателефонувала 102 та повідомила, що перебуває вдома, умов самоізоляції не порушує, і на її мобільний телефон не приходять повідомлення. Після чого зробила фото та надіслала його у додатку «Дій Вдома» для підтвердження вказаних обставин.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно останньої, якій інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, вважаю, що провадження по даній справі підлягає закриттю за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, встановленого порядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі та гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Виходячи з принципу верховенства права конституційна презумпція невинуватості особи поширюється і на обвинувачення її у вчиненні адміністративного правопорушення.

При чому ЄСПЛ у справі «AllenetdeRibemont v. France» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що спричиняють вчинення адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

За положеннями ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясовується, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (абз. 1 ст. 251 КУпАП).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП (абз. 2 ст. 251 КУпАП).

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається суть адміністративного правопорушення.

Складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень ст. 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Отже, обставини, наведені у протоколі про адміністративне правопорушення, суб`єктом, який його склав, повинні підтверджуватись іншими зібраними цим суб`єктом доказами.

Так, відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП, в якому зазначено, що на мобільний телефон останньої 05 липня 2020 року о 15 годині 28 хвилин за аресою АДРЕСА_2 надійшло два повідомлення з інструкцією підтвердження виконання вимог самоізоляції через додаток «Дій Вдома», повідомлення доставлені успішно, інструкцію не виконано, чим порушено п.п.3 п.3 постанови КМУ №500 від 17.06.2020 року.

Адміністративна відповідальність за ст. 44-3 КУпАП настає у разі порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Диспозиція вказаної норми є бланкетною, тобто такою, що відсилає до норм іншого нормативно-правового акта, тому, формулюючи суть адміністративного правопорушення, вказівка на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та якого не дотрималась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

Закон України «Про захист населення від інфекційних хвороб» визначає правові, організаційні та фінансові засади діяльності органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, спрямованої на запобігання виникненню і поширенню інфекційних хвороб людини, локалізацію та ліквідацію їх спалахів та епідемій, встановлює права, обов`язки та відповідальність юридичних і фізичних осіб у сфері захисту населення від інфекційних хвороб.

Стаття 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» регулює визначення термінів, і вказано, що карантин - це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

За приписами ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

У пункті 3 постанови Кабінету Міністрів України № 500 від 17 червня 2020 року «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» зазначено, що ця постанова набирає чинності з 22 червня 2020 р., крім пункту 2 цієї постанови, який набирає чинності з дня її опублікування.

Отже, вказана постанова Кабінету Міністрів України лише вносить зміни до актів Кабінету Міністрів України, та не встановлює і не передбачає переліку заборон та обмежень у зв`язку з карантинними заходами.

Разом з цим, підпунктом 3 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» від 20 травня 2020 року № 392 (зі змінами від 25 червня 2020 року) визначено, що на період дії карантину заборонено самовільно залишати місця самоізоляції, обсервації.

Таким чином, ОСОБА_1 інкримінуються вчинення дій, які не визначені Підпунктом 3 пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 500 від 17 червня 2020 року «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України», а тому вона не є суб`єктом відповідальності за порушення яке визначено посадовою особою, що складала протокол.

Отже, неправильність формулювання суті адміністративного правопорушення, зокрема, зазначення посадовою особою в протоколі того пункту Постанови, який не передбачає відповідальності за інкриміновані ОСОБА_1 діяння, є грубим порушенням вимог ст. 256 КУпАП, висунутих до складання протоколу, що, у свою чергу, створює передумови до порушення права останньої здійснювати предметний захист.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії» (Каrelin v/ Russia», заява № 926/08), коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, суд не має змоги уточнювати, відредактовувати протокол.

Тож, суддя позбавлений процесуальної можливості вносити зміни чи редагувати фабулу правопорушення, у тому числі, самостійно встановлювати та зазначати який саме пункт нормативно-правового акту був порушений, усуваючи таким чином допущені посадовою особою, недоліки, і як наслідок, дійти висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу та події інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

У матеріалах справи, у якості доказів порушення умов самоізоляції ОСОБА_1 , особою що склала протокол надано рапорт чергового інспектора ГУ НП в Дніпропетровській області від 05 липня 2020 року, рапорт молодшого лейтенанта поліції дільничного офіцера поліції Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, копія паспорту ОСОБА_1 та пояснення ОСОБА_1 .

Однак наявні в матеріалах справи рапорти складені черговим інспектором ГУ НП в Дніпропетровській області та молодшим лейтенантом поліції дільничним офіцером поліції Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки такі особа є представниками суб`єкта владних повноважень, і, у даному випадку, виконують відповідні функції нагляду за дотриманням правил щодо карантину людей.

Така позиція повністю узгоджується із правовою позицію висловленою у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року №489/4827/16а вбачається, що свідчення службової особи інспектора патрульної поліції не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху.

Крім того, працівниками поліції не надано жодного доказу на спростування доводів особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про те, що мобільний додаток «Дій Вдома» належно функціонував, відправляв та вчасно отримував в той день повідомлення щодо виконання інструкцій, а навпаки роздруківка рапорту чергового інспектора ГУ НП в Дніпропетровській області від 05 липня 2020 року підтверджує те, що ОСОБА_1 здійснювала повідомлення до 102 про фіксування факту не порушення нею умов та правил самоізоляції

Відтак, висновок працівника поліції про наявність в діях ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, фактично зроблений на припущеннях.

Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Так, у відповідності до сталої практики ЄСПЛ, а саме справи «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Отже, суддя приходить до висновку, що обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серія АПР18 662647 від 08 липня 2020 року не підтверджені належними та допустимими доказами.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного проступку, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, не доведена поза розумним сумнівом, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247, КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях останньої складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1,9, 245, 251, 252, 280, 247 п. 1, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП закрити, за відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя І.Г. Ополинська