КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА[1]

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Сітайло О.М. за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника Солод Т.О., розглянувши апеляційну скаргу Солод Т.О. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 29 квітня 2020 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 29 квітня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, стягнуто судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп. на користь держави.

Судом першої інстанції встановлено, що 24.02.2020 року о 15год. 10 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Део», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався на АД м-06 Київ-Чоп, 19 км, з ознаками наркотичного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, тобто порушиввимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою суду, захисник Солод Т.О. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову Святошинського районного суду міста Києва від 29 квітня 2020 року скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, обґрунтовуючи тим, що обставини, вказані в протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають дійсності; апелянт наполягає, що не керував транспортним засобом, тобто не є водієм відповідно до п.27 постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 р. №14, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування, а відтак в його діях не має складу правопорушення, оскільки відповідальність за знаходження поряд із транспортним засобом у стані як алкогольного, так і наркотичного сп`яніння законодавством не передбачена.

Крім того, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду міста Києва від 29 квітня 2020 року, мотивуючи тим, що справу розглянуто неповно, упереджено та необ`єктивно, що позбавило його можливості реалізувати свої процесуальні права; копію вказаної постанови не отримував, а тому строк на апеляційне оскарження вважає таким, що пропущений з поважних причин.

З метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, з огляду на викладені обставини суд апеляційної інстанції вважає за необхідне клопотання задовольнити, захиснику Солод Т.О. в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду міста Києва від 29 квітня 2020 року, як такий, що пропущений з поважних причин, оскільки у матеріалах справи відсутні дані, що спростовували би наведені апелянтом підстави.

Вислухавши в судовому засіданні пояснення ОСОБА_1 , його захисника Солод Т.М., вивчивши адміністративні матеріали, дослідивши докази, у тому числі відеозапис, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 266 КУпАП передбачено, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного,наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка полодіє чи керує автомобілем, підлягає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що працівники поліції його на транспортному засобі на зупиняли, а підійшли до нього у той час, як він вийшов із аптеки та підійшов до свого автомобіля, тобто транспортним засобом він не керував, а тому не є водієм, а відтак його не можна було притягнути до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП. Також ОСОБА_1 пояснив, що самостійно пройшов огляд у лікаря нарколога в медичному закладі ТОВ «Медлюкс», за результатом імунохроматографічного дослідження №26 від 15.02.2020 року результат - негативний.

У судовому засіданні апеляційної інстанції захисник Солод Т.О. підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати; наполягала на тому, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, так як він не був особою, яка керувала транспортним засобом, а відтак подальші дії поліцейських щодо ОСОБА_1 є незаконними.

Як убачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 за № 310291 від 15 лютого 2020року, о 15 год. 10 хв. на АД м-06 Київ-Чоп 19 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Део», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння. Від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і порушень при його складанні, що стали би підставою для скасування постанови суду, не встановлено.

Обставини, викладені у протоколі, підтверджуються власноруч підписаними письмовими поясненнями свідків про те, що ОСОБА_1 у їх присутності відмовився від огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я.

Із переглянутого у судовому засіданні відеозапису вбачається, що працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому Законом порядку та роз`яснили його права, а також юридичні наслідки відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. При цьому твердження ОСОБА_1 , що він не керував транспортним засобом, спростовуються даними зафіксованими на відео, а також даними рапорту інспектора взводу №1 роти №1 Дайнеко В. від 15.02.2020, поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Досліджені апеляційним судом докази є належними доказами у розумінні ст. 252 КУпАП та у своїй сукупності доводять винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Отже, суд першої інстанції, дотримуючись вимог ст. ст. 251, 252 КУпАП, повно, всебічно та об`єктивно дослідив всі обставини справи в їх сукупності, дав оцінку кожному доказу із наведенням відповідних мотивів та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, належним чином вмотивувавши своє рішення.

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що твердження ОСОБА_1 , що він автомобілем не керував, а тому йому безпідставно запропонували пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння,- надумані і є способом захисту, оскільки спростовуються дослідженими у суді доказами.

Крім того, суд, не бере до уваги результат імунохроматографічного дослідження виданого ТОВ «Медлюкс», оскільки зазначена установа не входить до переліку закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції затверджених спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року № 1452/735, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння».

Обґрунтованих доводів, які стали би безумовними підставами для закриття провадження по справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення у межах апеляційної скарги не встановлено такихпорушень, що унеможливили би прийняття законного та обґрунтованого рішення.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання захисника Солод Т.О. в інтересах ОСОБА_1 -задовольнити.

Поновити захиснику Солод Т.О.строк на апеляційне оскарження постанови судді Святошинського районного суду міста Києва від 29квітня 2020 року.

Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 29 квітня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційногосуду О.М. Сітайло

Справа № 33/824/2388/2020 Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий суддя у 1-й інстанції: Скорін А.В.

Суддя в апеляційній інстанції: Сітайло О.М.