33/804/434/20
266/2502/20

Суддя 1-ої інстанції: Пантелєєв Д.Г.
Суддя доповідач: Куракова В.В.
Категорія: ч. 2 ст. 185-10 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2020 року м. Маріуполь

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Куракова В.В., ознайомившись з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19 червня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хомутове Новоазовського району Донецької області, громадянина України, працюючого рибалкою в ФОП « ОСОБА_2 », мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185-10 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1 700 грн., -

УСТАНОВИЛА:

Постановою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19 червня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185-10 КУпАП, оскільки він 24.04.2020 року о 03-00 год. спільно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на маломірному судні типу «Москва» з бортовим номером НОМЕР_1 вийшов в Азовське море з пункту базування в м. Маріуполь без повідомлення адміністрації пункту базування та відділу прикордонної служби «Маріуполь». О 12-10 год. 24.04.2020 року кораблем Морської охорони «BG-22» в контрольованому прикордонному районі з координатами Ш=47°04,7 Пн.Ш. Д= ОСОБА_5 було виявлено маломірне судно типу «Москва» з бортовим номером НОМЕР_1 , судноводій якого ОСОБА_1 на неодноразові вимоги сигнальними ракетами та сиреною не відреагував, вдався до втечі від корабля Морської охорони, направивши судно до берега, чим вчинив злісну непокору законним вимогам військовослужбовців Державної прикордонної служби України.

На зазначену постанову ОСОБА_1 10 серпня 2020 року подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду першої інстанції скасувати.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційну скаргу необхідно повернути апелянту за наступних підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

В апеляційній скарзі та заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 не наведено ніяких відомостей, які свідчать про те, що він саме з поважних причин не мав можливості своєчасно оскаржити постанову суду. Крім того доказів на підтвердження дати отримання копії оскаржуваного рішення до апеляційної скарги не додано.

Як вбачається з матеріалів провадження, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 було складено за його присутності, про що свідчить підпис останнього в протоколі про адміністративне правопорушення серії РУМО № 125761 від 24 квітня 2020 року (а.с. 2). Після складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 дані матеріали про адміністративне правопорушення були направлені до Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області, про що ОСОБА_1 було також повідомлено під підпис (а.с. 2). Статтею 268 КУпАП не встановлено імперативних вимог щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 185-10 КУпАП виключно у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тож вживши відповідних заходів щодо інформування ОСОБА_1 про судовий розгляд, з метою недопущення порушення приписів ст. 38 КУпАП, суд першої інстанції розглянув справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за його відсутністю. За таких підстав, вважати поважною причину пропуску строку на апеляційне оскарження, наведену у апеляційній скарзі ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції не може.

Крім того, для отримання інформації щодо стану розгляду судової справи та прийнятих судових рішень функціонує офіційний веб-портал «Судова влада України» та «Єдиний державний реєстр судових рішень», за допомогою яких будь-яка особа може отримати актуальну інформацію щодо стану судової справи, та стадії її розгляду, тож ОСОБА_1 мав об`єктивну можливість дізнатися про прийняте рішення вже після судового розгляду та у визначений ст. 294 КУпАП строк подати апеляційну скаргу на прийняте судове рішення.

Дана позиція повністю відповідає усталеній практиці ЄСПЛ, яку відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ як джерело права. Так, у рішенні ЕСПЛ у справі «Пономарев проти України» Суд зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Крім того, КУпАП встановлено, що строк на оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення відраховується не з моменту отримання копії оскаржуваного судового рішення, а з моменту його винесення.

Таким чином, матеріали справи не містять даних про наявність поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, не наведено таких причин і в апеляційній скарзі.

Отже в поновленні строку апеляційного оскарження ОСОБА_1 слід відмовити, апеляційну скаргу повернути апелянту у відповідності до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19 червня 2020 року відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 185-10 КУпАП.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19 червня 2020 року відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 185-10 КУпАП повернути ОСОБА_1 .

Суддя: В.В. Куракова