Єдиний унікальний номер судової справи 201/5171/20
Номер провадження 3/201/2627/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2020 року суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Ополинська І.Г.,

при секретарі судового засідання Кінаші Я.А.,

за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Погорілого А.М.,

представника потерпілої адвоката Келембет І.М.,

потерпілої ОСОБА_2 ,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, із вищою освітою, який є фізичною особою-підприємцем, розлученого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Посадовою особою ДОП СП Дніпровського РВП Дерезою С.В. стосовно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, серії АПР № 661011 від 24 травня 2020 року, відповідно до якого, 24 травня 2020 року приблизно о 00 годин 30 хвилин, ОСОБА_1 знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 вчинив сварку, в ході якої виражався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою на адресу колишньої дружини ОСОБА_2 та падчериці ОСОБА_3 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру, що призвело до побоювання постраждалих осіб за своє життя та здоров`я, тобто адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину свою у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП не визнав та пояснив, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 його колишня дружина, з якою він розлучився у 2016 році, а остаточно припинив будь-які стосунки у січні 2018 року. Вказав, що ОСОБА_2 зареєстрована у квартирі АДРЕСА_2 , власником якої був його батько, а після смерті останнього він вступив у спадщину та є єдиним власником цієї квартири, та проживала у цій квартирі до січня 2018 року.

Починаючи з січня 2018 року між ними склалися неприязнені стосунки на ґрунті розподілу майна, зокрема, квартири АДРЕСА_2 , на даний час триває судовий розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до нього.

23 травня 2020 року в суботу приблизно о 10 годині ранку ОСОБА_2 та 6 невідомих людей прибули до його місця мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , спилили замки на вхідних дверях його квартири та незаконно проникли до його помешкання. В той час, вдома знаходилася його цивільна дружина ОСОБА_4 , яка намагалася чинити супротив таким протиправним діям вказаних осіб, однак, з 10 по 13 годину її позбавили свободи, забрали мобільний телефон, погрожували фізичною розправою та спричинили тілесні ушкодження. Він приїхав до свого помешкання приблизно о 13 годині, намагався розібратися, що трапилося, побачив зламані замки та відсутність техніки. ОСОБА_2 заявила, що вона таким чином поновлює своє місце проживання згідно її реєстрації у паспорті та знищить його. В подальшому ці люди не покидали його квартиру, на що він неодноразово викликав наряди поліції, які по приїзду відібрали пояснення від сусідів. Також поліцейські вимагали, щоб у приміщенні залишилися лише особи, які зареєстровані у цій квартирі, після чого, у квартирі залишилися лише він, ОСОБА_2 та її захисник Келембет І.М. Через деякий час донька ОСОБА_2 привезла їй алкогольні напої вино та шампанське, які остання стала розпивати разом із адвокатом у нього у квартирі. Протягом послідуючих двох годин ОСОБА_2 провокувала його на сварку. Далі на початку першої години ночі 24 травня 2020 року донька ОСОБА_2 ОСОБА_3 привезла їй особисті речі для сну. Після чого, через двері ОСОБА_2 стала кричати своїй донці, щоб та викликала поліцію, так як він вчиняє над нею насильство. Через деякий час, донька ОСОБА_2 зайшла до квартири з працівниками поліції, які опитавши всіх, склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення.

Стверджував, що він ніякого насильства по відношенню до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не вчиняв, не висловлювався на їх адресу нецензурною лайкою, не погрожував фізичною розправою та не застосовував фізичної сили.

Навпаки, вважає дії своєї колишньої дружини ОСОБА_2 протиправними, оскільки остання зламавши замки на вхідних дверях квартири, власником якої він є, потрапила до помешкання, добровільно там залишалася увесь час, вживала алкогольні напої, усіляко його провокувала, заявляючи, що тепер вона буде тут жити. Додав, що за фактом спричинення тілесних ушкоджень його цивільній дружині ОСОБА_4 внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а також ним до правоохоронних органів подана заява про незаконне проникнення до його житла. Вважав, що в його діях відсутній склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а тому просив закрити провадження у даній справі. На підтвердження таких доводів надав відповідні документи та диск із фото, відео-, - аудіо записом подій, що відбулися в його квартирі 23-24 травня 2020 року.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що ОСОБА_1 її колишній чоловік, з яким вони офіційно розірвали шлюб у 2016 році, а фактично припинили відносини, як подружжя, з січня 2018 року.

Стверджувала, що квартира АДРЕСА_2 була придбана за спільні кошти її та ОСОБА_1 , але право власності на вказану квартиру зареєстроване на батька ОСОБА_1 за проханням останнього. Також вказала, що вона є зареєстрованою у цій квартирі, але не проживає з січня 2018 року. Підтвердила, що з ОСОБА_1 у неї склалися неприязнені стосунки на ґрунті розподілу спільного майна, у тому числі, і цієї квартири, на даний час триває судовий розгляд цивільної справи за її позовом до ОСОБА_1 .

Приблизно за два місяці до цих подій, ОСОБА_1 перестав виходити з нею на зв`язок з приводу перемовин щодо наявної цивільної справи в суді та розподілу спільного майна. Тому вона вирішила приїхати до ОСОБА_5 для того, щоб обговорити розподіл майна. З цією метою, 23 травня 2020 року в суботу приблизно о 10 годині ранку вона разом із своїми кумами, приїхала за адресою: АДРЕСА_1 , та виявила, що замки на вхідних дверях були змінені, вона подзвонила у двері, ніхто не відкрив, і тоді вона попросила кума запросити слюсаря, щоб зрізати замки, оскільки у квартирі знаходилися її речі. При цьому, вона подзвонила захиснику ОСОБА_6 , своїй донці та своєму зятю, які теж приїхали до цієї квартири. Протягом 40 хвилин слюсар зрізав замки, а коли вони потрапили до квартири, виявилося, що там знаходиться цивільна дружина ОСОБА_1 ОСОБА_4 , яка повідомила, що ОСОБА_1 буде о 18 годині. Далі приблизно о 13 годині приїхав ОСОБА_1 , влаштував скандал, в присутності всіх принижував її, неодноразово викликав працівників поліції та «Корт». В подальшому, по приїзду працівників поліції, останні вимагали, щоб квартиру залишили всі сторонні особи, окрім тих, що зареєстровані у цьому помешканні. Тоді у квартирі залишилися, вона, її захисник та ОСОБА_1 , при цьому, вона попросила доньку ОСОБА_3 привезти продукти харчування. Далі ОСОБА_1 вживав алкогольні напої, поводив себе неадекватно, включав нецензурні пісні на мобільному телефоні, а коли приїхала донька с продуктами харчування не пустив її до квартири. Після чого, донька викликала працівників поліції, які по приїзду опитали всіх та склали протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

При цьому, стверджувала, що ОСОБА_1 весь час висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, спричинив тілесні ушкодження, оскільки своєю груддю тиснув на неї, намагаючись відштовхнути, внаслідок чого, у неї вся грудна клітина була в синцях та подряпинах, а також ОСОБА_1 висловлювався нецензурною лайкою у бік її доньки ОСОБА_3 та погрожував розправою. Такі дії ОСОБА_1 вчиняв раніше неодноразово. Після таких протиправних дій, у неї виникли побоювання за своє та доньки життя та здоров`я.

У той же час, вказала, що до лікарні з приводу спричинених ОСОБА_1 тілесних ушкоджень не зверталася, до квартири в той день приїхала за своєю ініціативою, в подальшому у квартирі залишалася теж за своєю ініціативою, і взагалі хотіла залишитися там жити, але не вважає такі свої дії провокуванням, а навпаки у такий спосіб поновлює своє право на проживання у цій квартирі, оскільки вважає, що теж є власником цього помешкання і бажає його розділити.

Просила притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення відносно неї та її доньки домашнього насильства.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Погорілий А.М. у судовому засіданні просив суд закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно свого підзахисного на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю у діях останнього складу інкримінованого правопорушення, посилаючись на відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження викладених у протоколі обставин.

Звернув увагу на те, що єдиними доказами, які зібрані посадовою особою, що склала протокол, це пояснення ОСОБА_2 , її доньки ОСОБА_3 та захисника Келембет І.М., які фактично є заінтересованими особами та мали на меті провокування цих подій, оскільки на теперішній час в суді перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл майна, у тому числі, і квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, зауважив, що є передбачені законом способи врегулювати питання щодо усунення перешкоди у користування житлом, якими ОСОБА_2 не скористалася і вчинила протиправні дії, зрізавши замки на вхідних дверях квартири та потрапивши до цього помешкання, власником якого є ОСОБА_1 . Крім того, вважав, що протокол про адміністративне правопорушення складений із порушенням ст. 256 КУпАП, зокрема, протокол не містить відомостей, яка саме шкода була чи могла бути завдана потерпілим, що є обов`язковою умовою настання відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження наявності таких наслідків.

На підтвердження таких доводів просив дослідити надані ним до письмових пояснень матеріали та диск з фото, відео-, аудіо- записом подій, що відбулися у квартирі 23-24 травня 2020 року, які зафіксував ОСОБА_1 .

Представник потерпілої ОСОБА_2 - адвокат Келембет І.М. зазначила, що була свідком подій, що відбувалися у квартирі АДРЕСА_2 , 23-24 травня 2020 року та у повному обсязі підтвердила пояснення, надані ОСОБА_2 . Просила притягти до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_2 за обставин викладених у протоколі.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , доводи представника потерпілої ОСОБА_6 та захисника Погорілого А.М., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , якому інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а також надані сторонами під час розгляду справи докази, приходжу до висновку, що провадження по даній справі підлягає закриттю за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, встановленого порядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі та гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Нормами ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як слідує з ч. 2 ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Вимогами ч. 1 ст. 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Так, посадовою особою поліції дії ОСОБА_1 кваліфікуються за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Згідно з п. 14 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Таким чином, вказана норма передбачає дві складових наслідків застосування психологічного насильства, а саме обмеження волевиявлення особи чи контроль у репродуктивній сфері, за умов що такі дії чи бездіяльність викликали у постраждалої особи: побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб або спричинили емоційну невпевненість чи нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Поряд із цим, виходячи з тлумачення чинного законодавства слідує, що на відмінність від більшості адміністративних правопорушень, у ст. 173-2 КУпАП чітко визначена форма вини, як умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, унаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

При цьому, статтею 10 КУпАП визначено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Тож, саме поняття домашнього насилля передбачає бажання кривдника заподіяти шкоду жертві, планування до дій, чи бездіяльності, які призведуть до відповідного наслідку у жертви.

Так, під час судового розгляду вказаної справи встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є колишнім подружжям, між яким склалися тривалі неприязнені стосунки на ґрунті розподілу спільного майна після розлучення, зокрема, безпосередньо квартири за місцем розташування якої відбулися події відображені у протоколі, що і підтвердили вказані особи у судовому засіданні.

При цьому, виходячи з досліджених під час судового розгляду матеріалів, наданих стороною захисту, власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом після смерті батька останнього.

У той же час, ОСОБА_2 зареєстрована у вказаній квартирі, але не проживає у цьому помешканні з січня 2018 року, на даний час триває судовий розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу та поділ спільного сумісного майна подружжя, що підтвердила у судовому засіданні ОСОБА_2 .

Більш того, виходячи з пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , остання за власною ініціативою потрапила до квартири разом із іншими особами, зрізавши замки на вхідних дверях, а в подальшому, знаходячись у квартирі, після приїзду до помешкання ОСОБА_1 , за власним бажанням залишилася у даній квартирі.

При цьому, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, зокрема, письмові пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , слід зазначити, що вказані особи є безпосередньо пов`язаними родинними та діловими стосунками з ОСОБА_2 , а саме ОСОБА_3 є рідною донькою потерпілої та падчеркою ОСОБА_1 , з яким у неї теж склалися неприязнені стосунки, а ОСОБА_6 є адвокатом, яка надає ОСОБА_2 правову допомогу з спірних цивільних питань щодо розподілу спільного майна, а тому за таких обставин пояснення цих осіб, не можна уважати, як об`єктивні та безсторонні, оскільки сумніви щодо безсторонності та об`єктивності таких свідчень не отримали свого спростування під час судового розгляду даної справи.

Більш того, як встановлено під час розгляду справи ОСОБА_2 була безпосереднім ініціатором конфліктної ситуації, яка, знаходячись у тривалих неприязнених стосунках із колишнім чоловіком ОСОБА_1 , не проживаючи з ним останні два роки, за власною ініціативою прибула за місцем його постійного мешкання, та потрапила до квартири шляхом злому вхідних дверей, замість того, щоб врегулювати питання щодо усунення перешкод у користуванні вказаним житлом у встановлений законом спосіб, при цьому, поводила себе провокуючи по відношенню до ОСОБА_1 та таким чином, що не притаманно жертві психологічного насильства, що зафіксовано на досліджених судом фрагментах відеозапису подій, що відбулися у цій квартирі.

При цьому, після перегляду згаданого відеозапису ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_6 підтвердили той факт, що вказаний відеозапис здійснений 23-24 травня 2020 року у квартирі АДРЕСА_2 і на ньому у тому числі, зафіксовані вони.

Отже, з урахуванням наведеного, за відсутністю будь-яких об`єктивних доказів, які б прямо або опосередковано свідчили про протиправну поведінку ОСОБА_1 по відношенню до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , суддею не встановлено, що поведінка особи, що притягається до адміністративної відповідальності містила у собі ознаки домашнього (психологічного) насильства та умислу на вчинення будь-яких дій, пов`язаних із спричиненням шкоди психічному здоров`ю вказаних осіб.

У той же час, і твердження ОСОБА_2 про спричинення їй ОСОБА_1 за викладених у протоколі обставинах тілесних ушкоджень у вигляді синців та подряпин на грудній клітині, викликають об`єктивні сумніви у їх правдивості, адже остання не звернулася до лікарні для відповідного обстеження та фіксування цих ушкоджень, що, у даному випадку, видається нелогічною та непослідовною поведінкою ОСОБА_2 , яка звернулася із заявою про спричинення їй ОСОБА_1 психологічного насильства, і не звернулася за фактом спричинення фізичного насильства.

Так, згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Так, у відповідності до сталої практики ЄСПЛ, а саме справи «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Отже, приходжу до висновку, що обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серія АПР18 № 661011 від 24 травня 2020 року відносно ОСОБА_1 не підтверджені належними та допустимими доказами.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення не доведена поза розумним сумнівом, а тому, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247, КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1, 9, 245, 251, 252, 280, 283, 284, п. 247 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП закрити, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя І.Г. Ополинська