Провадження № 33/4820/490/20
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Матущак М.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2020 року м.Хмельницький

Суддя Хмельницького апеляційного суду Матущак М.С., за участю секретарів судового засідання: Філіпчук О.В., Цугель А.О., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Хмельницького міськрайонного суду від 06 липня 2020 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працює,

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 10 200 грн з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з нього на користь держави 420 грн 40 коп судового збору.

За постановою судді, 23 червня 2020 року о 12 год 18 хв ОСОБА_1 на а/д М12 «Стрий - Знам`янка» 255 км, на порушення п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, керував мотоблоком «Фортіз» без номерного знаку, в стані алкогольного сп`яніння. Такими діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді Хмельницького міськрайонного суду від 06 липня 2020 року, вказану постанову скасувати та закрити провадження в справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Наголошував, що не був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи.

Крім цього, не заперечував факту вживання незначної кількості спиртних напоїв, однак керував мотоблоком його син, а сам мотоблок «Фортіз» не є транспортним засобом.

Оскаржувану постанову з Хмельницького міськрайонного суду він отримав лише 17 липня 2020 року, тому вважав, що в даному випадку є достатньо підстав для поновлення строку на подання апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши ОСОБА_1 на підтримання апеляційної скарги з викладених у ній мотивів, приходжу до висновку про таке.

Оскільки, оскаржувана постанова не була своєчасно отримана апелянтом, участі у розгляді справи судом першої інстанції він не брав, уважаю, що строк на її оскарження був пропущений з поважних причин та підлягає поновленню апеляційним судом.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Відповідно до вимог ст.ст.251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам.

Відповідно до п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» - визначений порядок проведення огляду на стан сп`яніння, який і був дотриманий працівниками поліції.

Доводи апелянта в апеляційній скарзі вважаю безпідставними та необґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 підтверджується зібраними у справі та дослідженими у судовому засіданні суду першої інстанції доказами, а саме: відомостями протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №485125 від 23 червня 2020 року; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та роздруківкою алкотесту приладу Драгер 6820 (результат тесту 1, 04 ‰), складених за участю свідків: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від 23 червня 2020 року; відеозаписом про те, що саме ОСОБА_1 керував мотоблоком «Фортіз».

Наведені обставини підтвердив у апеляційному суді ПСРЛП ХРВП ХВП ГУНП у Хмельницькій області старший сержант поліції Андрощук А.В., який складав протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, проаналізувавши вказані докази в їх сукупності, приходжу до висновку про обґрунтованість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП.

Переконливих доводів у поданій апеляційній скарзі чи в судовому засіданні апеляційного суду, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для закриття провадження у справі, не встановлено та таких не надано.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не встановлено.

Водночас відповідно до відомостей Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Хмельницькій області, згідно Єдиного державного реєстру МВС, ОСОБА_1 станом на 23 червня 2020 року посвідчення водія на право керування транспортними засобами не отримував.

Відповідно до п.1 п.п.1.10 Правил дорожнього руху України водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

З наведеного вбачається, що 23 червня 2020 року, тобто, під час вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ОСОБА_1 не був водієм, не був наділений правом керування транспортними засобами, а тому його неможливо позбавити цього права.

Місцевий суд не врахував цих обставин при розгляді справи і в порушення вимог ст.ст.33, ч.1 ст.130 КУпАП незаконно застосував відносно ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Відтак, уважаю, що ОСОБА_1 підлягав стягненню, яке б відповідало вчиненому ним правопорушенню та його особі в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, як щодо іншої особи, а не водія.

Так, санкцією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів відносно водіїв транспортних засобів і на інших осіб - штрафу.

Оскільки ОСОБА_1 у даному випадку не є водієм транспортного засобу, а є іншою особою в розумінні ч.1 ст.130 КУпАП, то відносно нього за санкцією ч.1 ст.130 КУпАП може бути застосовано адміністративне стягнення тільки у вигляді штрафу.

З огляду на викладене наявні підстави для часткового задоволення апеляційної скарги і зміни постанови місцевого суду в цій частині.

У зв`язку з цим постанова суду про застосування відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП підлягає зміні, а не скасуванню з закриттям провадження у справі, як на тому наполягав ОСОБА_1 у апеляційній скарзі.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Хмельницького міськрайонного суду від 06 липня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП в частині накладення адміністративного стягнення змінити.

Скасувати накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

У решті постанову судді залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Матущак М.С.