Провадження № 3/742/491/20
Єдиний унікальний № 742/1677/20
Постанова
14 вересня 2020 року м. Прилуки
Суддя Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області Коваленко А.В., за участі секретаря судових засідань Риндя Л.А., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його представника Кічі В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Прилуках адміністративну справу, що надійшла від Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП, -
За вказане адмінправопорушення передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення не визнав, при цьому пояснив, що він дійсно вживав спиртні напої з друзями на пляжі на який приїхав на автомобілі і коли йшов додому щоб знайти тверезого водія його зупинили працівники поліції і він не здійснював керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а складання протоколу відбувалося не біля транспортного засобу, працівники поліції не пропонували йому пройти на місці складання протоколу тест на встановлення наявності чи відсутності алкогольного сп`яніння, а навпаки пропонували пройти освідування в медичному закладі.
В судовому засіданні інспектор поліції ОСОБА_2 пояснив, що він був на патрулюванні в Прилуцькому районі, та побачив автомобіль ВАЗ -2106 з пошкодженнями. По вулиці Удайська він почав зупиняти маяками автомобіль, що не зупинився, а поїхав у бік річки. Вони зупинили службове авто за 200 м. до берега і пішли пішком до автомобіля. Водій ОСОБА_1 вийшов із-за керма і почав запитувати документи, водій був дуже п`яний. Він почав шукати документи і вони випали в нього і лежали біля автомобіля. Водій пішов в бік службового автомобіля і він крикнув напарнику, щоб він його затримав. Після цього він зупинив двох свідків і запропонували пройти огляд на стан сп`яніння на що він відмовився з ним був ОСОБА_3 .
В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що о 08 год. 20 хв. ОСОБА_5 їхав на автомобілі та зупинився біля нього, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і почали розмовляти. Разом поїхали в с.Антонівка в магазин. Взяли цигарки, алкогольні напої і поїхали на річку. Там випили спиртні напої. ОСОБА_1 був дуже п`яний і сказав, що піде шукати чоловіка, який забере його машину. Через деякий час працівники поліції прийшли до автомобіля і відкрили автомобіль, щось там забрали і пішли, працівники були в формі та пішки.
На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні вище зазначеного адміністративного правопорушення додані наступні докази :
письмовими поясненнями свідка ОСОБА_8 зазначено, що 22.06.2020 року в його присутності гр. ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду в установленому законом порядку, при цьому перебував з ознаками алкогольного сп`яніння.
письмовими поясненнями свідка ОСОБА_9 зазначено, що 22.06.2020 року в його присутності гр. ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду в установленому законом порядку, при цьому перебував з ознаками алкогольного сп`яніння.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до статті 9 КУпАП України, адміністративним правопорушенням ( проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративне правопорушення (проступок) характеризується низкою ознак. Це, насамперед, діяння, поведінка, вчинок людини, дія чи бездіяльність, а також акт зовнішнього вияву ставлення особи до реальної діяльності інших людей, суспільства, держави. Закону непідвладні переконання, думки людей, якщо вони не знайшли зовнішнього вияву.
Діяння визнають адміністративним правопорушенням за наявності чотирьох ознак: суспільної шкідливості, протиправності, вини й адміністративної караності.
Суспільна шкідливість дії чи бездіяльності означає, що вона заподіює або створює загрозу заподіяння шкоди об`єктам адміністративно-правової охорони, які передбачено в ст. 9 КпАП.
Протиправність означає, що дію чи бездіяльність прямо заборонено адміністративно-правовими нормами. Ознака протиправності вказує також на неприпустимість аналогії закону, що сприяє зміцненню законності, виключає можливість притягнення до адміністративної відповідальності за діяння, не передбачені законодавством про адміністративні правопорушення.
Адміністративним правопорушенням (проступком) може бути тільки винне діяння.
Вина полягає в психічному ставленні особи до діяння та його шкідливих наслідків і може бути умисною або необережною.
Адміністративні правопорушення (проступки) розрізняють за специфічними ознаками, властивими їх об`єктивній і суб`єктивній сторонам.
Склад адміністративного правопорушення це сукупність установлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, які характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення належать ознаки, притаманні об`єкту, об`єктивній і суб`єктивній сторонам та суб`єкту правопорушення.
Основною й обов`язковою ознакою об`єктивної сторони є протиправне діяння, відсутність якого виключає склад будь-якого адміністративного правопорушення. Всі інші ознаки мають факультативний характер.
Місце, час, обстановка, спосіб, знаряддя та засоби вчинення проступку можуть бути обов`язковими ознаками, якщо їх включено до конкретного складу проступку (наприклад, окремі діяння визнають адміністративними правопорушеннями лише в разі вчинення їх у громадському місці, часто в диспозиціях вказують на спосіб вчинення проступку грубе, злісне порушення, прихована передача тощо). В інших випадках їх можуть визнавати обставинами, що пом`якшують або обтяжують відповідальність (наприклад, вчинення правопорушення в умовах стихійного лиха або за інших надзвичайних обставин обтяжує адміністративну відповідальність).
Суб`єктивну сторону адміністративного правопорушення становить пов`язаний з його вчиненням психічний, стан особи. До ознак, властивих суб`єктивній стороні, належать вина, мотив і мета вчинення правопорушення.
Вина основна й обов`язкова ознака суб`єктивної сторони будь-якого адміністративного проступку. Це психічне ставлення особи до вчиненого нею суспільно шкідливого діяння та його наслідків, яке виявляється у формі умислу або необережності.
Адміністративне правопорушення визнають вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії (бездіяльності), передбачала її шкідливі наслідки й бажала їх або свідомо допускала їх настання. Усвідомлення протиправного характеру діяння та передбачення шкідливих наслідків становлять інтелектуальні ознаки умислу, а бажання або свідоме допущення наслідків вольову ознаку.
Адміністративне правопорушення визнають вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії (бездіяльності), але легковажно розраховувала на їх відвернення (самовпевненість), або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була й могла передбачити (недбалість). Якщо поняття умислу пов`язано з психічним ставленням особи до свого діяння та його наслідків, то під час визначення необережності до уваги беруть лише ставлення до шкідливих наслідків.
Виходячи з аналізу вище зазначеної норми, складовою частиною адміністративного правопорушення є вина (умисел або необережність) дія чи бездіяльність.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Водночас, стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно пункту 27 постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за порушення останнім п. 2.5 ПДР , а саме: за відмову пройти обстеження на стан сп`яніння, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
В письмових показах поняті ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вказали, що вони були присутні коли ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду в установленому законом порядку.
Таким чином суд вважає встановленим і дані обставини не заперечував ОСОБА_1 , що він в присутності двох понятих відмовився проїхати на обстеження на стан сп`яніння.
Натомість , ОСОБА_1 в судовому засіданні обґрунтовував свою відмову від обстеження на стан сп`яніння тим, що він не керував автомобілем на момент коли його зупинили працівники поліції.
Суд не приймає до уваги показання працівника поліції ОСОБА_2 , який повідомив, що пропонував ОСОБА_1 керував транспортним засобом в момент його зупинки, так як свідчення тільки такої особи у цій справі не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконував функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду в справі справа №463/1352/16-а від 08 липня 2020 року.
Суд також критично ставиться до показань свідка ОСОБА_10 , який стверджував, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом після вживання алкогольних напоїв, оскільки останній знаходиться в дружніх відносинах з ОСОБА_1 та як він стверджував разом розпивали спиртні напої.
Письмові показання понятих ОСОБА_11 та ОСОБА_9 не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 керував автомобілем на момент його зупинки, а лише підтверджують обставини відмови останнього пройти обстеження на стан сп`яніння.
З метою з`ясування, обставин керування ОСОБА_1 транспортним засобом судом неодноразово вживалися заходи для виклику в судове засідання понятих ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , але останні в судове засідання не з`явилися.
Надаючи оцінку протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 002998 від 22.06. 2020 року, суд констатує, що останній містить лише інформацію про вчинене ОСОБА_1 правопорушення, а відомості викладені в ньому не підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами.
Відповідно до вимог ч.2 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Таким чином, суд констатує, що наявних в матеріалах справи та досліджених в судовому засіданні доказів не достатньо для доведення обставин керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а сам факт відмови від обстеження на стан сп`яніння без доведення факту керування транспортним засобом не містить складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.130 КУпАП.
Інші належні та допустимі докази, що підтверджують вчинення особою правопорушення п. 2.5 ПДР , за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП відсутні, що позбавляє суд можливості вирішити питання про наявність в діях ОСОБА_1 зазначеного складу правопорушення.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження в справі через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Натомість суд відкидає доводи адвоката Кічі В.В. про те, що відсутні підстави для притягнення ОСОБА_12 до адміністративної відповідальності в зв`язку зі скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність на підставі п.6.ч.1.ст.247 КУпАп виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, який діяв під час і за місцем вчинення правопорушення.
01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», яким посилена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння з адміністративної до кримінальної відповідальності.
Підстава для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, на яку вказує апелянт, передбачена пунктом 6 статті 247 КУпАП, як скасування акту, який встановлював адміністративну відповідальність, у даному випадку відсутня.
В силу ч.2 ст. 8 КУпАП, закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.
Не можна засудити особу за злочин, який на час вчинення визнавався як правопорушення.
Згідно положень, які містяться у частині другій статті 4 КК України, відповідно до яких кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом, що діяв на час вчинення цього діяння.
Зазначенні положення кореспондуються зі змістом частини другої статті 58 Конституції України, згідно з якою ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.
Таким чином, у даному випадку має місце ультраактивна (переживаюча) дія Закону, коли приписи нормативно-правового акту, який діяв раніше, поширюються на нереалізовані або не припинені на момент втрати ним чинності правовідносини, оскільки дія акту, який вводиться замість діючого раніше, поширюється лише на нові правовідносини, що виникнуть після набрання ним чинності.
Виходячи із цих положень до осіб, які до 01 липня 2020 року відмовилися від проходження до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або інші дії, перелічені у статті 130 КУпАП, має бути застосований закон, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення.
Більш того, 03 липня 2020 року положення Закону України № 2617-VIІІ від 22.11.2018 та Закону України № 321-ІХ від 03.12.2019 були декриміналізовані Законом № 720-IX від 17 червня 2020 року з одночасним повторним запровадженням адміністративної відповідальності за їх вчинення.
На підставі вищевикладеного, ст.ст.247, 283, 284 КУпАП, суддя -
Провадженя в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області.
Суддя А.В.Коваленко