Провадження №3/748/838/20
Єдиний унікальний № 748/1475/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2020 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області

у складі:

головуючого-судді: Меженнікової С.П.

при секретарі: Красній О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,-

за статтею 124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №470408 від 29.06.2020, 29 червня 2020 року о 12 годині 50 хвилин, на грунтовій дорозі, в с. Количівка Чернігівського району, Чернігівської області, біля вул. 8-го Березня, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом автомобілем марки ТОYОТА СОRОLLА, державний номерний знак НОМЕР_2 , при зустрічному роз`їзді не дотримала бокового інтервалу та здійснила зіткнення із мотоблоком марки «Кентавр» без державного номерного знаку, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, постраждалих немає. Своїми діями гр. ОСОБА_1 порушила п.13.11 Правил дорожнього руху України, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнала та пояснила, що 29 червня 2020 року, повертаючись із дитиною з річки, виїхала на грунтову дорогу. Побачивши трактор, повернула вбік та зупинила автомобіль, оскільки дорога була вузька. Водій мотоблоку марки «Кентавр», який їхав назустріч на великій швидкості, не зупинився, в результаті чого сталося зіткнення, під час якого водій мотоблоку зачіпив її автомобіль своїм причепом.

Вважає, що у ДТП винен саме ОСОБА_2 , так як вона не порушувала вимог правил дорожнього руху.

Свідок ОСОБА_2 - другий учасник ДТП, в судовому засіданні пояснив, що 29 червня 2020 року він їхав на луг по сіно. Дорога була грунтова, пряма, завширшки приблизно 2 м 60 см та мала невеличкий спуск. Хоча дорога була вузька, на ній можна було роз`їхатися двом транспортним засобам, при цьому, не зупиняючись, для того щоб дати дорогу іншому транспортному засобу. Але, оскільки ОСОБА_1 їхала по його стороні дороги і не намагалася взяти вправо чи зупинитися, його причеп зачепив її автомобіль. На відміну від ОСОБА_3 , у нього не було можливості взяти вправо.

Допитаний в судовому засіданні інспектор СРПП №4 ЧРВП ЧВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 пояснив, що коли він з напарником приїхав на місце ДТП, учасники даної пригоди з місця ДТП з`їхали. Кожний учасник давав різні пояснення, і вказував на своє місце зіткненні, тому на схемі місця ДТП було зафіксовано два місця контакту. При відібранні пояснень, водій автомобіля ТОYОТА» стверджувала, що при зустрічному роз`їзді вона зупинила машину, а водій мотоблоку, стверджував навпаки, що та, не здійснювала зупинку, а рухалася по його стороні. Ширина ґрунтової дороги, де сталося ДТП, дозволяла безперешкодний роз`їзд двом транспортним засобам без зупинки. Тому адмінпротоколи були складенні на двох учасників ДТП.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, другого учасника ДТП - ОСОБА_2 , інспектора Карак В.О., дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки(відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів ,а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією ст.124 КУпАП передбачено притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Протокол, є актом обвинувачення й повинен містити конкретне обвинувачення, виходячи з поняття адміністративного правопорушення, відповідно до вимог КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №470408 від 29.06.2020, ОСОБА_1 порушила п.13.11 Правил дорожнього руху, проте, такий пункт, у Правилах дорожнього руху взагалі відсутній. А отже, протокол не містить посилання на діючий пункт Правил дорожнього руху, який порушила ОСОБА_1 .

Крім того, в протоколі вказано, що механічні пошкодження отримали автомобілі, що суперечить даним, зазначеним на зворотній стороні схеми місця ДТП, згідно яких, механічні пошкодження отримав лише автомобіль марки ТОYОТА СОRОLLА, державний номерний знак НОМЕР_2 .

Також в схемі місця ДТП зазначено два місця зіткнення, на які вказали ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та які різняться між собою.

Згідно пояснень водія ОСОБА_2 , останній не мав технічної можливості уникнути зіткнення, а саме зміститись праворуч, а у водія ОСОБА_1 така можливість була.

Натомість водій ОСОБА_1 пояснила, що побачивши трактор вона здала вправо та зупинилася, так як зрозуміла, що не зможе роз`їхатися. Проти таких пояснень водій ОСОБА_2 заперечував, зазначивши, що вони не відповідають дійсності.

Усунути протиріччя у показах ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у судовому засіданні не представляється можливим, оскільки схема до протоколу про адміністративне правопорушення не містить конкретних відомостей про місце зіткнення транспортних засобів. Не містять матеріали справи і відомостей про свідків події, які могли бути допитані судом.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі "Лучанінова проти України" (рішення від 09.06.2011 р., заява N 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.51 КУпАП стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції "з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням".

У рішенні у справі "Карелін проти Росії" ("Karelin v. Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.98 року, п. 54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Виходячи з положень ст.8, ст.62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

У рішенні по справі "Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії" ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Отже, на підставі відповідної практики ЄСПЛ можливо зробити однозначний висновок, що суд не має права перебирати на себе функцію обвинувача у справах про адміністративні правопорушення, які в розумінні Конвенції прирівнюються до кримінального провадження, оскільки в такому випадку суд перестає бути незалежним та неупередженим органом з розгляду спорів, що є безумовним порушенням ст.6 Конвенції в частині права кожного на справедливий суд. В такому випадку суд позбавлений можливості самостійно здійснювати збір додаткових доказів, що підтверджували б або спростовували б вину правопорушника, а отже судовий розгляд здійснюється на підставі наданих суду матеріалів.

З огляду на зазначене, суд позбавлений змоги самостійно визначати який саме пункт Правил дорожнього руху було порушено, витребовувати докази та документи на підтвердження вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, вказаний обов`язок повністю покладений на орган або особу, яка складає відповідний протокол.

Це повністю узгоджується з приписами ч. 2 ст. 251 КУпАП, згідно яких обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Вказані обставини не дозволяють суду належним чином розглянути протокол про адміністративне правопорушення та дійти висновку про наявність вини у діях ОСОБА_1 .

Відповідно до норм КУпАП на особу, яку звинувачують у скоєні правопорушення не покладається обов`язок доказування, цей обов`язок покладається на органи та посадових осіб, які складають протокол та розглядають справу. Це право особи закріплено у ст. 62 Конституції України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведення вини особи тлумачяться на її користь.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , інспектора Карак В.О., керуючись вимогами статті 62 Конституції України і статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь; кожна людина вважається невинною доти, поки її вину не буде доведено згідно з законом, вважаю, що суд позбавлений можливості дійти висновку про наявність вини у діях ОСОБА_1 в скоєнні вказаного правопорушення, а тому провадження по справі підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням зазначеного та керуючись ст.ст.7,124,247,283-285,287-291 КУпАП, ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя С.П. Меженнікова