ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/7900/20Головуючий у 1-й інстанції Воробель Н.П.
Провадження № 33/817/371/20 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Бабія Н.І. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 серпня 2020 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Згідно постанови 08 травня 2020 року о 17 год. 09 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем «Opel Astra», р.н. НОМЕР_1 (далі - Автомобіль), перехрестям вулиць Бандери-Шептицького у м. Тернополі з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у КМП «ТОМЦСНЗ ТОР» відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху (далі - ПДР).

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Бабій Н.І. просить постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 серпня 2020 року - скасувати, а провадження закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення та на підставі скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність. Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні його клопотання про відкладення розгляду справи, мотивоване тим, що ОСОБА_1 неналежним чином був повідомлений про судове засідання; зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення, та в оскаржуваній постанові вказано місце вчинення адміністративного правопорушення вул. Бандери - Шептицького, однак, в постанові ДП18 №705585 від 08.05.2020 року та у рапорті інспектора поліції вказане місце правопорушення перехрестя вулиць Будного - Шептицького; вважає, що свідок ОСОБА_2 не ставив свого підпису у протоколі ДПР 18 №268159 від 08.05.2020 року; звертає увагу суду на те, що виходячи із наявних в матеріалах справи доказів, а саме відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції №00083 та №00023 відеозаписи переривалися, відсутній відеозапис, де ОСОБА_1 доставляли в медичний заклад для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння; апелянт зазначає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив йому у задоволенні клопотання про виклик та допит свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ; адвокат Бабій Н.І. стверджує, що зазначене у рапорті місце вчинення правопорушення не відповідає змісту наявного в матеріалах справи протоколу про адміністративне правопорушення; апелянт зазначає, що висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні його клопотання про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення на підставі п.6 ст.247 КУпАП є помилковим.

Проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху і вчиненні адміністративного правопорушення.

Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушення ґрунтуються на матеріалах справи.

Так, судом вірно враховані дані, зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 268159 від 08 травня 2020 року; постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 705585 від 08 травня 2020 року, якою встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.9.2.б ПДР, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу; відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції №№ 00083, 00023, зазначених у протоколі, на яких зафіксовано: рух автомобіля; його зупинку; повідомлення поліцейським про причину зупинки; відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у лікувальному закладі в присутності двох свідків; роз`яснення ОСОБА_1 його прав, визначених законом, наслідків такої відмови.

Згідно доданих до протоколу про адміністративне правопорушення письмових поясненнь свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 08 травня 2020 року, вони були свідками того, як працівники поліції 08 травня 2020 року приблизно о 17 год. 55 хв. пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, однак він відмовився його проходити. Доводи апеляційної скарги про те, що самі лише письмові пояснення свідків не є доказом винуватості ОСОБА_1 не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки в даному випадку обставини вчинення правопорушення підтверджуються об`єктивними даними доданих до протоколу відеозаписів подій, які описані свідками і повністю з ними узгоджуються. Будь-яких суперечностей між письмовими поясненнями свідків і даними відеозаписів не вбачається, а тому немає підстав для скасування постанови суду внаслідок неповноти судового розгляду. Крім того, як вбачається зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_1 не заперечує, що дійсно відмовився пройти у встановленому порядку огляд на стан наркотичного сп`яніння.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не був повідомлений про час та місце судового засідання є необґрунтованими, оскільки з матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції повністю дотримався вимог ст.268 КУпАП і забезпечив стороні захисту реальну можливість взяти участь в судовому розгляді та реалізувати свої процесуальні права.

Наведені доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи, а саме відміткою на поштовому відправленні про його вручення 23 липня 2020 року за місцем проживання ОСОБА_1 разом із судовою повісткою на 10 год. 15 хв. 05 серпня 2020 року. Однак, у вказаний час та дату, як і в попередні судові засідання, ОСОБА_1 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив та клопотань про відкладення судового розгляду не подавав. Натомість, в судове засідання з`явилися мати ОСОБА_1 - ОСОБА_4 та його захисник Бабій Н.І., який пред`явив ордер на надання правничої допомоги ОСОБА_1 на підставі договору з ним від 21 липня 2020 року. При цьому, захисник заявив клопотання про ознайомлення з матеріалами справи і відкладення судового розгляду, яке судом було задоволено. Після ознайомлення з матеріалами справи захисник знову заявив клопотання про відкладення судового розгляду вже через відсутність повідомлення ОСОБА_1 про судовий розгляд 05 серпня 2020 року на іншу годину та необхідність узгодження з ним правової позиції захисту. (а.с.23,26,27,30,32,34).

Враховуючи, що захисник одночасно з останнім клопотанням подав також в інтересах ОСОБА_1 письмове клопотання про закриття провадження у справі з наведенням відповідних мотивів, що свідчить про наявність у сторони захисту станом на 05 серпня 2020 року узгодженої правової позиції по суті справи; був залучений ОСОБА_1 завчасно до призначеного судового розгляду і не навів жодних об`єктивних причин, які перешкоджали йому ознайомитися з матеріалами справи та завчасно узгодити правову позицію з ОСОБА_1 ; не повідомив жодних поважних причин неявки ОСОБА_1 в судове засідання 05 серпня 2020 року, тобто за три дні до закінчення строків накладення на нього адміністративного стягнення у цій справі, то така поведінка адвоката Бабія Н.І. та ОСОБА_1 вказує на умисне зловживання процесуальними правами з метою уникнення останнім відповідальності.

Доводи апеляційної скарги про неповноту судового розгляду внаслідок того, що суд не заслухав пояснень ОСОБА_1 по суті правопорушення також є надуманими, оскільки ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не з`явився і захисник під час апеляційного розгляду просив проводити його без участі ОСОБА_1 , що вказує на те, що ОСОБА_1 не бажає давати таких пояснень, а захисник не вважає їх істотними.

Щодо доводів адвоката Бабія Н.І. про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення, та в оскаржуваній постанові вказано місцем вчинення адміністративного правопорушення неправильно вказано вул.Бандери-Шептицького, то ця неточність не спростовує того факту, ОСОБА_1 керував автомобілем у місті Тернополі і відмовився проходити огляд на стан сп`яніння, тобто вчинив інкриміноване йому правопорушення. Тому, вказані доводи не є безумовною підставою для визнання його дій такими, що не містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Твердження апеляційної скарги про те, що свідок ОСОБА_2 не ставив свого підпису у протоколі ДПР 18 №268159 від 08.05.2020 року є безпідставними, так як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 08 травня 2020 року ДПР 18 №268159, в ньому наявний підпис свідка ОСОБА_2 .

Твердження апелянта про недопустимість наявного у справі відеозапису через те, що він має перерви є безпідставним, оскільки наявним у справі відеозаписом безперервно зафіксовано саме ті обставини, які мають значення для встановлення обставин справи згідно викладеної у протоколі суті правопорушення, а саме: рух автомобіля; його зупинку; повідомлення поліцейським про причину зупинки; відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у лікувальному закладі в присутності двох свідків; роз`яснення ОСОБА_1 його прав, визначених законом, наслідків такої відмови. Відсутність у долучених до матеріалів справи відеозаписах відомостей про інші події, які не стосуються суті складеного відносно ОСОБА_1 протоколу, а саме, відеозапис, де ОСОБА_1 доставляли в медичний заклад для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, не спростовує факту вчинення ним правопорушення.

Не ґрунтуються на вимогах закону доводи захисника ОСОБА_1 - адвоката Бабія Н.І. щодо закриття провадження у справі на підставі п.6 ст. 247 КУпАП, а тому вони також не підлягають задоволенню у зв`язку з наступним.

За змістом ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Пунктом шість статті 247 КУпАП передбачена можливість закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення у разі скасування акта, яким встановлена адміністративна відповідальність.

Однак, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" №2617-VIII від 22 листопада 2018 року передбачена ст. 130 КУпАП відповідальність за керування автомобілем у стані сп`яніння та за відмову водія від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння юридична відповідальність не скасована, а навпаки посилена, оскільки замість адміністративної відповідальності за такі дії передбачено кримінальну відповідальність за ст.286-1 КК України, яка є більш суворою за змістом державного примусу та правовими наслідками.

З огляду на те, що після набрання чинності Законом № 2617-VIII, тобто з 01.07.2020, адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції виключено з частини першої і третьої ст. 130 КУпАП та закріплено у ст. 286-1 КК України, чим фактично посилено юридичну відповідальність, а також з урахуванням того, що правопорушення вчинено ОСОБА_1 08 травня 2020 року, то Тернопільський міськрайонний суд на законних підставах притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі ст. 130 КУпАП, в редакції цієї статті від 07 липня 2016 року, що діяла на час вчинення ним правопорушення.

Враховуючи вказане, апеляційний суд вважає, що відсутні підстави для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за п.6 ст. 247 КУпАП.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які би ставили під сумнів правильність висновків суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

За наведених обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Бабія Н.І. залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 серпня 2020 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя