МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 490/3915/20 Головуючий у місцевому судді Гречана С.І.
Провадження № 33/812/304/20 Головуючий у апеляційному суді Темнікова В.І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2020 року Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Темнікової В.І.,

за участю секретаря - Тимошенко О.С.,

особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Чуприни І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, притягнутої до адміністративної відповідальності адвоката Чуприна Івана Олександровича на постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 серпня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України, проживаючого за адресою

АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк1(один) рік,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 серпня 2020 року встановлено, що 22.06.2020 року близько о 17 год. 30 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Subaru Legacy, номерний знак НОМЕР_1 , по вул. 3 Слобідська, в районі буд. 85, у м. Миколаєві, був зупинений працівниками патрульної поліції. В зв`язку з підозрою, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку від якого ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху, про що працівниками поліції у присутності двох свідків був складений протокол про адміністративне правопорушення серії БД №289547 від 22.06.2020 року.

В апеляційній скарзі захисник особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, просить скасувати постанову суду та провадження у справі відповідно до п.2 частини 8 ст. 294 КУпАП закрити на підставі пунктів 1,6 частини 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в діях ОСОБА_1 складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та скасування акту, який встановлює адміністративну відповідальність.

Апелянт вважає, що в постанові про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності суддя вказує, що він скоїв правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Однак ч. 1 ст. 130 КУпАП (в редакції яка діє на час розгляду справи про адміністративне правопорушення) передбачено відповідальність за керування річковими, морськими або маломірними суднами судноводіями в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само передача керування судном особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова осіб, які керують річковими, морськими або маломірними суднами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Однак, ОСОБА_1 ні річковими, а ні морськими або маломірними суднами в стані алкогольного сп`яніння не керував.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

01 липня 2020 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" від 22.11.2018 року №2617-VIII, відповідно до якого, стаття 130 КУпАП викладена у новій редакції, внаслідок чого адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливам лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, віднині не передбачена, а вказані дії віднесено до кримінальних правопорушень (ст. 286-1 КК України).

Таким чином, апелянт вважає, що на момент розгляду справи про адміністративне правопорушенню № 490/3915/20 р. відносно ОСОБА_1 суддя повинна була керуватись тією нормою закону, яка діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення як це передбачено ст. 8 КУпАП.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі скасування акту, який встановлює адміністративну відповідальність.

Також звертає увагу, на те, що по аналогічній категорії справ суддею Гречаною С.І. у справах № 490/2338/20; 490/2373/20; 490/2992/20 про притягнення осіб до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень передбачених ст. 130 КУпАП провадження у справах було закрито у зв`язку з відсутністю акту, який встановлює адміністративну відповідальність.

Посилається, що в судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння не керував, вважав протокол незаконним та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, суду пояснив, що від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився через надмірне хвилювання.

Також зазначає, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 за кермом автомобіля Subaru Legacy, номерний знак НОМЕР_1 не перебував, вказаний автомобіль був припаркований з вимкненим двигуном. ОСОБА_1 знаходився біля автомобіля, тому, на погляд захисника Чуприна І.О., не має підстав вважати що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення або сама подія правопорушення.

Вважає, що суддя місцевого суду, приймаючи рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП на вказані обставини не звернула увагу, не повно з`ясувала усі фактичні обставини справи, а тому вказана постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження в справі відповідно до пункту2 частини 8 статті 294 КУпАП закриттю на підставі пунктів 1, 6 частини 1 статті 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, та скасування акту, який встановлює адміністративну відповідальність.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає не тільки у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до постанови Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 серпня 2020 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, з явними ознаками алкогольного сп`яніння від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння в присутності двох свідків.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , суддею у відповідності до вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, було повно встановлено всі обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 289547 від 22.06.2020 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відеозаписом, доданим до протоколу.

Як слідує із протоколу про адміністративне правопорушення БД № 289547 від 22.06.2020 року, дані відображені в якому, враховуючи положення ст. 251 КУпАП, є доказом, 22 червня 2020р. о 17:30 год., в м. Миколаєві по вулиці 3-я Слобідська, буд. 85 водій ОСОБА_1 керував автомобілем Subaru Legacy, державний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, млява мова, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, тобто вчинив правопорушення, за яке передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність.

Вказана обставина знайшла своє підтвердження при дослідженні письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідно до яких, 22 червня 2020 року близько 18.30 годин в м. Миколаєві по вул. 3-тя Слобідська, буд. 85, вони були запрошені в якості свідків при складанні матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, відносно водія ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом марки Subaru Legacy державний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. В їх присутності водій ОСОБА_1 від проходження у встановленому законом порядку обстеження на місці зупинки, для визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Drager», а також від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі відмовився.

У суду апеляційної інстанції відсутні підстави не довіряти або сумніватись в правдивості та об`єктивності показів свідків, оскільки свідки були ознайомлені з їх обов`язками та правами, визначеними ст. 63 Конституції України, їх покази є послідовними та логічними і не спростовуються іншими доказами у справі.

З відеозапису, наявному в матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження, запропонованого працівниками поліції обстеження на місці зупинки для визначення стану алкогольного сп`яніння, а також від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі в присутності двох свідків.

Наявність свідків під час його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції не заперечував.

При цьому слід врахувати, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Зазначені вище докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення про справі щодо ОСОБА_1 .

Складений протокол підписаний ОСОБА_1 без застережень про те, що він з ним не згоден.

Також працівником поліції тимчасово вилучено посвідчення водія НОМЕР_2 та ОСОБА_1 видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом НОМЕР_3 . Керування транспортним засобом передано водію ОСОБА_1 20.08.1983 року народження НОМЕР_4 .

Отже, працівники патрульної поліції зафіксували у встановленому законом порядку відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також роз`яснили його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, та повідомили, що розгляд адміністративної справи відбудеться у м. Миколаєві за викликом суду, про що свідчить підпис ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення.

Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції в повній мірі дотримано процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння, яка визначена Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 р. та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженим постановою КМУ № 1103 від 17 грудня 2008 року.

Так, згідно з п.2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ № 1103 від 17 грудня 2008 року, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, встановленими МОЗ і МВС.

Пункт 3 зазначеного Порядку також передбачає можливість проведення огляду як поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом, так і лікарем закладу охорони здоров`я.

Згідно п. 6,7 Порядку водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення

огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, поліцейський згідно п.8 Порядку в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Отже, аналіз вказаних доказів та норм права, які регулюють спірні правовідносини, свідчать, що суддя місцевого суду дійшла до вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні стягнення на ОСОБА_1 , визначенні його виду та розміру, місцевим судом дотримані загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення, визначені ст. 33 КУпАП.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, ОСОБА_1 реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, не перебував за кермом автомобіля під час складання протоколу, так як автомобіль був припаркований з вимкненим двигуном, спростовується матеріалами справи, а саме протоколом про адміністративне правопорушенням, а також відеозаписом з нагрудного знаку працівника поліції, які згідно ст. 251 КУпАП є належними та допустимими доказами у справі.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення зафіксовано факт керування ним транспортним засобом підписаний ОСОБА_1 без застережень про те, що він з ним не згоден. Даний протокол був зачитаний йому в присутності свідків. В їх присутності він не заперечував правильність фактів, відображених в ньому.

Як убачається з відеозапису з нагрудного знаку працівника поліції, під час зупинки автомобіля ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля та не заперечував факт керування автомобілем. На питання працівників поліції чому він порушує правила дорожнього руху, в результаті чого допустив зіткнення з транспортним засобом ВАЗ 2101, ОСОБА_1 відповів, що він їх не порушував, їхав прямо, включив поворот та трохи перестроївся вправо, що також підтверджує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом безпосередньо перед зупинкою його працівниками поліції. Вбачається з відеозапису також те, що в ході здійснення перевірки працівниками поліції ОСОБА_1 в телефонній розмові також не заперечував факт керування ним транспортним засобом. Більш того, висловлював намір особисто поїхали з місця зупинки після складання протоколу.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що виїхав на автомобілі з двору та проїхав на ньому близько 400м, а потім зупинився та вийшов з машини, потім нахилився до машини, щоб забрати ключі та документи і саме в цей час до нього під`їхали працівники поліції. Проте, з відеозапису з нагрудного знаку працівника поліції вбачається, що на час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 перебував в салоні автомобіля та саме за кермом автомобіля.

Згідно п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005р. з наступними змінами «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

За такого слід дійти висновку, що матеріалами справи підтверджено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Не заперечує ОСОБА_1 також факту його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки транспорту, так і в медичному закладі. При цьому згідно відеозапису з нагрудного знаку працівника поліції, він пояснював, що не хоче їхати до медичного закладу, так як не вірить, що працівники поліції привезуть його назад, а йти пішки він не хоче, що спростовує ствердження в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_1 відмовився від медичного огляду на стан сп`яніння через надмірне хвилювання.

Під час безпосереднього складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 дійсно не перебував за кермом автомобіля, автомобіль був припаркований з вимкненим двигуном, проте дані обставини не спростовують факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 до його зупинки працівниками поліції.

Аналіз зазначених обставин у їх сукупності свідчить про те, що доводи захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, про наявність підстав для закриття провадження у справі за пунктом 1 частини першої статті 247 КУпАП, а саме через відсутність події і складу адміністративного правопорушення є помилковими як такі, що не відповідають обставинам справи та законодавству, яке регулює дані правовідносини.

Не заслуговують на увагу також доводи, щодо закриття провадження у зв`язку із скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Так, до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-//ІІІ від 22 листопада 2018 року, тобто до 01 липня 2020 року, КУпАП передбачав адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Після набрання чинності зазначеним Законом, тобто з 01 липня 2020 року, відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, було виключено з частин першої та третьої статті 130 КУпАП та закріплено у статті 286-1 КК України «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Статтею 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Слід зазначити, що близькі за змістом положення містяться у частині другій статті 4 КК України (найбільш близької галузі права) , відповідно до якої кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Зазначені положення кореспондуються з положеннями частини другої статті 58 Конституції України, згідно з якою ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

В теорії права виділяють три види дії нормативно- правового акта: 1) пряма дія; 2) зворотна (ретроактивна) дія; 3) переживаюча (ультраактивна) дія.

Переживаюча (ультраактивна) дія означає, що окремі положення нормативно-правового акту продовжують свою дію навіть після втрати чинності внаслідок скасування всього нормативно-правового акта чи зміни відповідної його частини. Зокрема, ультраактивність має місце тоді, коли приписи нормативно-правового акта, який діяв раніше, поширюються на не реалізовані або не припинені на момент втрати ним чинності правовідносини, оскільки дія акта, який вводиться замість діючого раніше, поширюється лише на нові правовідносини, що виникнуть після набрання ним чинності.

Виходячи із цих положень до осіб, які до 01 липня 2020 року вчинили керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені зі статті 130 КУпАП, має бути застосовано закон, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення.

У свою чергу, стаття 8 КУпАП передбачає, що закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Аналогічні положення містяться у частині другій статті 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Виходячи із зазначених положень особи, які до 01 липня 2020 року вчинили керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені зі статті 130 КУпАП, не можуть бути притягнуті до кримінальної відповідальності за статтею 286-1 КК України, адже Законом було посилено юридичну відповідальність і замість адміністративної відповідальності було передбачено кримінальну відповідальність, яка є найбільш суворою за змістом державного примусу та правовими наслідками.

Відсутня в такому випадку і підстава для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачена пунктом 6 частини першої статті 247 КУпАП, яка передбачає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі скасування акту, який встановлює адміністративну відповідальність, оскільки в цьому пункті йдеться про випадки скасування акту, яким встановлена адміністративна відповідальність, натомість у результаті внесення змін до статті 130 КУпАП юридична відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені зі статті 130 КУпАП, була не скасована, а навпаки посилена.

Отже, розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 130 КУпАП, які було вчинено до 1 липня 2020 року, має здійснюватися відповідно до цієї статті у редакції чинній на час вчинення таких діянь.

Саме про таке застосування зазначених норм права у їх сукупності йде мова в роз`ясненнях Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду № 370/1/158-20 від 03 липня 2020 року.

Частина 1 ст. 130 КУпАП на офіційному сайті Верховної Ради на даний час дійсно викладена в редакції Закону № 2617-V111 від 22.11. 2018р. без врахування положень Закону № 720-1Х від 17 червня 2020р., який вніс зміни до Закону № 2617-V111 від 22.11. 2018р. Проте цей факт сам по собі не впливає на кваліфікацію осіб, які вчинили адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП до 01 липня 2020р., оскільки пунктом 117 Закону № 720-1Х від 17 червня 2020р. виключено, зокрема, підпункт 4 пункту 1 Закону № 2617-V111 від 22.11. 2018р., в якому ст. 130 КУпАП викладалася в новій редакції, що свідчить про те, що після набрання чинності Законом № 720-1Х від 17 червня 2020р. ст. 130 КУпАП діє в попередній редакції.

За такого доводи захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, про наявність підстав для закриття провадження у справі за пунктом 6 частини першої статті 247 КУпАП через скасування адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачені частиною 1 статті 130 КУпАП, а саме - за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження медичного огляду на стан сп`яніння є помилковими.

Отже, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що місцевий суд вірно оцінив наявні в даній справі докази відповідно до вимог ст.251 КУпАП та дійшов до правильних висновків про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.5 Правил дорожнього руху, а також що його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.130 КУпАП як відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

При цьому, апеляційний суд також враховує, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Тому підстав для скасування постанови судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 серпня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст. ст. 283, 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Чуприна Івана Олександровича залишити без задоволення.

Постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 серпня 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду В.І. Темнікова