П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2020 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., за участі прокурора Цар І.І., особи відносно якої складено протокол гр. ОСОБА_1 , розглянувши матеріали протоколу старшого оперуповноваженого сектору управління стратегічних розслідувань в Закарпатській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України майора поліції Бойко Бориса Борисовича про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 30.07.2018 звільненого з посади начальника групи дільничних інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби «Великий Березний» відділу прикордонної служби «Великий Березний» 94 прикордонного загону ЗхРУ ДПСУ, за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 обіймав посаду начальника групи дільничних інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби «Великий Березний» відділу прикордонної служби «Великий Березний» 94 прикордонного загону ЗхРУ ДПСУ та будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, як суб`єкт декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування та який є суб`єктом відповідальності за корупційне правопорушення згідно підпункту г) пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» в порушення вимог ч.2 ст. 45 вказаного Закону, пункту 2 Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 № 2 "Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 №958/29088 із змінами, внесеними згідно з Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 1 від 18.08.2016, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.08.2016 №1153/29283, несвоєчасно, без поважних причин, тобто після встановленого терміну декларування (до 00 хв 00 год 01.04.2019 року), а саме 01.04.2019, опублікував на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію як суб`єкт декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування (за минулий 2018 рік), чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

Під час судового засідання гр. ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав повністю, щиро розкаювався у вчиненому, просив суд його суворо не карати. Вказав, що не встиг вчасно подати декларацію у зв`язку з тим, що склались важкі сімейні обставини та закінчився строк дії попереднього цифрового підпису. Зазначив, що має на утриманні брата, пенсіонера, який є інвалідом першої групи, просив врахувати дану обставину при ухваленні рішення у справі з метою пом`якшення призначеного покарання.

Прокурор в судовому засіданні просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, прокурора, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та наявні докази в їх сукупності, суд доходить наступних висновків.

Суд зазначає, що відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.172-6 КУпАП відповідальність за вчинення цього правопорушення настає у разі несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно примітки до ст. 172-6 КУпАП, суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частини першої статті 45 Закону України "Про запобігання корупції" зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 9 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закону) правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною ч. 1 ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно- правову відповідальність.

Відповідно долученого до матеріалів справи витягу з наказу начальника 94 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України №88-ОС від 10.04.2018 ОСОБА_1 призначено на посаду начальника групи дільничих інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби «Великий Березний» І категорії (тип Б), який перебуває у розпорядженні начальника 94 прикордонного загону (І категорії), згідно з підпунктом 6 пункту 93 Положення.

Отже, ОСОБА_2 будучи начальником групи дільничних інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби «Великий Березний» відділу прикордонної служби «Великий Березний» 94 прикордонного загону ЗхРУ ДПСУ є суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, як суб`єкт декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно долученого до матеріалів справи витягу з наказу начальника 94 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України №204-ОС від 10.08.2018 ОСОБА_1 , звільненого з військової служби у відставку з правом носіння військової форми одягу наказом начальника Західного регіонального управління (І категорії) Державної прикордонної служби України від 30.07.2018 №313-ОС виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення.

Наказом начальника Західного регіонального управління ДПСУ від 30.07.2018 року №313-ОС, ОСОБА_1 звільнено з посади начальника групи дільничних інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби «Великий Березний» відділу прикордонної служби «Великий Березний». Таким чином, ОСОБА_1 , як особа, що припинила діяльність пов`язану з виконанням функцій, був зобов`язаний наступного року після припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Відповідно до листа НАЗК від 11.05.2019 № 71-03/38357/ було встановлено, що починаючи з 04.03.2019 у окремих користувачів при роботі з ІТС Реєстр спостерігались помилки, які в повній мірі були усунуті адміністратором ГГС Реєстр ДП «УСС» об 14 год. 40 хв. 06.03.2019 року. Інших технічних несправностей та перебоїв в роботі ІТС Реєстр, які б завадили поданню документів до ІТС Реєстр у період з 01.01.2019 по 01.05.2019 не зафіксовано.

Згідно інформації отриманої з офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції встановлено, що ОСОБА_1 подав декларацію за 2018 рік в інформаційно-телекомунікаційній системі «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» лише 01.04.2019. Таким чином, в період з 01.01.2019 по 01.04.2019 усвідомлюючи обов`язок подання щорічної декларації за 2018 рік, ОСОБА_1 мав можливість подати щорічну декларацію за 2018 рік (після звільнення) особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, але подав її успішно 01.04.2019 року, тобто несвоєчасно та без поважних причин.

Об`єктивних причин щодо несвоєчасності подання та оприлюднення зазначеної декларації на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції в період часу з з 01.01.2019 до 00 хв 00 год 01.04.2019 року судом не встановлено.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідності.

Вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб`єктивної сторони даного правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків. Аналіз вказаних норм приводить до висновку, що склад правопорушення за ч.1 ст. 172-6 КУпАП є формальним, обов`язковим елементом його об`єктивної сторони є умисна дія, тобто умисне несвоєчасне подання електронної декларації, а тому, орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення та прокурор, що приймає участь в розгляді таких протоколів судом, зобов`язані довести суду наявність в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності за вчинення цього адміністративного правопорушення, умислу на несвоєчасне подання електронної декларації.

Згідно рішення ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

З листа Вищого спеціалізованого суду України №223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року "Щодо притягнення до адміністративної відповідальності" за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією" вбачається, що вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, щодо порушення вимог фінансового контролю, яке полягало у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, слід враховувати: об`єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об`єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації.

Вказаними вище діями ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції», щодо подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

В матеріалах адміністративної справи наявні достатні докази, які підтверджують наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані правильно.

Зокрема вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями самого порушника, який визнає факт неподання ним вчасно декларації, витягом з Єдиного державного реєстру декларацій та іншими зібраними та дослідженими під час судового засідання доказами.

Одним з основоположних принципів діяльності із запобігання і протидії корупції є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, оскільки ці правопорушення несуть негативні наслідки, які можуть виявитися у підриві авторитету державних органів та органів місцевого самоврядування та зашкодити суспільним інтересам.

При призначенні адміністративного стягнення суд виходить із змісту ст.33 КУпАП і враховує характер вчиненого правопорушення, обставини справи та наслідки, особу порушника, який має на утриманні інваліда першої групи, матеріальний стан особи, ступінь його вини, та приходить до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП та з врахуванням вище вказаних обставин, доцільним буде накладення штрафу в мінімальному розмірі, а саме п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч.5 ст. 283 КУпАП постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу. Відповідно до Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 1 січня 2019 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 1921 грн. Таким чином, правопорушнику необхідно сплатити судовий збір в розмірі 384,20 грн. враховуючи час та місце події.

Керуючись ч.1 ст. 172-6, ст.ст. 283-285, 287-291 КУпАП, п.5 ч.2 ст. 4 Закон України «Про судовий збір» суддя

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та накласти на нього штраф у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 384,20 грн.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, потерпілим, прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В.Фазикош