Справа 573/1088/20
Номер провадження 3/573/530/20
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 вересня 2020 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді: Черкашиної М.С.,

з участю секретаря: Терещенко О. В.,

особи, яка притягується

до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 ,

поліцейського Сумського РВП: Онищенка Ю.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі матеріали, які надійшли із Сумського РВП ГУНП України в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого, маючого на утриманні малолітню дитину, 2018 р.н.,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

23 червня 2020 року до Білопільського районного суду надійшов протокол серії ОБ № 025309 від 14 червня 2020 року про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 за вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зі змісту протоколу вбачається, що 14 червня 2020 року о 00.03 год. по вул. Соборній в м. Білопілля, гр. ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ-21013 д/н НОМЕР_1 із явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження медичного огляду для визначення стану наркотичного сп`яніння ухилився шляхом відмови у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння.

В суді ОСОБА_1 винним себе не визнав та пояснив, що викладені у протоколі обставини не відповідають дійсності. Дійсно 13 червня 2020 року він пізно ввечері повертався із роботи десь о 23-24 год. з с. Гуринівка Білопільського району, де він працює на полі. Йому зателефонувала мати та повідомила, що у його сина, 2018 р.н. піднялася висока температура і потрібно їхати до аптеки за ліками. Оскільки у нього не було коштів, він зателефонував своєму куму, який проживає в районі «замостя» та попросив позичити кошти на ліки, на що той погодився. Коли він рухався по головній дорозі то його зупинив спільний наряд поліції, де були присутні працівники СРПП Білопільського ВП ОСОБА_2 та дівчина поліцейський, які перевірили його документи, оглянули автомобіль та відпустили його. Надалі він забрав гроші, та їхав додому по вул. Соборній в м. Білопілля щоб купити ліки і його знову зупинили, тільки вже поліцейські із м. Суми. Інспектор поліції ОСОБА_3 сказав, що у нього не працює фара у автомобілі, хоча до цього працювало все, що можуть підтвердити працівники Білопільського ВП, які до цього оглядали його автомобіль. Працівник поліції спитав, чому у нього червоні очі і чи не вживає він наркотичні засоби, на що він йому відповів, що він цілий день працює у полі, і тому можливо очі почервоніли. Далі він спитав працівника поліції, чому його зупинили, оскільки нещодавно вже зупиняли, і йому потрібно їхати по ліки дитині. Проте, працівник поліції зазначив, що він йому не сподобався, і він все рівно складе протокол. Далі він запитав чи поїде він проходити огляд у лікарні у Суми, на що ОСОБА_1 заперечив, оскільки треба було терміново купити ліки для дитини, а якщо б його відвезли для огляду у м. Суми, він не зміг би вночі повернутися додому. Далі працівники поліції зупинили свідків, які бачили, що у нього адекватна поведінка і він не перебуває у стані наркотичного сп`яніння, крім того вони чули розмову що відбувалася. Проте оскільки інспектор наполягав їхати до м. Суми, він сказав, що не поїде. На наступний день зранку він пішов до Білопільської лікарні, щоб здати кров на аналіз для того, що він не вживав наркотики. Але йому сказали, що це платно, тому він зміг отримати сертифікати про проходження огляду лише через декілька днів, коли заробив кошти. Також просив суд приєднати до матеріалів справи, крім сертифікатів огляду, ще характеристику із поліції про те, що він не притягувався до відповідальності за незаконний обіг наркотичних засобів і не перебував на обліку як особа, яка не медично вживає наркотичні засоби. Також просив приєднати довідку від депутата, надану за місцем проживання про те, що він має сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який знаходиться на його утриманні.

Поліцейський Сумського РВП ГУНП України в Сумській області Онищенко Ю.Ю., який склав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що того дня він у складі наряду поліції здійснювали патрулювання у м. Білопілля. Був помічений автомобіль ВАЗ-21013 д/н НОМЕР_1 , який проїхав в напрямку центру міста, а потім вказаний автомобіль був знову помічений в іншій частині міста. У водія малися ознаки наркотичного сп`яніння: червоні очі та поведінка, яка не відповідача обстановці. Тоді водію було запропоновано поїхати для проведення огляду у Сумський обласний наркологічний диспансер, оскільки він не довіряє медичним оглядам, які проводиться у Білопільській лікарні. Водій сказав, що не поїде, оскільки у нього є інші справи. Тоді зупинили свідків, у присутності яких водій відмовився від медичного огляду та у подальшому було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Для повного з`ясування обставин справи судом двічі викликались свідки, зазначені у протоколі серії ОБ № 025309 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , проте останні повторно не з`явилися, хоча належним чином викликалися до суду для дачі пояснень у справі.

Заслухавши пояснення водія ОСОБА_1 , поліцейського Сумського РВП Онищенка Ю.Ю., повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із Законом.

На підставі положень ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясовувати питання: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення саме на посадову особу, яка його складає, покладається обов`язок надання суду доказів на підтвердження того правопорушення, яке зазначається у протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно з положеннями ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Обов`язок проходження особами огляду на стан сп`яніння, покладається на осіб, які керували транспортними засобами з явними ознаками алкогольного чи наркотичного сп`яніння.

Встановлені судом фактичні обставини справи не дають безумовних підстав вважати, що ОСОБА_1 працівники поліції у визначеному законом порядку пропонували пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння, враховуючи наступне.

Так, долучений до матеріалів справи на оптичному диску та досліджений у судовому засіданні відеозапис не є належним і допустимим доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки на диску відсутні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , в присутності яких повинна бути зафіксована відмова від проходження огляду.

Письмові покази свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , долучені до протоколу, суд також не може взяти до уваги як належний доказ відмови водія від проходження огляду, оскільки свідки не з`явились у судове засідання і не змогли підтвердити викладені у протоколі обставини та свої письмові пояснення. Крім того, із відеозапису встановлено, що вони взагалі відсутні під час розмови поліцейського ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 025309 від 14 червня 2020 року про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи, в якому фактично формулюється обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення.

Процедура та порядок огляду на стан сп`яніння регламентуються ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 р. за №1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 р. за №1413/27858, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду.

Суд зазначає, що відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Крім того, відповідно до п. 9 розділу ІІ Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Пунктом 12 Розділу ІІ Інструкції передбачено, що: «У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я».

Відповідно до пунктів 3, 4, 7, 12, 13 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 р. за №1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 р. за №1413/27858, огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1 на вимогу поліцейського не відмовлявся від проходження медичного огляду в медичному закладі, однак заперечував їхати до м. Суми, оскільки вдома була хвора дитина.

Таким чином, матеріали справи не містять достатніх та належних доказів того, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я в передбаченому законом порядку.

Відповідно до пункту 7 розділу 1 Інструкції: «У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з пунктом 9 Розділу 2 Інструкції: «З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення».

Проте, в судовому засіданні встановлено, що водію ОСОБА_1 після зупинки автомобіля поліцейський ОСОБА_3 запропонував їхати для проходження огляду не до найближчого закладу, як зазначено вище у Інструкції, а проходити огляд у м. Суми, що є досить віддаленим населеним пунктом від м. Білопілля.

Відтак, огляд було проведено з порушенням вимог п.7, п.12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на їх користь.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Керуючись ст.252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Більш того, згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього ж Кодексу.

В силу положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Отже, відповідно до чинного законодавства України всі сумніви щодо доведеності ОСОБА_1 тлумачяться на його користь.

За таких обставин, а саме за відсутності доказів вчинення правопорушення та не дотримання вимог п.7, п.12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, суд, оцінивши вищенаведені докази в їх сукупності, приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 , які полягають у відмові від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, який відповідно до положень чинного законодавства, не є найближчим для особи, що підлягає такому огляду, не можуть тягнути за собою відповідальність встановлену ч.1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи те, що при розгляді справи належних доказів, що підтверджують факт скоєння ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП до суду надано не було, суд приходить до висновку, що провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно закрити, у зв`язку з недоведеністю наявності в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст. ст. 7, 130, 247, 251, 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя