ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 602/938/19Головуючий у 1-й інстанції Радосюк А.В.
Провадження № 33/817/26/20 Доповідач - Тиха І.М.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Тиха І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в місті Тернополі матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Заруддя, Збаразького району Тернопільської області, мешканця АДРЕСА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на постанову Лановецького районного суду Тернопільської області від 06.12.2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП України з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 384,20 грн. судового збору.

Згідно з постановою районного суду, водій ОСОБА_1 14.09.2019 року приблизно о 04 годині 48 хвилин в м.Бучач по вул.Галицька, 140 керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння - нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Зазначає про те, що огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу не проводився через відсутність у поліцейських технічного приладу газоаналізатор алкотестер Драгер, що підтверджується відеозаписом з нагрудних камер поліцейського. Також вказує що на місці зупинки автомобіля йому пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за відсутності свідка ОСОБА_2 , що є порушенням процедури встановленої ст.266 КУпАП та підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського та показів свідка ОСОБА_3 , який у судовому засіданні 06.12.2019 року підтвердив факт відсутності свідка ОСОБА_2 , як на місці зупинки автомобіля так і в службовому кабінеті Бучацького РВ поліції під час складання протоколу про адмінправопорушення.

Також зазначає, що у протоколі відсутній запис до якого відділу поліції відноситься інспектор поліції Боднарук І.І., та відсутні дані про те, на якому технічному приладі інспектор поліції пропонував пройти перевірку на визначення стану алкогольного сп`яніння, що є підставою вважати даний протокол неналежним доказом.

Звертає увагу суду на безпідставність зупинки транспортного засобу під його керуванням, оскільки інспектор поліції під час зупинки зобов`язаний відповідно до ст.35 ЗУ «Про національну поліцію» проінформувати водія про конкретну причину зупинки з детальним описом підстави зупинки та скласти відповідну постанову за порушення ПДР України, чого зроблено не було.

В доповненнях до апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що всупереч вимогам ст. 283 КУпАП в постанові не вказано технічного засобу, яким здійснено відеофіксацію адмінправопорушення, що не давало суду можливості використати відеоматеріали в якості доказів (відповідна правова позиція викладена у постанові КАС ВС від 15.11.2018 року у справі № 524/5536/17).

Крім того вважає що суддя порушив його право на справедливий суд навівши у постанові лише перелік доданих до протоколу матеріалів, не розкривиш та не проаналізувавши їх змісту.

Посилається на те, що висновки суду зроблені на підставі недопустимих доказів, зокрема, протоколу про вчинення адмінправопорушненя, оскільки в порушення вимог ч.2 ст.35 ЗУ Про національну поліцію поліцейський не проінформував його про конкретну причину зупинки автомобіля, зіславшись на п.1 ст.35 ЗУ Про національну поліцію, який передбачає зупинку автомобіля у випадку порушення водієм ПДР України, однак у матеріалах справи та відеозаписі з нагрудної камери працівника патрульної поліції не міститься відомостей про те яку саме вимогу ПДР України він порушив.

Крім того, зазначає що після здійснення незаконної зупиники працівники поліції здійснили ще його незаконне затримання, при цьому застосувавши фізичну силу та спецзасоби(кайданки) не склавши відповідний протокол, що є порушенням ст.261 КУпАП та його конституційних прав. Також посилається на порушення працівниками поліції його права на захист, які при здійсненні адмінзатримання всупереч вимогам п.3 ч.1 ст.14 ЗУ Про безоплатну правову допомогу не розяснили йому право на отримання правової допомоги, в тому числі безоплатної. Вважає, що його затримання всупереч вимогам п.1 ч.2 ст.262 КУпАП без визначених законом правових підстав та не розяснення процесуальних прав, в тому числі на правову допомогу є підставою для скасування постанови суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 адвоката Кметика В.С., який просить задовольнити подану апеляційну скаргу з наведених у ній мотивів, перевіривши доводи апеляційної скарги приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення та оскаржуваної постанови, судом першої інстанції під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 дані вимоги закону дотримані не були .

Зокрема, у відповідності до вимог ст.14 Закону України Про дорожній рух від 30 червня 1993 р. №3353-ХІІ учасники дорожнього руху зобовязані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 ПДР України визначено, що учасники дорожнього руху зобовязані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно з п.2.3 д Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

На вимогу поліцейського відповідно до п.2.4 цих Правил водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.

При цьому, статтею 35 Закону України Про Національну поліцію передбачено вичерпний перелік підстав, за яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби. Даний перелік, зокрема, передбачає:1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Згідно ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 14.09.2019 року приблизно о 04 годині 48 хвилин в м.Бучач по вул.Галицька, 140 керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння - нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків.

Однак, з матеріалів справи не вбачається і судом першої інстанції не встановлено, у звязку з чим працівниками поліції було прийнято рішення про зупинку транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 .

Зокрема, з відеозапису, який міститься в матеріалах справи, вбачається що поліцейський повідомив в якості причини для зупиники автомобіля під керуванням ОСОБА_1 порушення ним п.1 ст.35 ЗУ Про дорожній рух, який передбачає зупинку у випадку порушення водієм ПДР України, не конкретизувавши причини в чому саме воно полягає.

В матеріалах справи не міститься жодних відомостей про порушення ОСОБА_1 ПДР України у звязку з яким його зупинили працівники поліції 14.09.2019 року, відсутня також і постанова про притягнення до відповідальності за порушення ПДР України під час безпосереднього керування ним автомобілем.

Тобто працівниками поліції належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення ОСОБА_1 ПДР України, які могли би бути підставою для зупинки його транспортного засобу згідно з ст. 35 Закону України Про Національну поліцію.

Відповідно до широкого розуміння доктрини «плодів отруєного дерева» будь-яке винне порушення поліцейськими конституційних прав громадян, що навіть має не безпосередній, а лише опосередкований зв`язок із самим процесом виявлення, вилучення і фіксації доказів, тягне втрату останніми юридичної сили. Тобто, це означає безумовну недопустимість доказів при будь-якому порушенні встановленого порядку збирання доказів незалежно від характеру і ступеня.

У вузькому сенсі доктрина «плодів отруєного дерева» зводиться до заборони використання даних, отриманих на підставі або з використанням доказів визнаних недопустимими.

Оскільки транспорний засіб під керування ОСОБА_1 був зупинений поліцейськими без встановлених законом підстав, протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №050847 від 14.09.2019 року за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 є недопустимим доказом.

Відповідно до ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного спяніння проводиться з використання спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного спяніння в проводиться в закладах охорони здоровя.

Зокрема, в оскаржуваній постанові йдеться про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спяніння у присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

Додані до протоколу письмові пояснення свідка ОСОБА_2 написані на бланку і зміст пояснень свідка щодо подій, які утворюють об`єктивну сторону правопорушення за ст.130 КУпАП, заздалегідь надрукований при виготовленні цього бланку, що викликає сумніви у об`єктивності відібраних пояснень.

В ході судового розгляду ці сумніви не були усунуті, оскільки суд допитавши ОСОБА_2 у судовому засіданні встановив лише те, що він був присутнім 14 вересня 2019 року о 2 год 00 хв. при відмові водія від огляду на стан алкогольного спяніння. Проте, жодних відомостей про особу та місце вчинення адмінправопорушення він не зміг повідомити, а вказаний ним час його вчинення водієм на 3 години передує зазначеному у протоколі про вчинення адмінправорушення, відеозаписі з камери працівника патрульної поліції та постанові суду. Крім того він не повідомив чи пропонували водію працівники поліції пройти огляд на стан алкогольного спяніння у закладі охорони здоровя, що є невідємною процедурою огляду водія на стан алкогольного спяніння на місці зупинки автомобіля.

З пояснень свідка ОСОБА_4 у судовому засіданні встановлено, що при огляді водія ОСОБА_1 на місці зупинки автомобіля під його керуванням був присутнім свідок ОСОБА_2 .

З пояснень свідка ОСОБА_3 суд першої інстанції встановив що на місці зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 у м.Бучач по вул.Галицька,140 14 вересня 2019 року о 14 год 48 хв. під час пропозиції пройти огляд у встановленому законом порядку на стан алкогольного спяніння був присутнім лише один свідок ОСОБА_4 , який знімав все на телефон. Інших свідків при цій події не було.

В оскаржуваній постанові суд не надав жодного аналізу вказаним показанням свідків не дивлячись на те що вони взаємосуперечливими, не перевірив чи узгоджуються вони з іншими доказами, а саме відеозаписом з нагрудних камер працівників патрульної поліції, на якому також не зафіксовано присутність свідка ОСОБА_2 під час проведення процедури огляду водія на стан алкогольного спяніння .

Наведені обставини вказують на те, що при винесенні постанови судом першої інстанції у повній мірі не було дотримано ст.280 КУпАП, і допущено однобічність та неповноту судового розгляду справи.

Відповідно до ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного спяніння проведений з порушенням вимог вказаної статті вважається недійсним.

Згідно з ст.62 Конституції України усі сумніви щодо винуватості особи тлумачаться на її користь, а тому приходжу до висновку про те, що у судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт дотримання працівниками поліції встановленої ст.266 КУпАП процедури огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного спяніння щодо фіксації відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного спяніння у присутності двох свідків та відмови водія від проходження такого огляду в закладі охорони здоровя, а також наявності законних підстав для зупинки керованого ним транспортного засобу.

Отже, постанова Лановецького районного суду Тернопільської області від 06.12.2019 року підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.247 ч.1 п.1, 294 КУпАП України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Лановецького районного суду Тернопільської області від 06.12.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис