Провадження № 3/344/2/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2020 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Татарінова О.А., прокурора Негрича Н.М., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від управління захисту економіки в Івано-Франківській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженца м.Мерефа, Харківської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працює начальником відділу підготовки частин УПА КП КПС ЗСУ, за ч. 1 ст. 172-7 КупАП та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

До Івано-Франківського міського суду з управління захисту економіки в Івано-Франківській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України надійшли матеріали справи щодо ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, згідно до ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 172-7 КупАП та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення № 230 від 06.11.2018 року зазначено, що Наказом начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних сил України №473 від 03.08.2015 року, полковника ОСОБА_1 призначено командиром 114 бригади тактичної авіації повітряного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Повітряних Сил Збройних Сил України в/ч НОМЕР_1 м. Івано-Франківськ.

Відповідно до підпункту «Г» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» полковник ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією.

Відповідно до ст. 28 Закону, особи зазначені у пунктах 1, 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», зобов`язанівживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до статті 1 Закону під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Реальний конфлікт інтересів повинен складатися з трьох об`єктивних компонентів:

приватний інтерес;

службове повноваження, представницьке повноваження;

протиріччя між ними, що впливає на об`єктивність або неупередженість рішення, діяння службової особи.

Згідно з ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у п.1, 2, ч.1 ст. 3 цього Закону, зобов`язані:

1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів;

2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатись про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно;

3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів;

4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

З наведеного вбачається, що особи, на яких поширюється законодавство щодо конфлікту інтересів, повинні вживати заходів щодо недопущення його виникнення та заходів щодо його врегулювання, якщо він все-таки виник.

Виходячи зі змісту Закону, конфлікт інтересів - це ситуація, при якій службова особа виконуючи свої обов`язки має приватний інтерес (особисту заінтересованість), який хоча і не обов`язково призводить до прийняття неправомірного рішення або вчинення неправомірного діяння, але здатний до цього призвести.

Встановлено, що у грудні 2017 року, за результатами проведення відкритого конкурсу на закупівлю квартир Міністерством оборони України здійснено закупівлю 29 квартир для військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які потребують поліпшення житлових умов та перебувають на квартирному обліку в Івано-Франківському гарнізоні. Відповідно до Протоколу засідання житлової комісії Івано-Франківського гарнізону від 19.02.2018 №8, наказу начальника Івано-Франківського гарнізону від 29.03.2018 №8, на військову частину НОМЕР_1 м.Івано-Франківськ було виділено 15 службових квартир.

Відповідно до абзацу 3 п.3.3 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра оборони України від 30.11.2011 №737, після видання наказу начальника гарнізону про розподіл службових жилих приміщень між військовими частинами проводиться їх розподіл серед військовослужбовців у військових частинах. З усього обсягу службових жилих приміщень, який надійшов для розподілу до військової частини, командири військових частин мають право розподілити 30 відсотків за своїм рішенням серед військовослужбовців військової частини, рапорти яких обліковані в журналі реєстрації рапортів військовослужбовців щодо надання службових жилих приміщень, з обов`язковим виконанням рішень Міністра оборони України про розгляд питання щодо надання службових жилих приміщень окремим військовослужбовцям.

З урахуванням зазначеного, командир військової частини НОМЕР_1 полковник ОСОБА_1 , будучи наділеним повноваженнями приймати рішення щодо розподілу серед підлеглих військовослужбовців 30% (що становить 5 квартир) від загальної кількості службового житла, яке надійшло у військову частину НОМЕР_1 м.Івано-Франківськ до розподілу та маючи приватний інтерес щодо отримання службового житла, використовуючи своє службове становище, дав вказівку своєму підлеглому - голові житлової комісії військової частини НОМЕР_1 майору ОСОБА_2 підготувати проект наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 10.07.2018 №282ад «Про надання службового житла військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 », в наказовій частині якого, відобразити інформацію щодо розподілу йому ( ОСОБА_1 ) службового житла - 3-кімнатної квартири АДРЕСА_2 .

Крім цього, полковник ОСОБА_1 , усвідомлюючи, що самостійно підписати про виділення собі службового житла, він не може, використовуючи своє службове становище, перебуваючи в умовах реального конфлікту інтересів, дав вказівку своєму підлеглому - заступникові командира військової частини НОМЕР_1 полковнику ОСОБА_3 , на якого, за час своєї відсутності, наказом від 10.07.2018 року №129, поклав тимчасове виконання обов`язків командира військової частини НОМЕР_1 , підписати наказ командира в/ч НОМЕР_1 від 10.07.2018 №282ад, тим самим розподілити собі ( ОСОБА_1 ) вищенаведене службове житло.

Полковник ОСОБА_3 у своєму поясненні зазначив, що проект зазначеного вище наказу готував та давав йому на підпис майор ОСОБА_2 , він підписував особисто за вказівкою полковника ОСОБА_1 та підписи в наказі ОСОБА_3 проставляв формально, оскільки рішення щодо розподілу службового житла офіцерам, в т.ч. і полковнику ОСОБА_1 , приймав сам ОСОБА_1 .

Майор ОСОБА_2 у своєму поясненні вказав, що проект наказу військової частини НОМЕР_1 від 10 липня 2018 №282ад він дійсно готував за вказівкою командира полковника ОСОБА_1 та давав на підпис полковнику ОСОБА_3 .

Полковник ОСОБА_1 , будучи командиром військової частини НОМЕР_1 м. Івано-Франківськ, всупереч ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», не повідомив безпосереднього прямого начальника командира військової частини НОМЕР_2 генерал-майора ОСОБА_4 про наявність у нього реального конфлікту інтересів (лист в/ч НОМЕР_2 від 04.09.2018 №350/173/111).

Таким чином, полковник ОСОБА_1 , будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення пов`язані з корупцією, у відповідності до підпункту «Г» п.1 ч.1 ст. З Закону, порушив вимоги ст.28 Закону щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, а саме достовірно знаючи, що відповідно до наказу начальника Івано-Франківського гарнізону від 29.03.2018 року № 8, на військову частину НОМЕР_1 м.Івано-Франківськ було виділено 15 службових квартир, та одну з яких він мав отримати як службове житло, не повідомив безпосереднього начальника командира військової частини НОМЕР_2 про наявність у нього реального конфлікту інтересів, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачене ч.1 ст. 172-7 КупАП, неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів.

Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення № 231 від 06.11.2018 року зазначено, що Наказом начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних сил України №473 від 03.08.2015 року, полковника ОСОБА_1 призначено командиром 114 бригади тактичної авіації повітряного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Повітряних Сил Збройних Сил України в/ч НОМЕР_1 м. Івано-Франківськ.

Відповідно до підпункту «Г» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» полковник ОСОБА_1 суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією.

Відповідно до ст. 28 Закону,особи зазначені у пунктах 1, 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», зобов`язані вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до статті 1 Закону під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Реальний конфлікт інтересів повинен складатися з трьох об`єктивних компонентів:

приватний інтерес;

службове повноваження, представницьке повноваження;

протиріччя між ними, що впливає на об`єктивність або неупередженість рішення, діяння службової особи.

Згідно з ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у п.1, 2, ч.1 ст.3 цього Закону, зобов`язані:

1)вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів;

2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатись про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно;

3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів;

4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

З наведеного вбачається, що особи, на яких поширюється законодавство щодо конфлікту інтересів, повинні вживати заходів щодо недопущення його виникнення та заходів щодо його врегулювання, якщо він все-таки виник.

Виходячи зі змісту Закону, конфлікт інтересів - це ситуація, при якій службова особа виконуючи свої обов`язки має приватний інтерес (особисту заінтересованість), який хоча і не обов`язково призводить до прийняття неправомірного рішення або вчинення неправомірного діяння, але здатний до цього призвести.

Встановлено, що у грудні 2017 року, за результатами проведення відкритого конкурсу на закупівлю квартир Міністерством оборони України здійснено закупівлю 29 квартир для військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які потребують поліпшення житлових умов та перебувають на квартирному обліку в Івано-Франківському гарнізоні. Відповідно до Протоколу засідання житлової комісії Івано-Франківського гарнізону від 19.03.2018 №8, наказу начальника Івано-Франківського гарнізону від 29.03.2018 №8, на військову частину НОМЕР_1 м.Івано-Франківськ було виділено 15 службових квартир.

Відповідно до абзацу 3 п.3.3 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра оборони України від 30.11.2011 №737, після видання наказу начальника гарнізону про розподіл службових жилих приміщень між військовими частинами проводиться їх розподіл серед військовослужбовців у військових частинах. З усього обсягу службових жилих приміщень, який надійшов для розподілу до військової частини, командири військових частин мають право розподілити 30 відсотків за своїм рішенням серед військовослужбовців військової частини, рапорти яких обліковані в журналі реєстрації рапортів військовослужбовців щодо надання службових жилих приміщень, з обов`язковим виконанням рішень Міністра оборони України про розгляд питання щодо надання службових жилих приміщень окремим військовослужбовцям.

З урахуванням зазначеного, командир військової частини НОМЕР_1 полковник ОСОБА_1 , будучи наділеним повноваженнями приймати рішення щодо розподілу серед підлеглих військовослужбовців 30% (що становить 5 квартир) від загальної кількості службового житла, яке надійшло у військову частину НОМЕР_1 м.Івано-Франківськ до розподілу та маючи приватний інтерес щодо отримання службового житла, використовуючи своє службове становище, дав вказівку своєму підлеглому - голові житлової комісії військової частини НОМЕР_1 майору ОСОБА_2 підготувати проект наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 10.07.2018 №282ад «Про надання службового житла військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 », в наказовій частині якого, відобразити інформацію щодо розподілу йому ( ОСОБА_1 ) службового житла - 3-кімнатної квартири АДРЕСА_2 .

Крім цього, полковник ОСОБА_1 , усвідомлюючи, що самостійно підписати про виділення собі службового житла, він не може, використовуючи своє службове становище, перебуваючи в умовах реального конфлікту інтересів, дав вказівку своєму підлеглому - заступникові командира військової частини НОМЕР_1 полковнику ОСОБА_3 , на якого, за час своєї відсутності, наказом від 10.07.2018 року №129, поклав тимчасове виконання обов`язків командира військової частини НОМЕР_1 , підписати наказ командира в/ч НОМЕР_1 від 10.07.2018 №282ад, тим самим розподілити собі ( ОСОБА_1 ) вищенаведене службове житло.

Полковник ОСОБА_3 у своєму поясненні зазначив, що проект зазначеного вище наказу готував та давав йому на підпис майор ОСОБА_2 , він підписував особисто за вказівкою полковника ОСОБА_1 та підписи в наказі ОСОБА_3 проставляв формально, оскільки рішення щодо розподілу службового житла офіцерам, в т.ч. і полковнику ОСОБА_1 , приймав сам ОСОБА_1 .

Майор ОСОБА_2 у своєму поясненні вказав, що проект наказу військової частини НОМЕР_1 від 10 липня 2018 №282ад він дійсно готував за вказівкою командира полковника ОСОБА_1 та давав на підпис полковнику ОСОБА_3 .

Полковник ОСОБА_1 , будучи командиром військової частини НОМЕР_1 м. Івано-Франківськ, всупереч ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», не повідомив безпосереднього прямого начальника командира військової частини НОМЕР_2 генерал-майора ОСОБА_4 про наявність у нього реального конфлікту інтересів (лист в/ч НОМЕР_2 від 04.09.2018 №350/173/111), натомість 10.07.2018 року використовуючи службові повноваження особисто дав вказівку своїм підлеглим про підготовку та підпис наказу командира в/ч НОМЕР_1 м. Івано-Франківськ щодо розподілу собі службового житла.

Таким чином, полковник ОСОБА_1 , будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення пов`язані з корупцією, у відповідності до підпункту «Г» п.1 ч.1 ст. 3 Закону, порушив вимоги ст.28 Закону щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, вчинив дії та приймав рішення в умовах реального конфлікту інтересів, що виразились в наданні вказівок своїм підлеглим майору ОСОБА_2 підготувати проект наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 10.07.2018 №282ад «Про надання службового житла військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 », в наказовій частині якого, відобразити інформацію щодо розподілу ОСОБА_1 службового житла - 3-кімнатної квартири АДРЕСА_2 , а 10.07.2018 полковнику ОСОБА_3 підписати вищевказаний наказ, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачене ч.2 ст. 172-7 КупАП, вчинення дій та прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні даних правопорушень не визнав, оскільки не порушив вимоги Закону та не вчинив будь-яких протиправних дій.

Прокурор в судовому засіданні підтримав викладені в протоколі обставини, просив визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, пов`язаних з корупцією, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 172-7 КупАП та 2 ст. 172-7 КупАП, справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-7 та ч.2 ст.172-7 КУпАП закрити, у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

Згідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 245 КУпАП визначає, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Судом встановлено, що Наказом начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних сил України №473 від 03.08.2015 року, полковника ОСОБА_1 призначено командиром 114 бригади тактичної авіації повітряного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Повітряних Сил Збройних Сил України в/ч НОМЕР_1 м. Івано-Франківськ.

Відповідно до підпункту «Г» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» полковник ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією.

Днем виявлення працівниками Національної поліції даних адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП слід вважати 06.11.2018 року, оскільки саме 06 листопада 2018 року складено адміністративний протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачене ч.2 ст. 172-7 КупАП, вчинення дій та прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів та протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачене ч.1 ст. 172-7 КупАП, неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП за вказаних вище обставин, підтверджується доказами дослідженими під час судового розгляду, зокрема: витягом з Наказу начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних сил України №473 від 03.08.2015 року, протоколом №230 про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, протоколом №231 про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, поясненнями ОСОБА_2 , поясненнями ОСОБА_3 , наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 30.03.2018 №110ад, наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 10.07.2018 №282ад, листом в/ч НОМЕР_2 від 04.09.2018 №350/173/111 та іншими матеріалами.

Вищевказані докази знаходяться в об`єктивному взаємозв`язку між собою і нічим не спростовані.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-7 КУпАП, а саме неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів та адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-7 КупАП, вчинення дій та прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Разом з тим, адміністративне стягнення на ОСОБА_1 не може бути накладено, а провадження у справі слід закрити у зв`язку з наведеним нижче.

Згідно п.7 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КпАП України.

Згідно ч.4 ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15,212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Дату скоєння адміністративного правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-7 КУпАП, особою, що склала протокол, визначено 30.03.2018 року, а дату виявлення адміністративного правопорушення 06.11.2018 року - дата складання протоколу № 230. Також, дату скоєння адміністративного правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-7 КУпАП, особою, що склала протокол, визначено 10.07.2018 року, а дату виявлення адміністративного правопорушення 06.11.2018 року - дата складання протоколу № 231.

Таким чином, на час розгляду справи судом минуло більше 6 (шести) місяців з дня виявлення правопорушення.

Згідно п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за закінченням строків на момент розгляду справи, передбачених ст. 38 КУпАП.

Враховуючи, що строк притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закінчився, провадження по справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 33, 38, 172-7,221,247, 249, 268, 283, 284 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого частиною 1 статті 172-7 КупАП.

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого частиною 2 статті 172-7 КУпАП.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-7 та ч.2 ст.172-7 КУпАП закрити, у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського Апеляційного суду упродовж десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О.А. Татарінова