Справа № 645/7815/19
Провадження № 3/645/115/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2020 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі судді Іващенка С.О., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2

за ст. 124 КУпАП,

в с т а н о в и в :

У провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова знаходиться адміністративний матеріал по факту дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 21 листопада 2019 року за участю водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 143644 від 21 листопада 2019 року, о 22.25 год., водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Renault Scenic» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул.. Рибалка в м. Харкові, під`їжджаючи до нерегульованого перехрестя з вул.. Ощєпкова, не виконала вимогу дорожнього знаку 2,2 «Проїзд без зупинки заборонено», та скоїла зіткнення з автомобілем ВАЗ 21114, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням подія ОСОБА_1 , який рухався по вул.. Ощєпкова.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдані матеріальні збитки.

ОСОБА_2 звинувачується в порушенні вимог п. 8.4б) ПДР України та вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Також відносно водія ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 143645 від 21.11.2019, згідно з яким, водієм порушено вимоги п. 14,6в) ПДР України та вчинено правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

В судовому засіданні водії ОСОБА_2 та ОСОБА_1 своєї провини в у порушенні правил дорожнього руху не визнали.

З пояснень водія ОСОБА_1 , 21.11.2019, приблизно о 22.25 год.,керуючи автомобілем ВАЗ 21114, д.н.з. НОМЕР_2 , рухався по вул.. Ощєпкова в м. Харкові в бік вул.. Танкопія по головній дорозі, відповідно до дорожнього знаку 2.3 «Головна дорога», зі швидкістю, приблизно 70 км/год. Під`їжджаючи до перехрестя вул.. Ощепкова та вул.. М. Рибалка, маючи пріоритет, відповідно до д.є. 2.3, переконавшись у безпеці руху, почав здійснювати перетин даного перехрестя. Під час закінчення проїзду перехрестя , отримав удар у заднє ліве крило свого автомобіля, внаслідок чого, його автомобіль перекинувся.

З пояснень водія ОСОБА_2 вбачається, що 21.11.2019 о 22.25 год. вона керувала автомобілем «Renault Scenic» д.н.з. НОМЕР_1 по вул.. М. Рибалка в бік вул.. Харківських Дивізій. Під`їжджаючи до перехрестя з вул.. Ощєпкова, вона побачила як автомобіль ВАЗ 21114, д.н.з. НОМЕР_2 різко почав здійснювати обгін автомобіля, при цьому виїхавши на смугу зустрічного рух, по якій вона рухалась. Не зважаючи на різке гальмування та намагання уникнути зіткнення, уникнути зіткнення не вдалось.

Постановою суду від 13 лютого 2020 року у справі призначено комплексну судову автотехнічну та трасологічну експертизу.

Як вбачається з висновку експерта за результатами проведення судової транспортно трасологічної та автотехнічної експертизи №5020/7055/9580 від 25.06.2020, в даній дорожній обстановці водій автомобіля «Renault Scenic» ОСОБА_2 повинна була діяти у відповідності до вимог п. 16.11 та дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» ПДРУ.

В даній дорожно-транспортній ситуації технічна можливість уникнути зіткнення в автомобілем ВАЗ-21114 для водія автомобіля «Renault Scenic» ОСОБА_2 визначалась шляхом виконання нею вимог п. 16.11 та дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» ПДРУ, для чого в неї не було перешкод технічного характеру.

В даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля «Renault Scenic» ОСОБА_2 не відповідали вимогам п. 16.11, дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» ПДРУ та з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Виходячи із наданих на дослідження відеозаписів та пояснень водія ОСОБА_2 , в даній дорожній обстановці водій автомобіля ВАЗ-21114 ОСОБА_3 повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 12.3, 12.4, 12.9(б) ПДРУ.

Виходячи з наданого на дослідження відеозапису та пояснень водія ОСОБА_2 , в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля ВАЗ-21114 мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем «Renault Scenic» шляхом винання ним вимог п.п. 12.3, 12.4, 12.9(б) ПДРУ, для чого в нього не було перешкод технічного характеру.

Таким чином, враховуючи пояснення водія ОСОБА_2 , наданий відеозапис, в даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія ВАЗ-21114 ОСОБА_3 не відповідали вимогам п.п. 12.3, 12.4, 12.9(б) ПДРУ та з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Виходячи із пояснень водія ОСОБА_2 , враховуючи наданий на дослідження відеозапис, в даній дорожньо-транспортній ситуації зіткнення автомобілів «Renault Scenic» та ВАЗ-21114 з технічної точки зору відбулось внаслідок дій водія автомобіля ВАЗ-21114 ОСОБА_3 , які не відповідали вимогам п.п. 12.3, 12.4, 12.9(б) ПДРУ та дій водія автомобіля «Renault Scenic» ОСОБА_2 , які не відповідали вимогам п. 16.11, та дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» ПДРУ.

Суд, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази у їх сукупності приходить до висновку про закриття провадження у справі, виходячи з наступного.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в п.п.66-69 рішення у справі «Смірнова проти України», «…сторони зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти повагу до інших учасників процесу та суду, вживати заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи протягом розумного строку…».

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції ООН про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення. Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючип.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких-не допустити судовий процесу безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі»№ 28249/95 від 19.06.2001 року, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі, виходячи з наступного.

Згідно п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю якщо на момент розгляду справи про адміністративне закінчився строк накладення адміністративного стягнення, передбачений статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніше як через три місяці з дня його виявлення.

Визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

При вирішенні питання щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду такої справи строків накладення адміністративного стягнення, визначених ст. 38 КУпАП, суд враховує положення ст. 6 Конституції України, згідно з якою органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

КУпАП чітко передбачає, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії.

Тобто, приписи 247 статті КУпАП є імперативними, і чітко вказують, що суд повинен лише закрити провадження, і не вирішувати при цьому жодних інших питань.

Отже, після виключення провадження унеможливлюється здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності. Це дає підстави вважати про відсутність у суду прав з`ясувати і встановлювати вину чи невинуватість особи в постанові про закриття провадження у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, інкриміноване ОСОБА_3 та ОСОБА_2 правопорушення було скоєно 21 листопада 2019 року, на час проведення судового засідання, тримісячний термін накладення адміністративного стягнення, визначений КУпАП сплинув.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Під час розгляду справи, суд враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

На думку суду, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За правилами ст. 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи те, що з дня вчинення правопорушення минуло більше ніж три місяці, тому в силу ч. 2 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не може бути накладено, а адміністративна справа підлягає закриттю, у зв`язку з закриттям провадження, суд позбавлений встановити винність чи не винуватість в скоєнні інкримінованого їм правопорушення.

На підставі зазначеного, керуючись статтями 247, 251, 252, 278 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 7 ст. 247 КупАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладання адміністративного стягнення.

Провадження у справі відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 7 ст. 247 КупАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладання адміністративного стягнення.

Постанова в частині закриття провадження у справі може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

В іншій частині постанова оскарженню не підлягає.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: