ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника потерпілого Авраменка О.Ю ОСОБА_1 на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 травня 2020 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, -

за участю:

особи, що притягається

до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 ,

захисника особи, що притягається

до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 травня 2020 року водій ОСОБА_2 13 грудня 2019 року приблизно о 17:15 год. в м. Дніпрі по вул. Каруни, керуючи транспортним засобом «Hyundai Trajet», д/н/з НОМЕР_1 , повертав ліворуч з другорядної дороги (вул. Каруни) на головну у бік віадуку на вул. Янтарну, не впевнився в безпечності виконаного маневру та скоїв зіткнення з авто «Toyota Prado», д/н/з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , що рухався по головній дорозі у бік віадуку вул. Янтарної. В ході ДТП авто отримали механічні пошкодження та завдано матеріального збитку. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 10.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі представник потерпілого просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати, постановити нову, якою притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що з постановою ознайомився 25 травня 2020 року.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги зазначає, що хоча в протоколі чітко не зазначено номер будинку чи електроопору, біля яких відбулось ДТП, разом з тим зазначене повністю відображено на схемі місця ДТП та в письмових поясненнях свідків, а тому в справі наявно достатньо доказів щодо місця зіткнення автомобілів. Звертає увагу, що на схемі ДТП зазначено рух транспортних засобів та в матеріалах справи містяться дані про розташування на даній ділянці світлофорного об`єкту та відповідно до пояснень свідків встановлено роботу світлофора для кожного з них відповідно до їх напрямку. Вказує, що потерпілого жодного разу не було викликано у судове засідання, чим було порушено його права.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов наступного висновку.

Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 07 травня 2020 року. З матеріалів слідує, що оскаржувану постанову було винесено за відсутності потерпілого та його представника, апеляційна скарга представником потерпілого подана до суду першої інстанції 29 травня 2020 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Разом з тим, враховуючи, що оскаржувану постанову було винесено за відсутності потерпілого та його представника та матеріали справи не містять відомостей про вручення або направлення поштою потерпілому чи його представнику копії оскаржуваної постанови, а також вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про недоведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Так, за протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 336352 від 13 грудня 2019 року ОСОБА_2 інкримінується порушення вимог пункту 10.5 ПДР України:

- п. 10.5 ПДР поворот необхідно виконувати так, щоб при виїзді з перехрещення проїзних частин транспортний засіб не опинився на смузі зустрічного руху, а у разі повороту праворуч слід рухатися ближче до правого краю проїзної частини. Виїзд з перехрестя, де організовано круговий рух, може здійснюватися з будь-якої смуги, якщо напрямок руху не визначено дорожніми знаками чи розміткою і це не створить перешкод транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку праворуч.

На підтвердження доведеності винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, уповноваженою особою, якою відносно останнього було складено протокол про адміністративне правопорушення, покладено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 336352 від 13 грудня 2019 року; схема місця ДТП від 13 грудня 2019 року; рапорт поліцейського; письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Разом з тим, порівнюючи наявні матеріали справи з доводами представника потерпілого ОСОБА_5 апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість висновку суду першої інстанції про відсутність у матеріалах справи достатніх, належних та переконливих доказів, які б підтверджували наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції стосовно того, що із змісту протоколу про адміністративне правопорушення та письмових пояснень, долучених до нього, схеми місця ДТП, працівниками патрульної поліції не можливо встановити рух транспортних засобів, які стали учасниками ДТП та будь-які сигнали світлофору, про що 13 січня 2020 року та 25 березня 2020 року судом виносились відповідні постанови, проте зазначені недоліки фактично усунуті не були, що позбавило суд першої інстанції можливості прийти до однозначного висновку про винуватість ОСОБА_2 , оскільки поставлений йому у провину п. 10.5 ПДР України зазначає про те, що поворот необхідно виконувати так, щоб при виїзді з перехрещення проїзних частин транспортний засіб не опинився на смузі зустрічного руху, а у разі повороту праворуч слід рухатися ближче до правого краю проїзної частини, крім випадку виїзду з перехрестя, де організовано круговий рух, де напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або де рух можливий лише в одному напрямку. Однак, письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_4 свідчать про те, що перехрестя, яке вони перетинали регулювалося світлофорами, при цьому ОСОБА_2 не ставилися у провину порушення інших пунктів ПДР, а суд не має право змінювати фабулу обвинуваченому.

Вищезазначене спростовує доводи представника потерпілого в апеляційній скарзі щодо наявності в матеріалах справи достатньо відомостей про рух транспортних засобів учасників ДТП та про сигнали світлофору.

Разом з тим заслуговують на увагу доводи представника потерпілого про встановлення місця ДТП з огляду на наступне.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 336352 ДТП відбулось під час повороту водія ОСОБА_2 з вул. Каруни на головну у бік віадуку на вул. Янтарну.

Відповідно до схеми місця ДТП зіткнення відбулось 13 грудня 2019 року о 17 год. 15 хв. у м. Дніпрі на вул. Каруна (Електроопора №64).

Крім того, відповідно до письмових пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_4 ДТП відбулось в районі перехрестя вул. Каруни і віадука з вул. Янтарної.

З викладеного слідує, що матеріалами справи встановлено місце ДТП.

Разом з тим, зазначені обставини не спростовують висновки суду першої інстанції щодо відсутності можливості встановити поза розумним сумнівом винуватість чи невинуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП

Доводи представника потерпілого про порушення права потерпілого на участь у судовому засіданні під час розгляду справи судом першої інстанції є необгрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У своєму рішенні у справі Пономарьов проти України від 03 квітня 2008 року Європейський суд з прав людини вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Отже, учасник процесу, який задіяний в ході судового розгляду, зобов`язаний з розумним інтервалом часу сам цікавитись провадженням у його справі, добросовісно користуватись належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Положеннями ч. 1 ст. 268 КУпАП крім іншого, встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як слідує з матеріалів справи 29 квітня 2020 року судом першої інстанції було направлено на ім`я ОСОБА_4 судову повістку про виклик до суду у судове засідання як потерпілого на 11 год. 00 хв. 07 травня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 .

Разом з тим, жодних клопотань про відкладення розгляду справи до суду потерпілий ОСОБА_4 не надавав, у зв`язку з чим суд першої інстанції з урахуванням вимог ст. 268 КУпАП розглянув справу за його відсутності.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про те, що в діях ОСОБА_6 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є вірними та підтверджується належними доказами.

Відповідно до ст. 251 КупАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.

Згідно ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необгрунтованим відхилення їх місцевим судом. Сторони не були обмежені в наданні доказів та вирішенні клопотань в суді першої інстанції в частині призначення експертиз, тому приходжу до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено.

Порушень норм матеріального або процесуального права не було встановлено під час перегляду, постанова суду є законною та обгрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити представнику потерпілого ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 травня 2020 року.

Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 травня 2020 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот