Справа № 462/3322/19 Головуючий у 1 інстанції: Боровков Д.О.
Провадження № 33/811/795/19 Доповідач: Гончарук Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі: судді апеляційного суду Гончарук Л.Я., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 02 липня 2019 року,

встановив:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 384 грн. 20 коп. судового збору в дохід держави.

Згідно постанови ОСОБА_1 15 травня 2019 р., о 20 год. 40 хв., ОСОБА_1 керував мопедом SUZUKI VERDE, VIN НОМЕР_1 , на перехресті вул. Городоцька-Виговського у м. Львові, в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком алкотесту «Драгер» 6820, тест № 576, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10. 10. 2001р.

Не погоджуючись з даною постановою особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування покликається на те, що вказана постанова незаконна та необґрунтована, прийнята без дослідження всіх обставин справи, та така, що не відповідає вимогам законодавства. Зазначає, що під час розгляду справи в суді першої інстанції повідомляв, що 15 травня 2019 року не керував мопедом SUZUKI VERDE, за кермом мопеда була інша особа. Вказує, що не здійснював жодних дій по керуванню транспортним засобом, та посвідчення водія йому ніколи не видавалось. Крім цього зазначає, що працівниками поліції не надано суду жодних доказів керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, та не надано більшу частину відеозаписів.

Враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, з врахуванням положень викладених у рішенні Європейського Суду з прав людини від 03.04.2008 року в справі «Пономарьов проти України» де наголошено, що особа в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження, суд апеляційної інстанції вважає за можливе проводити судовий розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки про розгляд апеляційної скарги, правопорушника ОСОБА_1 та його захисника адвоката Федулова О.В., неодноразово повідомлялось апеляційним судом, а саме про призначення слухання 06.11.2019 р., 17.12.2019 р., 10.01.2020 р., крім цього, дані про дату, час, місце розгляду доступні на офіційному веб-порталі Судової влади України, на думку апеляційного суду з боку ОСОБА_1 має місце безпідставне умисне затягування справи, що нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. (ст.1 КУпАП).

Вивчивши матеріали справи №462/3322/19, перевіривши доводи апеляційної скарги суд вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Так, суд апеляційної інстанції вважає викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 208623 від 15.05.2019 року, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, даними талону тестування на алкоголь апарату «Drаger» (прилад № ARНЕ-019, принтер № ARНЕ - 0009) від 15 травня 2019 року о 21 год. 22 хв., відповідно до якого у ОСОБА_1 у випарах з ротової порожнини наявний алкоголь 1,44 ‰; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відеозаписом з нагрудної камери патрульного поліції, долученим до матеріалів справи.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зафіксованого в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього уповноваженою особою органів поліції.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 стосовно того, що він не керував не він керував мопедом суддею першої інстанції вірно не взято до уваги, оскільки як убачається з відеозапису з нагрудної камери поліцейського /долученої до матеріалів справи/, працівник поліції Чавс Р.І. вголос оголосив ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення серія БД № 208623, роз`яснив суть правопорушення та права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, на що ОСОБА_1 не заперечив факту вчинення правопорушення. Крім цього ОСОБА_1 працівником поліції вручено постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, зокрема за керування транспортним засобом без відповідних документів на право керування транспортним засобом, на що ОСОБА_1 не заперечував самого факту керування мопедом.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 стосовно того, що в нього немає водійського посвідчення, то слід зазначити, що вказані обставини ніяким чином не можуть спростовувати того факту, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, у даному випадку мопедом SUZUKI VERDE, VIN НОМЕР_1 , оскільки на даний час законодавством України не встановлено обмежень для осіб, які надають право керування транспортним засобом тільки тим особам, які мають право власності на транспортний засіб, при цьому слід зазначити, що керування транспортним засобом особою, яка не має посвідчення на право керування, є складом іншого адміністративного правопорушення, що не відноситься до даної справи, проте у такому випадку такі дії особи напряму залежать від її особистої правосвідомості, а тому доводи апелянта в цій частині є неприйнятними.

Що стосується доводів апелянта про закриття провадження у справі, то вважаю, що у діях ОСОБА_1 наявні ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме даними талону тестування на алкоголь апарату «Drаger», який показав результат 1,44 ‰, а тому відсутні підстави для закриття провадження у даній справі.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 мають формальний характер та спрямовані на його ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

При цьому апеляційний суд з врахуванням вищенаведеного вважає, що стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік накладене на правопорушника з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП та відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника, ступеню його вини та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 02 липня 2019 року щодо нього - без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Я. Гончарук