КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/824/12/2020 Суддя 1 інстанції - Педенко А.М.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 22 листопада 2019 року, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 22 листопада 2019 року ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та закрито провадження у справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду строків накладення стягнення.

Постановою суду встановлено, що 25 липня 2019 року о 03 год. 03 хв. бульвару Вацлава Гавела, 18, в місті Києві, водій ОСОБА_1 керувала скутером марки «Suzuki», vin- НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 проводився у встановленому законом порядку у присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за допомогою приладу «Драгер Алкотест 6820» ARJL-0265, тест № 1625, згідно з яким виявлено, що після проведення тесту у видихуваному повітрі міститься 0,71 проміле алкоголю в крові. Своїми діями ОСОБА_1 порушила п.2.9.а) Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 22 листопада 2019 року щодо неї та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

За доводами апелянта, постанова суду першої інстанції постановлена з порушенням положень ст. ст. 9, 251, 252, 256, 280 КУпАП

ОСОБА_1 зазначає, що визнаючи її винною у вчиненні вказаного правопорушення, суд першої інстанції виходив з належності, допустимості і достатності доказів вчинення нею адміністративного правопорушення. Суд взяв до уваги протокол про адміністративне правопорушення, відеозапис з нагрудної камери поліцейського, результати тестування приладу «Драгер», акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, письмові поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , пояснення інспектора УПП Негоди С. С. та її пояснення, проте відхилив доводи захисника про недопустимість такого доказу як результат тестування приладу «Драгер», а також пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також не взяв до уваги її твердження що вона ( ОСОБА_1 ) даного правопорушення не скоювала, і розцінив їх як намагання ухилитися від адміністративної відповідальності.

Апелянт вказує на те, що захисником Квашею М. М. у судовому засіданні в суді першої інстанції зазначалося, що огляд на стан алкогольного сп`яніння, проведений з порушенням процедури, тому, що номер протоколу, зазначений в чеку за результатом проведеного огляду на стан сп`яніння приладом «Драгер» не співпадає з номером протоколу про адміністративнеправопорушення, що складений відносно ОСОБА_1 .

Окрім того, ОСОБА_1 вказує на те, що в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння відсутній підпис інспектора УПП Негоди С.С., що, на думку апелянта, викликає обґрунтований сумнів у тому, що вказаний акт був складений уповноваженою особою в той момент, а не після.

Крім цього, апелянт зазначає, що серед ознак алкогольного сп`яніння, які були підставою для проведення огляду, зазначено почервоніння очей, що не є ознакою сп`яніння і не може бути достатньою підставою для проведення огляду, відповідно до п.2 « Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного чи іншого сп?яніння….».

Щодо письмових пояснень ОСОБА_5 та ОСОБА_4 апелянт зазначає, що суд вказав, що з пояснень інспектора УПП Негоди С.С. було встановлено, що пояснення цих свідків заповнені правильно, відповідно до встановленого зразка, проте, на переконання ОСОБА_1 , вказаний висновок суду не відповідає обставинам справи, оскільки, підпис свідків зазначений у неналежній графі, що спростовує твердження інспектора УПП Негоди С.С. про те, що відповідні пояснення заповнені відповідно до встановленого зразка.

Окрім того, на думку апелянта інспектор Негода С.С. є особою, що відбирала такі пояснення, а тому є очевидно зацікавленим у тому, щоб вони були визнані допустимим доказом.

Також ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції відхилив пояснення свідків сторони захисту ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , оскільки вони не були присутніми в момент зупинки інспектором поліції та не бачили, чи керувала вона ( ОСОБА_1 ) транспортним засобом. При цьому суд не взяв до уваги їхні показання, що стосувалися відомостей про неї, які полягали в тому, що вона ( ОСОБА_1 ) взагалі не вміє керувати транспортним засобом.

Апелянт стверджує, що жоден доказ, наявний у матеріалах справи, не підтверджує факт вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_1 стверджує, на відеозаписі, що долучений до матеріалів справи, не зафіксовано саме правопорушення, а лише складання протоколу за його наслідками.

Апелянт зазначає, що відео фрагменти розпочинаються після її зупинки, а надалі на відеозаписі зафіксовано проходження тесту на приладі «Драгер» і складання протоколу, проте момент вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, наданих відео запису не міститься. Відтак, на переконання апелянта, відеозапис, який наявний у матеріалах справи, і який покладений судом в основу оскаржуваної постанови, є неналежним, а тому не може вважатись доказом у справі у розумінні ч. 1 ст. 251 КУпАП, оскільки не містить відомостей про вчинення адміністративного правопорушення.

Апелянт стверджує, що її пояснення щодо обставин зупинки її поліцейськими узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , а той факт, що свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_6 не були присутніми під час її зупинки не має правового значення, оскільки в цілому їхні показання узгоджуються з її версією подій. В той час як відповідно до пояснення інспектора УПП Негоди С. С. вона рухалась їм на зустріч проти загального транспортного потоку. При цьому за таких обставин залишається незрозумілим, куди вона рухалась враховуючи, що власник транспортного засобу ОСОБА_10 перебував у магазині, поруч з яким був нібито зупинений транспортний засіб.

Щодо позиції суду про те, що на відеозаписі не зафіксовано пояснень ОСОБА_1 про те, що вона не керувала транспортним засобом та не знає правил дорожнього руху, апелянт зазначає, що згідно зі ст. 62 Конституції України передбачено презумпцію невинуватості, згідно з якою ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 та її захисника - адвоката Кваші М.М., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, пояснення інспектора патрульної поліції - Савчук Ю.А., перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Відповідно до п.п. 1, 6, 7, 10 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу 1 цієї інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. При цьому огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу проведеного поліцейським зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

І як передбачає п. 7 розділу 2 вищезазначеної Інструкції, лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення та вищенаведених в даній постанові доказів вбачається повне дотримання працівниками поліції вимог інструкції щодо проведення огляду на стан сп`яніння з використанням технічних засобів.

Винуватість ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього рухуУкраїни, відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом, зокрема, в стані алкогольного сп`яніння, за обставин, викладених у постанові, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №162712 від 25.07.2019 року, відповідно до якого 25 липня 2019 року о 03 год. 03 хв. бульвару Вацлава Гавела, 18, в місті Києві, водій ОСОБА_1 керувала скутером марки «Suzuki», vin- НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у присутності двох свідків за допомогою приладу «Драгер», результат 0,71‰, чим порушила вимоги п. 2.9 а) ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказаний протокол складено уповноваженою на те особою, за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.

Зазначений протокол підписаний особою, яка його склала, двома свідками та безпосередньо ОСОБА_1 , якій були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, і який протокол підписала без будь - якого зазначення про незгоду з вказаним у протоколі про адміністративне правопорушення результатом огляду, а в графі «Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності» зазначила, що вживала алкоголь. Будь-яких зауважень або заперечень на цей протокол та дії працівників поліції ОСОБА_1 в протоколі також не вказала.

В свою чергу, наведені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повністю підтверджуються результатами проходження огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, здійсненого працівниками поліції на місці зупинки, з використанням спеціального технічного засобу «Drager» Alkotest 6820, тест №1625 від 25.07.2019 року, цифровий показник якого становить 0,71 ‰ (при дозволених не більше 0,2 ‰).

Зазначений результат огляду зафіксовано й в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння, який підписаний двома свідками та самою ОСОБА_1 . При цьому в даному акті ОСОБА_1 поставила свій підпис саме про те, що погодилася з результатами огляду на стан сп`яніння.

Окрім того, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_11 підтверджується добровільна згода ОСОБА_1 на проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів, а також підтверджуються і результати такого огляду, які склали 0,71 ‰, з якими, згідно показань свідків, ОСОБА_1 повністю погодилася. Дані свідки правильність результату проходження огляду та факт погодження ОСОБА_1 з результатами огляду підтвердили своїми підписами в протоколі про адміністративне правопорушення, а також акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Зазначені докази у своїй сукупності є підтвердженням наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, та доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів належність, допустимість та достовірність наведених доказів та викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст. ст.279, 280 КУпАП допущено не було, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 свою вину не визнала та пояснила, що 25 липня 2019 року приблизно о 03 год. 00 хв. вона, разом з своїм товаришем - ОСОБА_7 , який був за кермом мопеда, поїхали до нічного магазину, який знаходиться за адресою: б-р. Вацлава Гавела, 18, в місті Києві. ОСОБА_7 пішов до магазину, але перед цим їй роз`яснив, що у мопеда проблеми з двигуном, а тому двигун глушити не потрібно. Щоб не втрачати час, коли вийде ОСОБА_7 з магазину, вона перекотила мопед на інший бік дороги. Через деякий час до неї під`їхав екіпаж патрульної поліції, вона сиділа на мопеді, який був заведений. Працівники поліції запитали в неї чому вона сидить на працюючому транспортному засобі, в напрямку проти руху транспортних засобів, на що вона їм пояснила, що мопедом керувати не вміє, що це не її транспортний засіб, і що вона очікує свого знайомого з магазину. Інспектори запитали чи вживала вона алкогольні напої та запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 зазначила, що вона погодилася пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки була в шоковому стані та не знала що має робити в такій ситуації.

Разом з тим, пояснення ОСОБА_1 з приводу того, що вона не керувала транспортним засобом, є необґрунтованими, та спростовуються наявними у матеріалах справи належними та допустимими доказами, дослідженими під час судового розгляду як в суді першої інстанції, так і під час розгляду апеляційної скарги.

Так, під час апеляційного розгляду з підстав складання протоколу про адміністративне правопорушення було допитано інспектора поліції ОСОБА_12 , яка пояснила, що 25 липня приблизно о 03 год. 00 хв., під час патрулювання у складі екіпажу з ОСОБА_13 , ними по бульвару Вацлава Гавела в місті Києві, було помічено, як дівчина на скутері марки «Suzuki», рухалася їм на зустріч проти загального транспортного потоку та без захисного шолому. Побачивши таке порушення Правил дорожнього руху, вони зупинили свій автомобіль, та підійшли до ОСОБА_1 , яка на той момент вже зупинилася. Водієві було роз`яснено, що нею було порушено ПДР України. Під час спілкування з ОСОБА_1 , у останньої було виявлено ознаки алкогольного сп?яніння, у зв`язку з чим було запропоновано пройти огляд на стан сп?яніння на місці зупинки, за допомогою приладу «Драгер», на що вона погодилась. Також інспектор поліції зазначила, що ОСОБА_1 не заперечувала, що вживала алкогольні напої. В присутності двох свідків ОСОБА_1 пройшла огляд на стан сп?яніння за допомогою приладу «Драгер», результат склав 0,71‰, у зв`язку з чим на неї було складено протокол про адміністративне правопорушення, за ч. 1 ст. 130 КУпАП та відсторонено від керування транспортним засобом, а мопед під розписку було передано її товаришу, який зобов`язався його доставити на стоянку. Інспектор патрульної поліції зазначив, що ОСОБА_1 жодних зауважень щодо процедури проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки не зазначала, в протоколі будь-яких таких зауважень не вказала, більш того власноручно в протоколі про адміністративне правопорушення в графі «пояснення» зазначила про те, що «вживала алкоголь».

Пояснення інспектора поліції повністю узгоджуються з переглянутим під час апеляційного розгляду в суді апеляційної інстанції відеозаписом із нагрудних камер відеореєстраторів з місця події,яке розпочинається з того, що ОСОБА_1 говорить незрозумілу фразу. На що поліцейська запитує ОСОБА_1 "то навіщо ти їхала, якщо випила стакан вина, та ще й керувала без шолома? У відповідь на це запитання ОСОБА_1 лише пожимає плечима. При цьому будь-яких заперечень, з приводу того, що вона не керувала мопедом, остання не висловлювала, лише просила вирішити питання іншим шляхом, ніж шляхом складання протоколу про адміністративне правопорушення, зважаючи на те, що раніше не притягувалась до відповідальності. В подальшому до ОСОБА_1 підходять її знайомі, поспілкувавшись з якими, ОСОБА_1 також не посилалася на те, що не вміє керувати мопедом, чи їм не керувала. Більш того, один зі знайомих ОСОБА_1 при спілкуванні з поліцейським підтверджує, що ОСОБА_1 керувала мопедом, на що працівник поліції відповідає, що сама ОСОБА_1 не заперечує, що розверталась на мопеді. Після цього, були запрошені інші два свідки, в присутності яких водієві було запропоновано пройти огляд на стан сп?яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», на що вона погодилася. Результат тесту склав 0,71‰. В подальшому на ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Наведені докази в своїй сукупності спростовують посилання апелянта в апеляційній скарзі на ту обставину, що вона не керувала транспортним засобом.

З врахуванням вищевикладеного, є необґрунтованими посилання апелянта на те, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , адже, як правильно вказав суд, дані свідки не були присутні в момент зупинки ОСОБА_1 , більш того, на відеозаписі не зафіксовано жодного слова вказаних свідків або ОСОБА_1 з приводу того, що вона не має навичок керування мопедом, чи не керувала, (а є фраза одного зі знайомих ОСОБА_1 про зворотнє), що в свою чергу ставить під сумнів правдивість показань вказаних свідків в судовому засіданні. Крім цього, слід зазначити, що дані свідки є знайомими ОСОБА_1 , а відтак є зацікавленими особами у даній справі

З приводу інших доводів апеляційної скарги, зокрема, те, що на думку апелянта наявні у справі письмові пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є неналежним доказом, то і в цій частині доводи є безпідставними, оскільки відібрання пояснень свідків на бланку, заповненому поліцейськими, не суперечить вимогам закону, а та обставина, що при підписанні вказаних пояснень працівник поліції та свідок поставили підписи не в тій графі, не спростовують правильність подій, висвітлених в таких показаннях.

Більш того, показання вказаних свідків не є єдиним доказом вини ОСОБА_1 у вчинені інкримінованого їй адміністративного правопорушення, а оціюються в сукупності з іншими доказами у справі.

Що стосується посилань ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що долучений до протоколу відеозапис є уривковим, і на ньому не зафіксовано саме правопорушення, то вони є безпідставними, оскільки на відеозапису зафіксовано проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп?яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» в повному обсязі. Сумнівів щодо достовірності та допустимості відеозапис не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації, фабрикації. Окрім того, порядок доступу до відеозаписів з нагрудних камер (відео- реєстраторів) та їх використання передбачено розділом 5 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року, в якому будь-яких застережень щодо надання до суду безперервного запису з моменту активації камери немає. Отже, наявні відеозаписи події є належним та допустимим доказом у справі.

Та обставина що в чеку, долученому до протоколу про адміністративне правопорушення(а.с. 1), який є результатом проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, вказано номер протоколу про адміністративне правопорушення, який має одну зайву цифру "1", свідчить про технічну описку працівника поліції, та не тягне за собою визнання такого доказу неналежним чи недопустимим.

Зазначення ж працівниками поліції в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння по факту виявленої у ОСОБА_1 ознаки: почервоніння очей, яка, згідно Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного чи іншого сп`яніння, не є ознакою алкогольного сп`яніння, ніяким чином не спростовує результат такого огляду, який склав) 0,71%, та з яким під підпис погодилась ОСОБА_1 ( а.с. 3).

Відсутність в такому акті огляду підпису працівника поліції не може свідчити про факт складання такого акту після складання протоколу, адже, зазначені в акті обставини засвідчені підписами трьох осіб: самої ОСОБА_1 та свідків, які по завершенню процедури складання протоколу про адміністративне правопорушення, залишили місце зупинки транспортного засобу.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що судом першої інстанції було в повному обсязі досліджено надані матеріали та прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, як про те ставилось питання в апеляційній скарзі, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

При цьому слід відмітити, що суд першої інстанції, обґрунтовано визнавши ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрив провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, а саме у зв`язку з закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП, враховуючи ту обставину, що адміністративне правопорушення було вчинено 25 липня 2019 року, а постанова судом першої інстанції винесена 22 листопада 2019 року, тобто за сплином 3-х місячного терміну.

Враховуючи наведене, вважаю, що постанова судді Солом`янського районного суду м. Києва від 22 листопада 2019 року є законною та обґрунтованою, отже, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А :

Постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 22 листопада 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та закрито провадження у справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду строків накладення стягнення - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Л.І. Кепкал