Номер провадження: 33/813/271/20
Головуючий у першій інстанції Гаєва Л.В.
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі головуючого судді Дрішлюка А.І.

при секретарі судового засідання Павлючук Ю.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2019 року в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 164 КупАП щодо ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

19 грудня 2019 року постановою Приморського районного суду м. Одеси (суддя Гаєва Л.В.) ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП та накладено на неї стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 грн, без конфіскації майна, стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384,20 грн (а.с. 21).

Не погоджуючись із вказаною постановою, 20 листопада 2019 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надіслала до суду першої інстанції апеляційну скаргу. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що не погоджується із оскаржуваною постановою, вважає її такою, що була прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, адже судом першої інстанції було розглянуто справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності без її участі за відсутності належного повідомлення про розгляд справи. Також суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_1 працює з 05 липня 2018 року на посаді офіціанта у ФОП ОСОБА_2 та пояснила, що в жовтні 2019 року до кафе, в якому вона працює прийшов працівник поліції, який повідомив, що в нього на розгляді перебуває скарга громадянина щодо роботи мангалу і запросив документи на здійснення господарської діяльності. Відповідно, апелянт надала письмові пояснення, в яких зазначила, що працює офіціантом і не здійснює господарську діяльність (а.с. 22-25).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 27 січня 2020 року апелянту було поновлено строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження за вказаною вище апеляційною скаргою.

В судове засідання 31 грудня 2020 року з`явилися ОСОБА_1 та її представник адвокат Крайнюков М.М., які надали пояснення по суті справи та просили апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення апелянтки та її представника, апеляційний суд задовольняє апеляційну скаргу виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції (суддя Гаєва Л.В.) виходив з того, що 05.10.2019 року ОСОБА_1 у кафе «Колхеті» за адресою: м. Одеса, вулиця Семінарська, б.7, порушила порядок провадження господарської діяльності, а саме здійснювала господарську діяльність без відповідних документів, при цьому винність ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18№344940 від 24.10.2019 року.

Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх передчасними виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції не було дотримано зазначених вимог закону та констатує допущену неповноту розгляду справи, яка призвела до передчасного висновку суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Апеляційним судом встановлено, що 05.10.2020 року дільничним офіцером поліції Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі старшим сержантом поліції Колодою Олександром Юрійовичем щодо ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення № 347551 Серії АПР18 за обставинами того, що 05.10.2019 року за адресою: проспект Шевченка, 1 допущено порушення порядку провадження господарської діяльності, а саме: здійснення господарської діяльності без відповідних документів, чим вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.164 КУпАП.

Однак, суд першої інстанції не звернув увагу на той факт, що у вищевказааному протоколі про притягнення до адміністративної відповідальності вказано посаду ОСОБА_1 - офіціант. Крім того, її посада також вказано у поясненнях, що містяться у матеріалах справи (а.с. 5). Водночас, судом першої інстанції не встановлено, чому саме офіціанта протоколом № 347551 Серії АПР18 від 05.10.2019 року притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП України, адже в матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б вказували на здійснення особою, що притягається до адміністративної відповідальності, господарської діяльності, що є кваліфікуючою ознакою за ч.1 ст. 164 КУпАП. Так само з матеріалів справи не вбачається, яким чином вказана особа була допущена до здійснення будь-якої діяльності, на території закладу по проспекту Шевченка, 1 та яку роль у вказаній справі про адміністративне правопорушення відіграє фізична особа-підприємець ОСОБА_3 , ім`я якого фігурує в копіях документів, що містяться в матеріалах справи.

Разом з тим, в оскаржуваній постанові суд взагалі не послався на зміст доказів, якими підтверджується доведеність винуватості ОСОБА_1 , не навів їх аналіз та не надав їм оцінку. Судом лише зазначено, що вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення.

Також судом не звернено увагу на істотні порушення, допущені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. Натомість, протокол не містить посилань на ідентифікуючі особу порушника документи, у протоколі також не зазначена дата і місце його складення, вказаний протокол був складений у відсутності свідків, на місці правопорушення не були відібрані проби, до протоколу не додано жодних пояснень.

В свою чергу, суд першої інстанції на вказані обставини увагу не звернув, формально підійшов до розгляду справи та маючи можливість направити протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 для доопрацювання та належного оформлення, дійшов до передчасного висновку про її винуватість, чим допустив неповноту судового розгляду. Разом з тим, ЄСПЛ вирішуючи питання застосування ст. 6 Конвенції не ставить в залежність виведення з під юрисдикції кримінальних судів певних видів правопорушень віднесених до юрисдикції інших органів, посадових осіб. Виходить, що у справах про адміністративні правопорушення на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий, додатково користується гарантіями ст. 6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів) ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку щодо скасування оскаржуваної постанови, як такої, що винесена з порушенням норм процесуального права та неповним дослідженням обставин справи.

Апеляційний суд також вважає за необхідне зазначити, що матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності, які розглядалися апеляційним судом, не містять достатньої кількості належних та допустимих доказів, які б поза розумним сумнівом свідчили про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення. Таким чином, оскільки за описаними обставинами справи не виявляється належним чином встановити наявність чи відсутність вини у діях ОСОБА_1 , апеляційний суд на підставі п. 2 ч. 1 ст. 278 КУпАП вважає за необхідне повернути матеріали справи до органу, який склав протокол, для доопрацювання та належного оформлення. Однак, частиною 2 статті 38 КУпАП встановлено, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Пунктом 7 статті 247 КУпАП передбачається, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2019 року задовольнити.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2019 року скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 164 КупАП щодо ОСОБА_1 закрити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду А.І. Дрішлюк