Справа № 454/1388/20 Головуючий у 1 інстанції: Струс Т.В.
Провадження № 33/811/943/20 Доповідач: Гуцал І. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду Гуцал І.П., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Сокальського районного суду Львівської області від 10 червня 2020 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч.1 ст. 130КУпАП,

в с т а н о в и в :

постановою судді Сокальського районного суду Львівської області від 10 червня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 10 200 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 420 гривень 40 копійок судового збору.

Згідно з постановою судді, водій ОСОБА_1 5 травня 2020 року о 00:50 год., в порушення вимог п.п. 2.9а, 12.1 Правил дорожнього руху, в м. Сокаль на вул. Шептицького керував автомобілем марки «ВАЗ»,. Реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння та, не вибравши безпечної швидкості, не впорався із керуванням, в результаті чого виїхав на бордюр та автомобіль отримав механічні пошкодження.

Крім того, постановою судді Сокальського районного суду Львівської області від 10 червня 2020 року виправлено описку у тексті постанови судді Сокальського районного суду від 10 червня 2020 року у справі №454/1388/20 щодо притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130КУпАП ОСОБА_1 , зокрема у резолютивній частині постанови, відповідно до якої: «визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 10 200 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік».

Не погоджуючись з рішеннями суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, відповідно до якої просить оскаржувані постанови скасувати, а провадження відносно нього закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Крім того, просить поновити строк на звернення до суду з даною апеляційною скаргою.

Клопотання про поновлення строку на звернення до суду апеляційної інстанції мотивує тим, що він справді був присутнім під час прийняття рішення суддею першої інстанції, однак таке не було вручене йому одразу після винесення. Копію постанови зміг отримати лише через кілька тижнів після особистого прибуття в суд. Також просить врахувати, що на даний час в Україні запроваджено карантин у зв`язку з епідемією корона вірусу.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального та порушено норми процесуального права. Зокрема, ст. 130 КУпАП передбачено окремі склади адміністративного правопорушення за керування транспортним засобом у стані сп`яніння та за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. У протоколі, яким йому вміняється вчинення даного правопорушення вказано, що він перебував у стані алкогольного сп`яніння, але не зазначено результат такого огляду (кількість алкоголю в проміле).

Вказує, що працівники поліції порушили встановлений законом порядок проходження огляду на визначення стану сп`яніння, оскільки, після проведення тесту на місці зупинки транспортного засобу, він сказав, що з таким не згоден, про що зазначив у своїх поясненнях до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №031480 від 5 травня 2020 року. Разом з тим, працівники поліції після висловлення ОСОБА_1 незгоди з результатами огляду не запропонували йому пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я.

Посилається на те, що протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, складений з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, оскільки такий не містить відомостей про точне скоєння місця правопорушення, причину зупинки його автомобіля, ознаки, за якими поліцейський встановив, що він перебуває у стані сп`яніння, дані про те, чи він раніше притягався до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, ступінь алкогольного сп`яніння у проміле, відомостей про точну назву приладу «Драгер», його характеристики та дату останньої повірки. Також поліцейськими не було оформлено його скерування до медичного закладу та не долучено до матеріалів справи диску із записом з нагрудної камери поліцейського, де зафіксована вся процедура огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.

Вказує на те, що суддя першої інстанції відмовила у задоволенні його клопотання про виклик у судове засідання свідків та працівників поліції для їх допиту. Вважає, що винесена суддею постанова про виправлення описки не є опискою, а є незаконним внесенням змін суддею в свою постанову, якою на нього накладене більш суворе стягнення.

Стосовно визнання його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, вказує на те, що дорожньо-транспортна пригода відбулася через технічний стан автомобіля, шкода в результаті такої була завдана лише його авто, будь-якої іншої шкоди його діями суспільним відносинам в сфері власності нікому не заподіяно, а тому відсутня об`єктивна сторона складу даного правопорушення.

Особа, щодо якої складено протоколи про вчинення адміністративних правопорушень, ОСОБА_1 на розгляд апеляційної скарги, будучи належним чином повідомленим про час та дату проведення такого, не з`явився. 18 серпня 2020 року на адресу суду надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги без його участі, в якому вказав, що подану скаргу підтримує та просить таку задовольнити.

Перевіривши причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді, передбаченого ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, з урахуванням наведених у клопотанні про поновлення цього строку обставин, вважає за можливе поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження, оскільки він був пропущений з поважних причин.

Вивчивши матеріали справи про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 та апеляційні доводи, суддя апеляційного суду приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 5 травня 2020 року поліцейським СРППЧ Сокальського ВП Некіним О.Б. складено щодо ОСОБА_1 протоколи про вчинення останнім адміністративних правопорушень. Зокрема, у протоколі серії БР №031478, яким ОСОБА_1 вміняється вчинення правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, вказано, що ОСОБА_1 5 травня 2020 року о 00 год. 50 хв. у м. Сокаль на вул. Шептицького керував автомобілем «ВАЗ 21093», р.н. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків, чим ОСОБА_1 порушено вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху.

Відповідно до результатів приладу «Драгер», кількість алкоголю в крові ОСОБА_1 становила 1,45 проміле, що в понад сім разів перевищує встановлену законодавцем допустиму норму, за якої водій може керувати транспортним засобом та не вважатиметься таким, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Відтак, перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння встановлено належними доказами.

При цьому, суддя апеляційної інстанції не бере до уваги посилання апелянта на те, що незазначення у протоколі серії БР №031478 даних щодо результатів його огляду на стан сп`яніння (кількість алкоголю в проміле) тягне за собою визнання даного доказу неналежним, оскільки у даному протоколі зазначено суть вчиненого ним правопорушення, що є достатнім для вірної кваліфікації дій ОСОБА_1 .

Згідно з вимогами п. 7 розділу 1 Інструкції №1452/735 у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З пояснень ОСОБА_1 до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №031478 від 5 травня 2020 року про те, що він «не згідний», неможливо встановити з чим саме він не згідний - зі складеним щодо нього протоколом чи з результатами огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, а тому наведене не може свідчити про бажання ОСОБА_1 пройти, після огляду на стан сп`яніння на місці зупинки автомобіля, огляд у медичному закладі.

Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №031478 від 5 травня 2020 року, такий складений з дотриманням вимог, встановлених ч. 1 ст. 256 КУпАП.

При цьому зазначені апелянтом дані, які, на його думку, мають бути зазначені у протоколі, а саме: причина зупинки автомобіля, ознаки перебування у стані сп`яніння, відомості про точну назву приладу «Драгер», його характеристики та дату останньої повірки, нормами чинного законодавства не передбачені.

Крім того, згідно з вимогами Інструкції №1452/735, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції складається у випадку скерування такого для огляду до закладу охорони здоров`я. У випадку проходження водієм огляду на місці зупинки транспортного засобу, складається акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, що й було зроблено поліцейським.

Відсутність у матеріалах справи запису з камер спостереження патрульних, не свідчить про те, що відеофіксація складення протоколів щодо ОСОБА_1 не проводилась. Водночас, запис з камер спостереження не є обов`язковим та абсолютним доказом, на підставі якого встановлюється вина особи у вчиненні правопорушення, адже суддею оцінюються всі докази у їх сукупності та взаємозв`язку.

З огляду на наведене, суддею першої інстанції вірно встановлено, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, з протоколу серії БР №031480 від 5 травня 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 5 травня 2020 року о 00 год. 50 хв. у м. Сокаль на вул. Шептицького керував автомобілем «ВАЗ 21093», р.н. НОМЕР_1 , та не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на бордюр. При ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху.

Відповідно до пункту 12.1 ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Тобто об`єктивна сторона даного правопорушення виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Зі схеми місця ДТП від 5 травня 2020 року вбачається, що учасником ДТП був автомобіль ОСОБА_1 , йому ж і заподіяно механічні пошкодження у виді деформації передньої центральної частини. При цьому ОСОБА_1 вчинив наїзд на бордюр, тим самим порушивши п. 12.1 Правил дорожнього руху.

З огляду на наведене, суддею першої інстанції вірно встановлено, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Разом з тим постанова судді місцевого суду, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, є неналежним чином мотивованою, у ній не досліджено всіх доказів, наявних у матеріалах справи та не надано їм належної оцінки, неправильно застосовано норму КУпАП про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягненню, а тому така підлягає скасуванню.

Крім того, відповідно до вимог ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

З постанови судді Сокальського районного суду Львівської області від 10 червня 2020 року вбачається, що на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гривень. При цьому санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП (у редакції станом на 5 травня 2020 року) за вчинене ОСОБА_1 діяння передбачала відповідальність у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановою судді Сокальського районного суду Львівської області від 10 червня 2020 року виправлено описку у тексті постанови судді Сокальського районного суду від 10 червня 2020 року у справі №454/1388/20 щодо притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130КУпАП ОСОБА_1 , зокрема у резолютивній частині постанови, вказано, що « ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 10 200 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік».

Зазначена постанова про виправлення описки підлягає скасуванню, оскільки, виходячи з загальної теорії права, опискою є зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) помилка в рішенні, яка допущена під час його письмового викладу. Даною постановою суддя місцевого суду наклала на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, що не може трактуватися як описка, оскільки у мотивувальній частині постанови судді, якою ОСОБА_1 визнано винним, також не зазначено про такий вид стягнення.

Беручи до уваги наведене вище, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суд виходить з того, що відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчився строк накладення адміністративного стягнення, передбачений частиною другою ст. 38 КУпАП згідно з якою адміністративне стягнення може бути накладено протягом трьох місяців з дня вчинення адміністративного правопорушення.

Слід зазначити, що закриття провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст.247 КУпАП можливе лише за умови встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення, оскільки для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі у зв`язку з закінченням цього строку необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення. Крім того, статтею 38 КУпАП передбачені не строки розгляду справи про адміністративне правопорушення, а строки накладення адміністративного стягнення за вчинення такого.

Враховуючи, що адміністративні правопорушення були вчинені ОСОБА_1 5 травня 2020 року, провадження у справі щодо нього підлягає закриттю, оскільки на час ухвалення рішення апеляційним судом сплинув строк накладення адміністративних стягнень, передбачений ч.2 ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:

поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Сокальського районного суду Львівської області від 10 червня 2020 року стосовно ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову судді Сокальського районного суду Львівської області від 10 червня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження у справі щодо ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.П. Гуцал