Справа №585/821/20 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Шульга В. О.
Номер провадження 33/816/257/20 Суддя-доповідач Матус В. В.
Категорія 44-3 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2020 року суддя Сумського апеляційного суду Матус В. В. ,з участю секретаря судового засідання - Сенаторової Ю.В., ОСОБА_1., захисника Яковець Є.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми в режимі відео конференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 09 квітня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44 - 3 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420,40 грн, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді, 26 березня 2020 року, близько 10 год. 00 хв. в АДРЕСА_2 магазин інструментів «ІНФОРМАЦІЯ_2» не припинив роботу, здійснював прийом відвідувачів, чим порушив вимоги п. 3 постанови Кабінету міністрів України від 11 березня 2020 року № 211, продаючи товари в вище вказаному магазині та вчинив правопорушення, передбачене ст. 44 - 3 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з прийнятою постановою судді та просить її скасувати, як незаконну, а провадження по справі закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що він надає волонтерську діяльність, а тому магазин був відчинений виключно з метою сформування пакунків. Зазначає, що коли до приміщення магазину увійшли працівники поліції то прийом відвідувачів не здійснювався. Відеозапис не може бути використаний як доказ, оскільки здійснений без згоди власника магазину. Крім того, зазначає, що його діяльність повністю узгоджується з розпорядженням Роменського міського голови № 41 - ОД від 16 березня 2020 року.

Вислухавши ОСОБА_1 та його захисника Яковця Є.О. на підтримку апеляційної скарги ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи та доводи поданої апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з?ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов?язаний з?ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом?якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з?ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу, суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44 - 3 КУпАП.

Відповідно до ст. 44 - 3 КУпАП, порушення правил щодо карантину людей, санітарно - гігієнічних, санітарно - протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року за № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» було передбачено ряд заборон, в тому числі, заборону на роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення, крім роздрібної торгівлі продуктами харчування, пальним, засобами гігієни, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, засобами зв`язку, провадження банківської та страхової діяльності, а також торговельної діяльності і діяльності з надання послуг з громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту.

Таким чином, під час запроваджених карантинних заходів дозволено було виключно певні види господарської діяльності і діяльність з торгівлі інструментами, до дозволеної діяльності віднесена не була.

Висновок судді суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, за зазначених у постанові обставинах, ґрунтується на зібраних у справі та перевірених у судовому засіданні доказах, а саме: протоколу про адміністративне правопорушення від 26 березня 2020 року Серії ВАБ 323212 (а. с. 2), який за своїм змістом відповідає вимогам ст.256 КУпАП і сумнівів не викликає; відеозаписами зробленими працівниками поліції на місці адміністративного правопорушення (а. с. 3), згідно якого 26 березня 2020 року, близько 10 год. 00 хв. в АДРЕСА_2 , в магазині інструментів «ІНФОРМАЦІЯ_2» здійснювався продаж інструментів

З досліджених суддею першої інстанції доказів вбачається, що магазин ОСОБА_1 здійснював заборонений вид господарської діяльності, відповідно до положення постанови КМУ від 11 березня 2020 року за № 211.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого 44 - 3 КУпАП є обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги з приводу не відповідності протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст.256 КУпАП є необґрунтованими, оскільки останній складений в загальнодоступній формі та державною мовою, крім того містить посилання на відповідні норми правових актів, які на думку працівників поліції, було порушено ОСОБА_1 , зокрема, статтю 44 - 3 КУпАП та постанову КМУ від 11 березня 2020 року за № 211.

Щодо доводів апеляційної скарги з приводу здійснення волонтерської діяльності, то вказаний вид діяльності, відповідно до постанови КМУ від 11 березня 2020 року за № 211, не був підставою для звільнення особи від обмежень по здійсненню певних видів господарської діяльності.

Твердження апеляційної скарги з приводу того, що вид діяльності ОСОБА_1 дозволений був розпорядженням Роменського міського голови № 41 - ОД від 16 березня 2020 року, а тому на нього не можуть розповсюджуватися обмеження до постанови КМУ від 11 березня 2020 року за № 211 не ґрунтуються на вимогах закону.

Відповідно до Конституції України народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування (частина друга статті 5). В Основному Законі України встановлено, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України (частина перша статті 140). Виходячи з цих конституційних положень у системному зв?язку з положеннями статті 6 Конституції України про те, що державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову, Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 26 березня 2002 року визначив політико - правову природу органів місцевого самоврядування, які не є органами державної влади, а є представницькими органами, через які здійснюється право територіальної громади самостійно вирішувати не будь-які питання суспільного життя, а питання саме місцевого значення, тобто такі, які пов?язані передусім з життєдіяльністю територіальних громад і перелік яких визначено у Конституції і законах України (пункти 4, 5 мотивувальної частини Рішення від 26 березня 2002 року № 6-рп/2002 у справі про охорону трудових прав депутатів місцевих рад).

Гарантоване державою місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи і передбачає правову, організаційну та матеріально - фінансову самостійність, яка має певні конституційно - правові межі, встановлені, зокрема, приписами статей 19, 140, 143, 144, 146 Основного Закону України. З аналізу вказаних конституційних положень вбачається, що ці органи місцевого самоврядування, здійснюючи владу і самостійно вирішуючи питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції, та приймаючи рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території, зобов?язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Такі ж положення закріплені у статті 4 Європейської хартії місцевого самоврядування, яка встановлює, що головні повноваження і функції органів місцевого самоврядування визначаються конституцією або законом; органи місцевого самоврядування в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене із сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу; повноваження, якими наділяються органи місцевого самоврядування, як правило, мають бути повними і виключними.

Відповідно до Закону України «Про Кабінет міністрів України» до основних завдань КМУ належить, серед іншого, забезпечення проведення у сфері охорони здоров?я (п. 3 ч. 1 ст. 2)

Таким чином, оскільки повноваження щодо охорони здоров?я визначені були саме за КМУ, в тому числі право на формування політки, тому в цій частині рішення органів місцевого самоврядування не можуть прийматися на противагу постановам уряду.

Тобто, за наявності колізії між вимогами постанови КМУ України і розпорядження міського голови ОСОБА_1 потрібно було у своїй діяльності керуватися саме вимогами постанови уряду, як нормативно правового акту вищого органу у системі органів виконавчої влади, а не розпорядженнями представницького органу, що не є органом державної влади.

Таким чином, винятку для торгівлі інструментами, із загальної заборони, на час складення протоколу про адміністративне правопорушення, не існувало.

Так, ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, долучені до справи відеозаписи можуть бути використані в якості доказу, навіть без наявності згоди особи на відеозапис, оскільки відеоматеріали були зроблені виключно з метою фіксації адміністративного правопорушення, а не втручання у приватне життя особи.

Доводи захисника стосовно безпідставної відмови в ознайомленні з матеріалами спростовуються заявою захисника, згідно з якою останній був ознайомлений з матеріалами провадження.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, як про те ставить питання апелянт, ним не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено судом з додержанням вимог статті 33 КУпАП, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення.

Враховуючи вищенаведене та те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами, вважаю, що суд, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи, дійшов до вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44 - 3 КУпАП, а тому підстави для скасування постанови судді відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Роменьского міськрайонного суду Сумської області від 09 квітня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 44 - 3 КУпАП - залишити без зміни, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуМатус В. В.