Справа № 461/3465/20 Головуючий у 1 інстанції: Юрків О.Р.
Провадження № 33/811/1024/20 Доповідач: Головатий В. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі судді апеляційного суду Головатого В. Я., за участю захисника Бабій І.М., представника Галицької митниці Держмитслужби України Зирянова О.Ю., розглянувши апеляційну скаргу представника Галицької митниці Держмитслужби України Хоми Т. Б. на постанову Галицького районного суду м. Львова від 07 липня 2020 року,

встановив:

постановою Галицького районного суду м. Львова від 07 липня 2020 року, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, закрито у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до постанови суду, 09.03.2020 о 20 год. 15 хв. ОСОБА_1 прямував з Республіки Польща в Україну, в якості водія, автомобілем марки «Mercedes Benz» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що слідував смугою руху «червоний коридор» через митний кордон України в п/п Шегині м/п Мостиська Галицької митниці Держмитслужби.

Під час проведення візуального огляду даного транспортного засобу виникла підозра щодо наявності в ньому товарів та предметів які є обов`язкові для письмового декларування, або товарів та предметів заборонених чи обмежених до переміщення через митний кордон України.

Для здійснення митного оформлення ОСОБА_1 подав митну декларацію, в якій задекларував про наявність особистих речей.

Після перевірки заявлених відомостей та завірення митної декларації штампом «Під митним контролем №295», під час митного огляду автомобіля в багажному відділенні без ознак приховування виявлено одяг новий в асортименті різних торгівельних марок, які ОСОБА_1 визнав своєю власністю.

Документів, що підтверджують вартість товару ОСОБА_1 до митного оформлення не надав.

Не погоджуючись із постановою суду, представник Галицької митниці ДМС України подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, та винести нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення та накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 100 відсотків вартості вилученого товару із його конфіскацією. Крім цього стягнути з ОСОБА_1 на користь Галицької митниці Держмитслужби витрати у справі про порушення митних правил.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що відповідно до ст. 374 МК України, вказаний товар підлягав декларуванню, оскільки відповідно до висновку експерта від 03.04.2020 року його вартість становить 43320,90 гривень. Вважає рахунок-фактуру, долучену у суді першої інстанції до матеріалів справи сумнівним документом, оскільки така подана через 3 місяці після вчинення адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення представника Галицької митниці Держмитслужби України Зирянова О.Ю., який підтримав апеляційну скаргу, захисника Бабій І.М., яка заперечила проти її задоволення, дослідивши матеріали справи, приходжу до переконання, приходжу до переконання, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до постанови суду, 09.03.2020 о 20 год. 15 хв. ОСОБА_1 прямував з Республіки Польща в Україну, в якості водія, автомобілем марки «Mercedes Benz» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що слідував смугою руху «червоний коридор» через митний кордон України в п/п Шегині м/п Мостиська Галицької митниці Держмитслужби. Під час проведення візуального огляду даного транспортного засобу виникла підозра щодо наявності в ньому товарів та предметів які є обов`язкові для письмового декларування, або товарів та предметів заборонених чи обмежених до переміщення через митний кордон України. Для здійснення митного оформлення ОСОБА_1 подав митну декларацію, в якій задекларував про наявність особистих речей. Після перевірки заявлених відомостей та завірення митної декларації штампом «Під митним контролем №295», під час митного огляду автомобіля в багажному відділенні без ознак приховування виявлено одяг новий в асортименті різних торгівельних марок, які ОСОБА_1 визнав своєю власністю. Документів, що підтверджують вартість товару ОСОБА_1 до митного оформлення не надав.

У суді першої інстанції ОСОБА_1 долучив рахунок-фактуру, згідно з якою вартість вилученого товару становить 432,00 євро. Поряд з цим, у матеріалах справи наявний висновок Львівського відділу з питань експертиз та досліджень Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Державної митної служби України від 03.04.2020 №-0175, згідно з яким вартість вилученого товару становить 47320, 90 гривень.

Під час проведення дослідження маркування товару та відповідність його вимогам нормативно-технічної документації не перевірялися, тому вартість визначалася за умови відповідності нанесеному на ньому маркуванню та вимогам нормативно-технічної документації.

Крім того, вартість вилученого товару визначена шляхом отримання даних з торгівельних мереж м. Львова та мережі Інтернет.

З огляду на те, що ринкова вартість товару, що переміщувався ОСОБА_2 через митний кордон України встановлена лише за умови його відповідності нанесеному на ньому маркуванню та вимогам нормативно-технічної документації, що експертом не перевірялось в процесі дослідження, а також з огляду на визначення вартості товару з торгівельних мереж м. Львова з мережі Інтернет, вважаю, що вказаний висновок є суперечливим та таким, що викликає сумніви у його правильності, а тому не може братись судом до уваги.

Крім того, всупереч Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень затверджених наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5, у висновку експерта відсутні дані про повідомлення експерта про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку та за відмову від проведення експертизи.

Поряд з цим, згідно з витягом з ЄДРПОУ, видом основної економічної діяльності Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Державної митної служби України є державне управління загального характеру, до якого, відповідно до Коду КВЕД 84.11, не відноситься діяльність щодо проведення експертиз.

З огляду на вищенаведене, вважаю безпідставними покликання апелянта на те, що суд першої інстанції необґрунтовано взяв до уваги рахунок-фактуру, долучену до матеріалів справи, згідно з яким вартість товару становить 432,00 євро.

Відповідно до ст. 374 МК України, товари (за винятком підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 1000 євро, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення, та товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до статті 197 цього Кодексу встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об`єктами оподаткування митними платежами.

Таким чином, з огляду на те, що вартість вилученого товару становить 432,00 євро, що не перевищує встановлену законом норму, необхідну для митного декларування, вважаю, що у ОСОБА_1 не було обов`язку декларувати переміщуваний нею товар через митний кордон України, а тому висновок суду першої інстанції про закриття провадження у справі у зв`зяку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, є обґрунтованим.

Відтак, постанову Галицького районного суду м. Львова від 07 липня 2020 року слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 530 МК України, ст. 294 КпАП України,

постановив:

постанову Галицького районного суду м. Львова від 07 липня 2020 року залишити без змін, а апеляційну скаргу представника Галицької митниці ДМС України Хоми Т. Б. без задоволення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду Головатий В. Я.