Справа № 308/5654/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

30.07.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., перевіривши апеляційну скаргу, яку подала ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в :

постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 липня 2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка АДРЕСА_1 , громадянка України,

визнана винною і на неї накладено адміністративне стягнення за ч. 6 ст. 470 МК України у виді конфіскації на користь держави легкового автомобіля марки марки «MITSUBISHI», моделі «PAJERO», номер кузова № НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак Литви НОМЕР_2 .

На підставі ч. 2 ст. 541 МК України, у разі неможливості конфіскувати легковий автомобіль марки «MITSUBISHI», моделі «PAJERO», номер кузова № НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак Литви НОМЕР_2 , постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави його вартість у розмірі 92 131, 20 грн..

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн..

Згідно постанови, 19.05.2020 о 08 год. 30 хв. у зону митного контролю на ділянку "В`їзд" (ЗМК - пасажирська) митного поста «Тиса» Закарпатської митниці Держмитслужби заїхав мікроавтобус марки «OPEL», моделі «МОVАNО», державний реєстраційний номерний знак України НОМЕР_3 , в якому в якості пасажира слідувала громадянка України ОСОБА_1 , яка поверталася з Угорщини, де перебувала у приватних справах, в Україну. Формою проходження митного контролю ОСОБА_1 обрала порядок проходження митного контролю по смузі руху "червоний коридор". До митного контролю ОСОБА_1 подала закордонний паспорт НОМЕР_4 від 22.04.2016. Під час здійснення митних формальностей було проведено аналітично-перевірочні заходи з використанням баз даних, а саме: АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України, внаслідок чого було встановлено, що 14.08.2016 через митний пост «Ужгород» Закарпатської митниці ОСОБА_1 на митну територію України в митному режимі «транзит» було ввезено легковий автомобіль марки «MITSUBISHI», моделі «PAJERO», номер кузова № НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак Литви НОМЕР_2 . Станом на 19.05.2020 вказаний транспортний засіб за межі митної території України вивезеним не значиться, та продовжує перебувати на території України з перевищенням строку транзиту. В своєму поясненні гр. України ОСОБА_1 не підтвердила факт ввезення зазначеного транспортного засобу на територію України. Також, ОСОБА_1 заявила, що вищевказаний транспортний засіб особисто не ввозила на митну територію України, однак, слідувала у цьому транспортному засобі в якості пасажира. Згідно мережі Інтернет ресурсу (сайт «mobile.de») вартість аналогічного/подібного легкового автомобіля марки «MITSUBISHI», моделі «PAJERO», номер кузова № НОМЕР_1 , рік випуску - 1999, складає 3200 євро, що згідно з курсом НБУ станом на 19.05.2020 становить 92 131.20 грн.. Таким чином, громадянка України ОСОБА_1 перевищила встановлений статтею 95 Митного кодексу України строк доставки транспортного засобу особистого призначення, а саме: легковий автомобіль марки «MITSUBISHI», моделі «PAJERO», номер кузова № НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак Литви НОМЕР_2 , що перебуває під митним контролем, до органу доходів і зборів призначення (а при переміщенні в межах зони діяльності однієї митниці - від одного підрозділу цієї митниці до іншого), більше ніж на тридцять діб.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність постанови, порушує питання про її скасування та закриття провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в її діях складу передбаченого ч. 6 ст. 470 МК України порушення митних правил.

Перевіривши матеріали справи про порушення митних правил та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає поверненню ОСОБА_1 з таких підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 529 МК України постанова суду (судді) у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або митним органом, який здійснював провадження у цій справі. Порядок оскарження постанови суду (судді) у справі про порушення митних правил визначається Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України.

Частиною 2 статті 294 КУпАП передбачено, що постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів із дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений із поважних причин, і лише на підставі клопотання особи, яка подає апеляційну скаргу. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.

Вищевказана норма - ч. 2 ст. 294 КУпАП, забезпечує, за аналогією із правом на доступ до суду, закріпленим у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законну мету і не порушує саму сутність цього права, а також свідчить про те, що початок відліку перебігу строку на апеляційне оскарження судового рішення у справі про адміністративне правопорушення розпочинається саме з моменту його винесення, а не з моменту отримання копії оскаржуваного судового рішення.

Як убачається з матеріалів справи оскаржувана постанова винесена 03.07.2020, що відповідно до вищенаведених норм свідчить про те, що останнім днем строку на її апеляційне оскарження є 13.07.2020.

Між тим, з протоколу про порушення митних правил вбачається, що ОСОБА_1 було повідомлено, що справа буде розглядатися Ужгородським міськрайонним судом (а. с. 1-4).

Із судової повістки про виклик до суду від 18.06.2020 (а. с. 23) убачається, що така надсилалась ОСОБА_1 на зазначену в протоколі адресу, в тому числі й на час розгляду справи 03.07.2020 08:20.

При цьому, інформація про час та місце розгляду справ міститься на офіційному веб-сайті «Судова влада».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Пономарьов проти України»).

Як убачається зі змісту поданої ОСОБА_1 апеляційної скарги така виготовлена та подана до суду першої інстанції 20.07.2020, що у свою чергу свідчить про пропущення ОСОБА_1 передбаченого ч. 2 ст. 294 КУпАП десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови місцевого суду від 03.07.2020.

Крім того, зі змісту апеляційної скарги та доданих до неї документів не вбачається, що ОСОБА_1 порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження вищевказаного судового рішення, вважаючи такий не пропущеним, що у свою чергу, з урахуванням вищенаведених норм та обставин, не відповідає дійсності, так як зміст ч. 2 ст. 294 КУпАП свідчить про те, що відлік строку на апеляційне оскарження судового рішення у справі про адміністративне правопорушення починається саме з моменту винесення судом рішення, а не з моменту отримання особою його копії.

ОСОБА_1 , зазначаючи в апеляційній скарзі про те, що справу розглянуто без її участі й вона не була повідомлена про час та місце такого розгляду, а про наявність постанови дізналася 20.07.2020, і при цьому, вказане рішення було опубліковано в ЄДРСР лише 08.07.2020, - не порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження і не посилається на вказані обставини як на поважність причин пропуску цього строку.

Вищенаведені норми та обставини, у своїй сукупності, свідчать про необхідність повернення апеляційної скарги ОСОБА_1 як особі, що її подала, оскільки остання пропустила строк на апеляційне оскарження і не клопоче про його поновлення.

При прийнятті рішення про повернення апеляційної скарги враховується те, що саме неухильне дотримання вимог КУпАП є гарантією права на справедливий судовий розгляд, гарантією права на доступ до суду; що суд, за відсутності клопотань не вправі поновлювати пропущений апелянтами строк на апеляційне оскарження, витребовувати будь-які докази, тощо; що необґрунтоване поновлення процесуального строку на оскарження остаточного судового рішення, у тому числі й без заявлення клопотання про поновлення такого строку, порушує принцип юридичної визначеності, який не дозволяє ставити під сумнів остаточні судові рішення без переконливих підстав у суспільних інтересах; що зазначені в апеляційній скарзі доводи про те, що строк на апеляційне оскарження постанови від 03.07.2020 не пропущено - не ґрунтуються на вимогах закону, зокрема, ч. 2 ст. 294 КУпАП.

Разом із тим, апеляційний суд зазначає, що при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу, подану на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 липня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 470 МК України, - повернути ОСОБА_1 як особі, що її подала, разом із усіма доданими до неї матеріалами, а також надіслати їй копію даної постанови.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан