Номер провадження: 33/813/823/20
Номер справи місцевого суду: 496/1373/20
Головуючий у першій інстанції Галич О. П.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.09.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі судді Громіка Р.Д.,

за участю секретаря Сороколет Ю.С.,

за участю правопорушника ОСОБА_1 ,

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 27 квітня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, стягнено з судовий збір на користь держави у розмірі 420,40 гривень,

ВСТАНОВИВ:

З протоколу № ОД№011924 від 25.03.2020 року вбачається, що 25 березня 2020 року о 20-50 годин в Одеській області, Біляївському районі, 450 км., СП Дачне, водій маршрутного таксі «АТБ спецдоставка» - ОСОБА_1 , здійснював міське перевезення пасажирів на автомобілі марки «Богдан А 09212» державний номер НОМЕР_1 з перевищенням встановленої на перевезення кількості пасажирів визначеної абзацом з підпунктом 4 пунктом 2 постанови КМУ від 11.03.2020 року № 211, а саме у кількості 14 пасажирів.

Постановою судді Біляївського районного суду Одеської області від 27 квітня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, стягнено з судовий збір на користь держави у розмірі 420,40 гривень

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій зазначає, що постанова судді Біляївського районного суду Одеської області від 27 квітня 2020 року є незаконною, просить її скасувати та прийняти нову, якою провадження у справі закрити на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, оскільки не було досліджено всі матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, апелянт ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Біляївського районного суду Одеської області від 27 квітня 2020 року, мотивуючи тим, що 07 травня 2020 року ним була підписана апеляційна скарга на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 27 квітня 2020 року, однак представником Дніпровської обласної громадської організації було направлено апеляційну скаргу без його підпису.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Матеріалами справи встановлено, що 12 травня 2020 року до Одеського апеляційного суду дійсно надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 27 квітня 2020 року, яка не містить підпису апелянта (а.с. 17).

Постановою Одеського апеляційного суду від 20 травня 2020 року апеляційну скаргу було повернено.

05 червня 2020 року ОСОБА_1 повторно звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на постанову судді Біляїського районного суду Одеської області від 27 квітня 2020 року, в якій зазначає, що постанову суду апеляційної інстанції отримав 30 травня 2020 року.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на судовий захист є конституційним правом людини (ст. 55 Конституції України), яке не може бути обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст. 64). Однією з гарантій реалізації цього права є апеляційне та касаційне оскарження судових рішень як одна з основних засад судочинства в Україні, що може бути обмежене лише законом (п.8 ч.1 ст. 129 Конституції України).

За таких обставин, апеляційний суд дійшов до висновку про те, що апелянт ОСОБА_1 подав першу апеляційну скаргу на постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 27 квітня 2020 року у встановлений десятиденний строк з дня винесення постанови, а повторна апеляційна скарга подана у десятиденний строку з моменту як особа дізналась про повернення апеляційної скарги, а тому строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд вважає за необхідним апеляційну скаргу задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції - скасувати, виходячи з наступного.

В статті 1 КУпАП, встановлено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, поваги до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КпАП України суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що 25 березня 2020 року о 20-50 годин в Одеській області, Біляївському районі, 450 км., СП Дачне, водій маршрутного таксі «АТБ спецдоставка» - ОСОБА_1 , здійснював міське перевезення пасажирів на автомобілі марки «Богдан А 09212» державний номер НОМЕР_1 з перевищенням встановленої на перевезення кількості пасажирів визначеної абзацом з підпунктом 4 пунктом 2 постанови КМУ від 11.03.2020 року № 211, а саме у кількості 14 пасажирів, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ОД №011924 від 25.03.2020р.

Відповідно до ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що копія протоколу про адміністративні правопорушення серій ОД№011924 від 25.03.2020 року не була вручена ОСОБА_1 , що підтверджується рапортом співробітника поліції.

В той же час, вручення копії протоколу про адміністративне правопорушення є важливою гарантією того, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ознайомлена зі змістом обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення та має можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.

Зокрема, зі змісту рішення Європейського суду по справі «Ґалстян проти Вірменії» вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення, який містить обвинувачення та є головним доказом по справі, повинен мати відомості про точний час, коли цей документ був пред`явлений особі, яка притягається до адміністративної відповідальності та чи мала вона достатній час на ознайомлення з ним.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у відповідності до вимог ч. 2 ст. 254 КУпАП обов`язок вручити протокол про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності покладається на відповідний орган, який складав протокол.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення та вручення протоколу про адміністративне правопорушення належить до компетенції та обов`язку уповноваженої посадової особи, яка склала протокол та яка висуває обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.

При цьому, суд не може перебирати на себе функції обвинувачення та вчиняти процесуальні дії, обов`язок вчинити які за законом покладено на відповідну уповноважену особу, яка висуває обвинувачення та складає протокол про адміністративне правопорушення.

Відсутність в протоколі про адміністративне правопорушення даних про вручення копії протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності та ознайомлення зі змістом протоколу є правовою підставою для повернення матеріалів для належного оформлення, оскільки свідчить про істотне порушення права на захист.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 278 КУпАП суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення повинен був вирішити питання про те, чи правильно складено протокол про адміністративне правопорушення та чи може справа бути розглянута у судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: суть адміністративного правопорушення; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що встановлене законом право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не підписувати протокол про адміністративне правопорушення не позбавляє її права на отримання копії протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі неможливості вручення копії постанови про притягнення до адміністративної відповідальності безпосередньо особі, яка притягається до адміністративної відповідальності з поважних причин, відповідна посадова особа або компетентний орган повинні рекомендованим поштовим відправленням (із повідомленням про вручення та з описом вкладення) направити особі, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення за фактичним місцем її проживання.

Факт навмисної відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності від отримання копії протоколу про адміністративне правопорушення повинен бути доведений органом( посадовою особою), який складав протокол.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Приймаючи до уваги недосконалість існуючого КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року та виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності, апеляційний суд вважає, що при виконанні вимог щодо обов`язку вручити копію постанови про адміністративне правопорушення необхідно забезпечити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності реальну можливість ознайомитися зі змістом висунутого обвинувачення з метою організації ефективного захисту своїх інтересів.

Зміст висунутого обвинувачення сформульовано відповідною посадовою особою у протоколі про адміністративне правопорушення, копія якого повинна бути вручена особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Окрім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що всупереч вимогам оформлення протоколів про адміністративне правопорушення, у протоколі відсутні відомості щодо свідків, не зазначено понятих, у присутності яких ОСОБА_1 відмовився від підпису та надання пояснень.

Також в протоколі про адміністративне правопорушення серій ОД №011924 в графах «до протоколу додається» зазначено про те, що до протоколів були додані рапорт, відео з камери SIN:001861, протокол про адміністративне правопорушення №0002506.

В ході перегляду відеофайлів, долучених до протоколу, апеляційним судом було встановлено, що зміст записаних файлів відео не стосується протоколу про адміністративне правопорушення від 25 березня 2020 року, оскільки події, які зафіксовані у відеофайлах датовані 13 квітням 2020 року.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 278 КУпАП суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення повинен був вирішити питання про повернення матеріалів справи для належного оформлення та виконання вимог ч.2 ст.254 КУпАП щодо вручення копій протоколів про адміністративні правопорушення.

Однак, суд першої інстанції на вказане уваги не звернув, чим грубо порушив норми процесуального права.

За таких обставин, суд першої інстанції повинен був повернути матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності до Управління патрульної поліції в Одеській області для належного оформлення та виконання вимог ч.2 ст. 254 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що невручення копії протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності та відсутність даних про роз`яснення їй змісту протоколу про адміністративне правопорушення свідчить про істотне порушення права на захист і є безумовною підставою для скасування рішення про притягнення такої особи до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, а постанова судді Біляївського районного суду Одеської області від 27 квітня 2020 року скасуванню в повному обсязі, оскільки вона прийнята з порушенням норм процесуального права, з прийняттям нової постанови, якою закрити провадження у справі у зв`язку з недоведеністю.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Біляївського районного суду Одеської області від 27 квітня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Біляївського районного суду Одеської області від 27 квітня 2020 року скасувати.

Провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Р.Д. Громік