Справа №: 310/2861/20
3/310/1511/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 вересня 2020 року м. Бердянськ

Суддя Бердянського міськрайонного суду Запорізької області Дубровська Н.М., розглянувши матеріал, який надійшов з Бердянського відділу поліції Головного управління національної поліції в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

за скоєння правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №062333 від 21.04.2020, 21.04.2020 року о 19 годині 20 хвилин в м.Бердянськ, вул.Військове містечко-2, буд.14-Г водій керуючи транспортним засобом не витримав безпечний інтервал при зустрічному роз`їзді з авто Mersedes-Benz Sprinter д.з. НОМЕР_2 в наслідок чого здійснив зіткнення з зазначеним автомобілем. Внаслідок ДТП авто отримали механічні пошкодження з матеріальним збитком, чим порушив п.13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у скоєному правопорушенні не визнав та пояснив, що 21.04.2020 року приблизно о 19.20 годині він, керуючи автомобілем Мерседес Бенз реєстраційний номер НОМЕР_3 , рухаючись по дорозі у Військовому містечку в м.Бердянську, направлявся до Бердянського психонаркологічного диспансеру. Звернувши з дороги праворуч, а саме на дорогу, яка безпосередньо веде до БПНД, він рухався приблизно зі швидкістю не більше 20 км/год. На зустріч йому їхав транспортний засіб під керуванням ОСОБА_2 . Продовжуючи свій рух, він максимально, на скільки це можливо, взяв праворуч та продовжував рухатись далі, при цьому відчував, що майже впритул правими колесами зачепив бордюр, тобто рухався максимально праворуч як йому дозволяла проїзна частина дороги в тій дорожній ситуації. Коли його транспортний засіб порівнявся з транспортним засобом під керуванням ОСОБА_2 , він почув удар і побачив, що останній своїм лівим дзеркалом заднього виду збив його дзеркало заднього виду, чим пошкодив транспортний засіб, завдавши матеріальних збитків. Через деякий час приїхали працівники поліції та почали оформлювати ДТП. В результаті чого на ОСОБА_2 та нього було складено адміністративні протоколи, а саме що вони не дотримались безпечного інтервалу при зустрічному роз`їзді транспортних засобів та скоїли зіткнення. При складанні матеріалів ДТП, він відмовився підписувати схему, так як поліцейським у схемі не було зазначено місце зіткнення транспортних засобів.

Вважає, що у ДТП винен саме ОСОБА_2 , так як він не порушував вимог правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 також надав суду письмові пояснення, які аналогічні наданим в судовому засіданні, та відеозапис ділянки місцевості, на якій трапилась вказана дорожньо-транспортна пригода.

Представник ОСОБА_1 адвокат Соботюк В.А. у судовому засіданні заявив клопотання про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення в його діях. Клопотання мотивував тим, що схема ДТП, яка міститься у матеріалах справи, не містить даних про місце зіткнення, що також є недоліком матеріалів справи, які суд, в силу приписів ч. 2 ст. 251 КУпАП, не може самостійно усувати. Крім того, на схемі не зазначені усі необхідні вимірювання, а саме заїзного карману, щоб дало можливість підтвердити або спростувати той факт, що ОСОБА_1 мав можливість туди заїхати, щоб уникнути зіткнення. А також зазначив, що покази ОСОБА_2 , які він надав у судовому засіданні з приводу того, що він не міг уникнути зіткнення так як це відбувалось біля автобусної зупинки, де знаходились люди, що недало йому можливості зміститись праворуч, суперечать матеріалам справи та не відповідають показам ОСОБА_1 , а саме в пояснення наданих на місці ДТП, ОСОБА_2 пояснював іншу причину; на фото місця пригоди видно, що транспортний засіб ОСОБА_2 знаходиться не напроти зупинки, а враховуючи покази ОСОБА_1 , що після зіткнення транспортні засоби ще деяку відстань проїхали кожний в своєму напрямку, що виключає той факт, що зіткнення було напроти зупинки. Крім того, відповідно до зібраних матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом, рухався майже впритул до бордюру, тому не мав технічної можливості зміститись праворуч, а у водія ОСОБА_2 така можливість була, за що він і був притягнутий до адміністративної відповідальності за скоєння вказаного ДТП. Вказані обставини повністю виключають вину ОСОБА_1 у ДТП та свідчать про наявність вини у діях іншого учасника ОСОБА_2 . Стверджував, що матеріали справи про адміністративне правопорушення складені з недоліками, які не дозволяють суду належним чином встановити обставини ДТП, пояснення ОСОБА_2 суперечать матеріалам справи, а пояснення ОСОБА_1 свідчать про повне дотримання ним правил дорожнього руху. Посилаючись на ст. 62 Конституції України та п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП просив провадження у справі закрити.

Допитаний у судовому засіданні у якості потерпілого ОСОБА_2 пояснив, що в даній дорожньо-транспортній пригоді вбачає вину як свою так і ОСОБА_1 . Вказана проїзна частина на якій трапилась ДТП, має таку ширину, ща не дозволяє одночасно роз`їхатись двом транспортним засобам. Вважає, що ОСОБА_1 повинен був діяти відповідно до п.10.1 ПДР, а саме, при виконанні повороту праворуч і побачивши його, ОСОБА_1 повинен був надати йому можливість закінчити проїзд вказаної частини дороги. Він особисто не міг уникнути зіткнення так як вже був біля автобусної зупинки, де знаходились люди, що і не дало йому можливості зміститись праворуч, тобто в їх напрямку.

У судові засідання за клопотанням представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвоката Соботюк В.А. неодноразово викликався інспектор Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області Вирвич Є.М, який складав протокол про адміністративне правопорушення та схему місця ДТП, який у судові засідання не прибув, не повідомивши суд про причини неявки.

За клопотанням адвоката Соботюк В.А. було досліджено відеозапис проїзної частини дороги, де сталась ДТП, при цьому захисник пояснив, що вказаний відеозапис дає можливість встановити, як водії транспортних засобів при зустрічному роз`їзді діють в цій ситуації, яка є аналогічною в цій справі.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, захисника Соботюк В.А., потерпілого ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи та відеозапис, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.2ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зіст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки(відеозапису),які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів ,а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог п.13.1 ПДР України - водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Відповідно до вимог п.13.3 ПДР України - під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

Диспозицією ст.124 КУпАП передбачено притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Протокол, є актом обвинувачення й повинен містити конкретне обвинувачення, виходячи з поняття адміністративного правопорушення, відповідно до вимог КУпАП.

В схемі місця ДТП не зазначено місце зіткнення, при цьому вбачається, що транспортні засоби обох водіїв знаходяться на значній відстані однин від одного, що спростовує пояснення ОСОБА_2 , про те, що після зіткнення він та ОСОБА_1 одразу ж зупинились.

Згідно пояснень водія ОСОБА_1 , останній не мав технічної можливості уникнути зіткнення, а саме зміститись праворуч, так як в притул рухався до бордюру, а у водія ОСОБА_2 така можливість була, так як праворуч нього була ділянка дороги з ґрунтовим покриттям і зіткнення відбулось не напроти автобусної зупинки.

Натомість водій ОСОБА_2 пояснив, що зіткнення відбулось напроти автобусної зупинки і він не мав можливості зміститись праворуч так як там знаходились люди і вважає що ОСОБА_1 повинен був надати йому можливість закінчити проїзд вузької дороги.

Усунути протиріччя у показах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у судовому засіданні не представляється можливим, оскільки схема до протоколу про адміністративне правопорушення не містить відомостей про місце зіткнення транспортних засобів. Крім того, працівник поліції, який був присутнім на місці ДТП, складав протокол про адміністративне правопорушення та схему до нього, у судове засідання для надання відповідних пояснень не прибув з невідомих причин. Не містять матеріали справи і відомостей про свідків події, які могли бути допитані судом.

Суд також бере до уваги постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18.06.2020 року (справа №310/2865/20), якою ОСОБА_2 визнано винуватим у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та призначено йому стягнення у виді штрафу. З вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_2 допустив порушення вимог п.п.13.1,13.3 Правил дорожнього руху України. Постанова суду ним не оскаржувалась та набрала законної сили 01.07.2020 року.

З наданого до суду ОСОБА_1 відеозапису ділянки дороги, на якій сталася ДТП, вбачається, що транспортні засоби, які рухаються в напрямку, в якому рухався останній, при зустрічному роз`їзді продовжують свій рух без зупинки та зміні напрямку, при цьому транспортні засоби, які здійснюють рух у напрямку в якому рухався ОСОБА_2 , безперешкодно, з метою уникнення зіткнення зміщуються на дорогу з ґрунтовим покриттям.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі "Лучанінова проти України" (рішення від 09.06.2011 р., заява N 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 51 КУпАП стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції "з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням".

У рішенні у справі "Карелін проти Росії" ("Karelin v. Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.98 року, п. 54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Виходячи з положень ст.8, ст.62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

У рішенні по справі "Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії" ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Отже, на підставі відповідної практики ЄСПЛ можливо зробити однозначний висновок, що суд не має права перебирати на себе функцію обвинувача у справах про адміністративні правопорушення, які в розумінні Конвенції прирівнюються до кримінального провадження, оскільки в такому випадку суд перестає бути незалежним та неупередженим органом з розгляду спорів, що є безумовним порушенням ст.6 Конвенції в частині права кожного на справедливий суд. В такому випадку суд позбавлений можливості самостійно здійснювати збір додаткових доказів, що підтверджували б або спростовували б вину правопорушника, а отже судовий розгляд здійснюється на підставі наданих суду матеріалів.

З огляду на зазначене, суд позбавлений змоги самостійно витребовувати докази та документи на підтвердження вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, вказаний обов`язок повністю покладений на орган або особу, яка складає відповідний протокол.

Це повністю узгоджується з приписами ч. 2 ст. 251 КУпАП, згідно яких обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Вказані обставини не дозволяють суду належним чином розглянути протокол про адміністративне правопорушення та дійти висновку про наявність вини у діях ОСОБА_1 .

Відповідно до норм КУпАП на особу, яку звинувачують у скоєні правопорушення не покладається обов`язок доказування, цей обов`язок покладається на органи та посадових осіб, які складають протокол та розглядають справу. Це право особи закріплено у ст. 62 Конституції України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведення вини особи тлумачяться на її користь.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , захисника Соботюк В.А., керуючись вимогами статті 62 Конституції України і статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь; кожна людина вважається невинною доти, поки її вину не буде доведено згідно з законом, вважаю, що суд позбавлений можливості дійти висновку про наявність вини у діях ОСОБА_1 в скоєнні вказаного правопорушення, а тому провадження по справі підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням зазначеного та керуючись ст.ст. 7, 124, 247, 283-285, 287-291 КУпАП, ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі № 310/2861/20 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Н.М. Дубровська