Спарва№ 308/4904/20
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.08.2020 м. Ужгород
Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., за участю особи яка притягається до адмінвідповідльності ОСОБА_1 , його представника адвоката Петрунь М.М., розглянувши адміністративну справу яка надійшла з військової частини НОМЕР_1 Західного оперативного об`єднання НГУ Національної гвардії України, про притягнення до адміністративної відповідальності начальника їдальні (солдатської) взводу матеріально-технічного забезпечення, військовослужбовця, сержанта за контрактом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця: АДРЕСА_1 , за ч.4 ст. 172-11 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:
З протоколу про адміністративне правопорушення серії НГ №5368, про військове адміністративне правопорушення від 21.05.2020 року, вбачається, що ОСОБА_1 , 21.05.2020 року був відсутній на службі на території 3 стрілецького батальйону в/ч НОМЕР_1 розташованої за адресою АДРЕСА_2 . А саме самовільно допустив невихід на службу.
В судовому засіданні ОСОБА_1 ,та представник адвокат Петрунь В.В., просили закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.

Представник військової частини НОМЕР_1 Західного оперативного об`єднання НГУ Національної гвардії України, в судове засідання на виклик суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового засідання, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Із змісту ст.245 КУпАП вбачається, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 1 ст.6 Конвенції з прав людини передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». Згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Зокрема, у справі «Лучанінов проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51 КпАП України стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням».

Тим більше «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 за ч.4 ст.172-11 КУпАП.

ЄСПЛ у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту. Згідно рішення ЄСПЛ у справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Аналізуючи наведене слід зазначити, що розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, орган чи посадова особа, зокрема суддя, не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, із змісту фабули викладеної в протоколі, військовослужбовець військової служби за контрактом ОСОБА_1 , був відсутній на службі на території 3 стрілецького батальйону в/ч НОМЕР_1 розташованої за адресою АДРЕСА_2 . А саме самовільно допустив невихід на службу. Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення що дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ознакою, передбаченою ч. 4 ст. 172-11 КУпАП України, як дії вчинені в умовах особливого періоду.

Відповідно до ч. 4 ст. ст. 172-11 КУпАП передбачено, відповідальність за діяння, передбачені частинами першою або третьою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду.

Ч. 1 вказаної статті передбачає відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової служби, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до трьох діб.

Ч. 3 ст. 172-11 КУпАП передбачено відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.

Так, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, полягає у:

1) самовільному залишенні військовослужбовцем військової частини або місця служби в умовах особливого періоду;

2) самовільному залишенні військовозобов`язаним та резервістом військової частини або місця служби під час проходження зборів в умовах особливого періоду;

3) нез`явленні вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення в умовах особливого періоду;

4) нез`явленні з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб в умовах особливого періоду.

В протоколі про адміністративне правопорушення вказано що 21.05.2020 року ОСОБА_1 був відсутній на службі на території 3 стрілецького батальйону в/ч НОМЕР_1 , у висновку про проведення службового розслідування за фактом щодо відсутності ОСОБА_1 на території військового містечка, зазначено, що останній 21.05.2020 року прибув до військового містечка. Жодного підтвердження про те коли саме, 21.05.2020 р. (о котрій годині) мав приступити до виконання своїх обов`язків ОСОБА_1 , призначення або переведення в умовах особливого періоду такого або відрядження, відпустки або з лікувального закладу такого матеріали адміністративної справи не містять.

У матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 21.05.2020 року самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 або не зявився на службу у звязку зі звільненням з частини, призначення або переведення, чи не зявився з відрядження, відпустки або з лікувального закладу.

В свою чергу, судом встановлено, що спрямованими до суду адміністративними матеріалами, а також приймаючи до уваги документально підтверджені пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не підтверджується той факт, що ОСОБА_1 , нез`явленні вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення в умовах особливого періоду; або нез`явленні з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб в умовах особливого періоду, тобто він не вчинив будь-яке з вище перелічених діянь (складових об`єктивної сторони правопорушення).

Таким чином, склад правопорушення, що інкримінується ОСОБА_1 , зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідає диспозиції норми ч. 4 статті 172-11 КУпАП, у зв`язку з чим у діях останнього відсутня подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченогоч. 4 ст. 172-11 КУпАП.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно чинного КУпАП не передбачено, щоб суд самостійно змінював суть адміністративного правопорушення, описаного у протоколі та пред`явленого правопорушнику.

Суддя не має можливості, при розгляді справи, кваліфікувати дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за іншою статтею або частиною статті КУпАП.

Приписами ст. 129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За вищезазначених обставин, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-11 КУпАП, а тому провадження по справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП

Керуючись ст.ст. 221, 251, 247, ч.1 ст.256 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Провадження в адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності військовослужбовця, сержанта за контрактом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-11 КУпАП.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду О.В. Фазикош