ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2020 Справа №607/12578/20

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Позняк Василь Михайлович, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли від Управління держпраці у Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою АДРЕСА_1 , фізична особа-підприємець, РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Управління держпраці у Тернопільській областіпри проведенні інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю, було виявлено, що ОСОБА_1 здійснюючи діяльність, як фізична особа-підприємець, у червні 2020 року, вчинила адміністративне правопорушення, за ознаками ч. 1 ст. 41 КУпАП, а саме:

Частиною 2 статті 30 ЗУ «Про оплату праці» визначено, що: власник або уповноважений ним орган зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку. У загальній відомості за червень місяць 2020 року роботодавцем не відображено нарахування доплати за роботу у святкові дні.

Відповідно до табеля обліку використання робочого часу за червень 2020 року (копія додається), працівниками: ОСОБА_2 (пекар), ОСОБА_3 (експедитор) 27 червня 2020 року напередодні Дня Конституції України (28 червня) фактично відпрацьований час становив 8 годин замість 7 годин, чим порушено вимоги частини 1 статті 53 Закону України «Про оплату праці».

Згідно табеля обліку робочого часу за червень 2020 року 28 червня День Конституції України святковий день (стаття 73 КЗпП України) для працівників: ОСОБА_4 (продавець), ОСОБА_5 (експедитор) був робочим днем. Однак, оплата за роботу у відпрацьований святковий день - 28 червня не нарахована та не виплачена у подвійному розмірі, що суперечить вимогам частини 2 статті 72 Кодексу Законів про працю України, частини 4 статті 73 КЗпП, частини 1 та 2 статті 107 КЗпП.

При звільнені з роботи продавця продовольчих товарів ОСОБА_6 30.06.2020 року (робочий день) всі належні їй при звільненні суми не було виплачено в цей день. Виплата коштів проведена 07.07.2020 року, чим порушено вимоги частини 1 статті 116 КЗпП.

Частиною 1 статті 117 КЗпП України встановлено: «В разі не виплати з вини власника або уповноваженого ніш органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку».

ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася не повідомивши про причини неявки. Приймаючи до уваги вимоги ст. 268 КУпАП, вважаю за можливе розгляд справи у її відсутності.

Вина ОСОБА_1 повністю доведена матеріалами справи про адміністративне правопорушення, дослідженими та проаналізованими в судовому засіданні, а саме: даними, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення № ТР2319/40/АВ/П/ПТ від 27 липня 2020 року; витягом з акту інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю ТР2319/40/АВ від 27 липня 2020 року; табелем за червень 2020 року; загальною відомістю за червень 2020 року; наказом №14/З розпорядженням про припинення трудового договору; відомістю про виплату готівки №13 за червень 2020 року.

За таких обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, тобто порушення встановлених термінів виплати заробітної плати, а також інші порушення вимог законодавства про працю і тому її слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на неї адміністративне стягнення.

При накладенні адміністративного стягнення, беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, обставини справи, ступінь вини, особу порушника, її майновий стан, відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність за вчинене правопорушення, вважаю, що ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності, наклавши на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення. Тому, у відповідності до п. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 33, 40-1, 41, 268, 280, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП і накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 510 (п`ятсот десять) гривень.

Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення в розмірі 420 грн. 40 коп.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Головуючий суддяВ. М. Позняк