П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" вересня 2020 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Левко Віра Богданівна, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Дніпровського УП ГУНП у м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП

встановила:

ОСОБА_1 21 липня 2020 року, за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру щодо своєї співмешканки.

Згідно ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення підтвердив у повному обсязі та підтвердив факт конфлікту із співмешканкою ОСОБА_2 , оскільки перебував на підпитку. У вчиненому щиро покаявся. Після конфлікту вибачився перед ОСОБА_2 та помирився.

ОСОБА_2 в судовому засіданні показала, що вони розлучені з чоловіком, але проживають разом, оскільки не мають фінансової можливості роз`їхатись. Після цього випадку чоловік веде себе нормально, не конфліктує. Просить не притягувати до адміністративної відповідальності, оскільки судовий збір буде становити надмірний тягар на бюджет їх сім`ї.

Суддя, дослідивши матеріали справи, вважає, що у діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім визнання ОСОБА_2 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, його вина підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення від 21 липня 2020 року серії АПР18 № 351395, рапортом ДОП Дніпровського УП ГУНП у м. Києві від 27 липня 2020 року, письмовими поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та поясненнями потерпілої.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення, на особу, що притягається до адміністративної відповідальності, суддя враховує наступне.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Вирішуючи питання накладення стягнення, суддя враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, ненастання тяжких наслідків, його вік, стан здоров`я, сімейний стан, його поведінку під час та після вчинення протиправних дій, а також зважаючи на те, що ОСОБА_2 визнав вину у вчиненні адміністративного правопорушення, щиро розкаявся, що свідчить про усвідомлення ним факту вчинення адміністративного правопорушення, а також помирився з потерпілою.

Тому суддя вважає, що для досягнення завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення та зважаючи на мету адміністративного стягнення, достатнім буде застосувати до правопорушника усне зауваження зі звільненням від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Згідно із ч. 2 ст. 284 КУпАП при оголошенні усного зауваження, виноситься постанова про закриття справи.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 1, 22, 23, 173-2, 251, 283-285КУпАП, суддя

постановив:

провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - закрити.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення та обмежитись усним зауваженням.

Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: В.Б. Левко