Справа №165/2090/20
Провадження № 3/165/747/20
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2020 року м. Нововолинськ

Суддя Нововолинського міського суду Волинської області Василюк А.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Нововолинського ВП Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонер,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП ( в редакції Закону України № 1446-VIII від 07 липня 2016 року),

встановив:

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №229665 від 25 квітня 2020 року, о 02 год. 30 хв. 25 квітня 2020 року ОСОБА_1 , керував автомобілем марки "Фольксваген", реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Миру в м. Нововолинську Волинської області, в стані алкогольного сп`яніння. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9А ПДР України, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У суд ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходжу до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкримінується вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що мало місце 25 квітня 2020 року.

На день вчинення правопорушення диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачала відповідальність за: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" №2617-VIIIвід 22 листопада 2018 року, який набрав чинності 01 липня 2020 року, частину 1 статті 130 КУпАП викладено у наступній редакції: "Керування річковими, морськими або маломірними суднами судноводіями в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само передача керування судном особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова осіб, які керують річковими, морськими або маломірними суднами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції".

Разом з тим даним законом внесено зміни до Кримінального кодексу України, зокрема доповнено статтею 286-1 наступного змісту: "Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, або відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного освідування на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного освідування з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого медичного освідування караються штрафом від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років. Ті самі дії, вчинені повторно караються штрафом у розмірі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк від двох до трьох років."

Дані норми закону набрали чинності теж 01 липня 2020 року.

Слід також зазначити, що 03 липня 2020 року в газеті "Голос України" опубліковано Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" від 17 червня 2020 року №720-IX, який, як зазначено у розділі ІІ цього закону, набирає чинності з дня набрання чинності Законом України від 22 листопада 2018 року №2617-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень", тобто з 01 липня 2020 року.

Однак, зазначена норма розділу ІІ Закону від 17 червня 2020 року №720-IX - суперечить вимогам ч.5 ст.94 Конституції України, відповідно до якої закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.

При цьому, така норма про набрання чинності Закону України від 17 червня 2020 року №720-IX не узгоджується і з вимогами ст.8 Конституції, згідно із якою Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Та серед іншого, суперечить і завданню Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке полягає в охороні прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).

Тому у даному випадку, приходжу до висновку, що вимоги Закону України від 17 червня 2020 року № 720-IX можуть набирати чинності лише із врахуванням вимог ст.94 Конституції України, тобто з 03 липня 2020 року.

Згідно ст.58 Конституції України закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Як роз`яснено в рішенні Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 (справа №1-7/99) в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультра активна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма).

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.

Відповідно ч.2 ст.8 КУпАП закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Зважаючи на вищевикладене, приходжу до висновку, що акт, який до 01 липня 2020 року встановлював адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп`яніння (ст.130 КУпАП в редакції в редакції Закону України № 1446-VIII від 07 липня 2016 року), з 01 липня 2020 року був скасований Законом України № 2617-VIIІ з одночасною криміналізацією цих дій у ст.286-1 КК України. Відтак Закон № 2617-VIIІ в цій частині зворотної дії не має.

Проте, оскільки з 03 липня 2020 року ці дії були декриміналізовані Законом України №720-IX від 17 червня 2020 року з одночасним повторним запровадженням адміністративної відповідальності за їх вчинення у новій редакції ст.130 КУпАП, Закон України № 720-IXвід 17 червня 2020 року, в цій частині в силу пом`якшення відповідальності має зворотну дію, але виключно на період дії ст.286-1 КК України (тобто з 01 до 03 липня 2020 року), і не поширюється на правовідносини, які регулювалися ст.130 КУпАП (в редакції Закону України № 1446-VIII від 07 липня 2016 року), оскільки порівняно із цією нормою, яка була скасована з 01 липня 2020 року, не пом`якшує відповідальності водіїв, не скасовує таку відповідальність та не покращує їх становище.

Відтак щодо дій водія неможливо застосувати ст.130 КУпАП (в редакції Закону України № 1446-VIII від 07 липня 2016 року), оскільки вона скасована Законом № 2617-VIIІ, який зворотної дії не має, а також і ст.130 КУпАП (в редакції Закону №720-IX від 17 червня 2020року), який також не має зворотної дії на правовідносини, що існували до 01 липня 2020 року. Внаслідок обраної законодавцем юридичної техніки відбулося переривання дії акта, який встановлював і продовжив встановлювати певну адміністративну відповідальність, шляхом його скасування 01 липня 2020 року та відновлення 03 липня 2020 року.

Таким чином, на правопорушення, що мали місце до 01 липня 2020 року та були передбачені ст.130 КУпАП поширюється дія Закону України від 22 листопада 2018 року, як такого, що скасовує відповідальність за адміністративні правопорушення.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі скасування акту, який встановлює адміністративну відповідальність.

З огляду на вищевикладен і норму закону та досліджені матеріали справи, провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.6 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.1, ст.8, ст.9, ст.130, ст.251, ст.283, ст.284, ст.285 КУпАП, на підставі ст.8, ст.58, ст.94 Конституції України,

постановив:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП (в редакції Закону України № 1446-VIII від 07 липня 2016 року), на підставі п.6 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Нововолинський міський суд Волинської області, з моменту її винесення відповідно до ст.294 КУпАП.

Суддя А.В. Василюк