Справа № 464/6623/19 Головуючий у 1 інстанції: Колодяжний С.Ю.
Провадження № 33/811/458/20 Доповідач: Стельмах І. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Стельмаха І.О.,

з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності,- ОСОБА_1 ,

захисника адвоката Качмара І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 12 лютого 2020 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Залізничного районного суду м. Львова від 12 лютого 2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 420,40 грн судового збору.

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 08 грудня 2019 року о 08.47 год. на вул. Любінській, 168 у м.Львові керував автомобілем «Daewoo Nexia», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя), та відмовився від проходження в установленому порядку медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння з використанням технічного засобу на місці зупинки і в медичному закладі, в присутності свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

На постанову судді Мацьків М.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Також ОСОБА_1 просить поновити строк апеляційного оскарження.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження апелянт зазначає, що він не мав змоги з особистих причин прибути у судове засідання 12.02.2019 та, у зв`язку з тим, що перебував за межами Львова, не зміг повідомити суд про неможливість прибути у судове засідання. Звертає увагу, що це єдине засідання, у яке він не прибув з поважних причин. Копію оскаржуваної постанови він отримав 12.03.2020.

В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_1 покликається на такі доводи: у постанові судді зазначено, що він керував автомобілем «Daewoo Nexia», номерний знак НОМЕР_1 на вул. Любінська, 168 у м. Львові 08.12.2019, тоді як подія мала місце 01.12.2019; зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що він керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, а в постанові не конкретизовано, яке саме правопорушення ним вчинено: керування в стані алкогольного сп`яніння чи відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, тобто незрозумілою є об`єктивна сторона правопорушення, у вчиненні якого його визнали винним; те, що він керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння не підтверджено жодними доказами; письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не можуть вважатися допустимими доказами, оскільки такі свідки не були допитані в суді.

Захисник Качмар І.О. подав клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Качмара І.О., перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що строк апеляційного оскарження слід поновити, а апеляційну скаргу - залишити без задоволення з таких підстав.

Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Відповідальність за ч. 1 ст.130 КУпАП настає і в разі відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення повністю узгоджуються з положеннями п. 2.5 Правил дорожнього руху, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення від 01 грудня 2019 року серії ОБ № 197378 (а.с.1);

письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 від 01.12.2019, які підтвердили, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестера «Drager» та в медичному закладі відмовився (а.с. 3,4);

відеозаписом з нагрудної камери поліцейського (а.с.2).

Доводи апелянта про невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд вважає безпідставними й до уваги не бере.

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.

Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи ОСОБА_1 про відсутність доказів того, що він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння спростовуються дослідженими у судовому засіданні вищезазначеними доказами, та апеляційний суд розцінює їх як позицію захисту та намагання особи уникнути адміністративної відповідальності.

При цьому апеляційний суд відмічає, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності не за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Щодо покликання ОСОБА_1 щодо незаконності оскаржуваної постанови у зв`язку із розглядом справи у його відсутності, то на переконання апеляційного суду такі доводи не можуть визнаватися безумовною підставою для скасування постанови, оскільки усунуті судом апеляційної інстанції шляхом забезпечення участі останнього в апеляційному розгляді.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке є безальтернативним.

Щодо клопотання захисника Качмара І.О. про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність, то таке задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення підлягає відповідальності на підставі закону, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення.

Доцільно взяти до уваги, що у теорії права виділяють три види дії нормативно-правового акта: 1) пряма дія; 2) зворотна (ретроактивна) дія; 3) переживаюча (ультраактивна) дія.

Переживаюча (ультраактивна) дія (окремі положення нормативно-правового акта продовжують свою дію навіть після втрати чинності внаслідок скасування всього нормативно-правового акта чи зміни відповідної його частини). Зокрема ультраактивність має місце тоді, коли приписи нормативно-правового акта, який діяв раніше, поширюються на нереалізовані або неприпинені на момент втрати ним чинності правовідносини, оскільки дія акта, який вводиться замість діючого раніше, поширюється лише на нові правовідносини, що виникають після набрання ним чинності.

Виходячи із цих положень до осіб, які до 01 липня 2020 року вчинили керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені зі статті 130 КУпАП, має бути застосовано закон, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення.

У свою чергу стаття 8 КУпАП передбачає, що закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, що встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Аналогічні положення містяться у частині другій статті 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, немає зворотної дії в часі.

Підстава для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачена пунктом 6 частини першої статті 247 КУпАП, також відсутня. Згідно з цим пунктом провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

В цьому пункті йдеться про випадки скасування акта, яким встановлена адміністративна відповідальність, натомість у результаті внесення змін до статті 130 КУпАП юридична відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені зі статті 130 КУпАП, була не скасована, а навпаки посилена.

Отже, діяння, які були передбачені ст. 130 КУпАП як протиправні переросли в суспільно небезпечні діяння, що містять склад кримінального правопорушення, передбаченого КК України (кримінальні проступки).

Разом з тим апеляційний суд звертає увагу на таке.

У мотивувальній частині постанови судді помилково зазначено, що адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, вчинене ОСОБА_1 08.12.2019.

Проте як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ОБ № 197378, письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 та відеозапису, подія мала місце 01 грудня 2019 року.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а постанова судді Залізничного районного суду м. Львова від 12 лютого 2020 року - зміні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 12 лютого 2020 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП змінити.

Вважати датою вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, 01 грудня 2019 року.

В решті постанову судді залишити без змін.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя

Львівського апеляційного суду І.О. Стельмах