Провадження №3/760/3814/20
Справа №760/7762/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2020 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Оксюта Т.Г., розглянувши матеріали, які надійшли від Київської міської митниці ДФС про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , с. Голубно Березнівського р-ну Рівненської обл., який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Костопільським РВ УМВАС України в Рівненській області, 26.12.1997 року, ідентифікаційний код НОМЕР_2 , за порушення митних правил за ч. 1 ст. 483 МК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Солом`янського районного суду м. Києва надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності громадянки України ОСОБА_1 за порушення митних правил.

З протоколу №0501/10000/20 про порушення митних правил від 27.02.2020 року вбачається, що 02.01.2020 року до Київської митниці Держмитслужби надійшов лист Департаменту запобігання та протидії контрабанді та порушенням митних правил від 26.12.2019 № 20/20-02/7/1447 щодо звернення митних органів Литовської Республіки про надання адміністративної допомоги у проведенні перевірки по факту незакінченої процедури експорту транспортних засобів, в тому числі автомобіль NISSAN QASHQAI, № кузова НОМЕР_3 .

Переміщення вказаного автомобіля через митний кордон України здійснено за попередньою митною декларацією від 10.04.2019 № UA101050/2019/005876 на підставі документів: договору про купівлю автомобілю б/н від 28.02.2019 із зазначенням вартості товару - 4 000 євро, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 20.02.2013, через відділи митного оформлення 1-4 митного поста «Ягодин», пункт пропуску «Ягодин - Дорогуск» Волинської митниці ДФС.

11.04.2019, громадянин України ОСОБА_1 ввіз автомобіль NISSAN QASHQAI, № кузова НОМЕР_3 .

Після прибуття у зону діяльності Житомирської митниці ДФС, зазначений транспортний засіб був заявлений до митного оформлення на митному посту «Новоград-Волинський» за митною декларацією № UA101050/2019/005988 від 15.04.2019.

Разом із вказаною митною декларацією до митниці були надані наступні документи: договір про купівлю автомобілю б/н від 28.02.2019 із зазначенням вартості товару - 4 000 євро, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 20.02.2013 та інші необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення документи, які зазначені в графі 44 вищевказаної митної декларації.

Відповідно до договору про купівлю автомобілю б/н від 28.02.2019, виставленого продавцем ОСОБА_2 , на ім`я ОСОБА_3 , наданого під час переміщення через митний кордон, вартість транспортного засобу 4 000 EUR.

Листом Державної фіскальної служби України від 26.12.2019 № 20/20-02/7/1447 до митниці надіслані копії митної декларації типу EX А від 15.07.2019 № 19LTLC0100EK0907A9 та рахунку-фактури № 32 від 10.04.2019 виставленого продавцем UAB «CARLITAS», на ім`я ОСОБА_4 , в яких зазначена вартість транспортного засобу NISSAN QASHQAI, № кузова НОМЕР_3 - 5 200 євро.

Таким чином, на думку митного органу, експортований із Литовської Республіки вказаний транспортний засіб вартістю - 5 200 євро, що згідно курсу НБУ станом на дату переміщення автомобіля через митний кордон України (11.04.2019) складає - 156 980,21 грн., переміщено через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу, як підстави для переміщення, документів, які містять неправдиві відомості щодо митної вартості транспортного засобу.

Отже, дії громадянина України ОСОБА_1 мають ознаки порушення митних правил, а саме (дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю).

Представник Київської митниці Держмитслужби у судовому засіданні пояснив, що гр. України ОСОБА_1 порушив митні правила, у зв`язку з чим щодо нього складено протокол про порушення митних правил №0501/10000/20 за ч. 1 ст. 483 МК України.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

В матеріалах справи містяться письмові пояснення ОСОБА_1 в яких він зазначив, що при подачі митному органу електронної митної декларації №UA101050/2019/005988 від 15.04.2019 року вона була складана та подана не ним, як власником майна, а декларантом ФОП ОСОБА_5 .

Отже, особисто ОСОБА_1 будь яких правопорушень у тому числі передбачених ч.1 ст.483 МК України не здійснював, та не міг здійснити.

В якості доказу митним органом доданий до матеріалів справи договір купівлі-продажу автомобіля NISSAN QASHQAI, № кузова НОМЕР_3 , від 28.02.2019 року із зазначенням вартості товару 4000 євро.

Вказаний договір є дійсним, укладений ОСОБА_1 , також вартість визначена у договорі купівлі-продажу автомобіля відповідає дійсній його вартості.

На підтвердження вартості автомобіля саме у сумі 5200 Євро митним органом суду наданий рахунок №32 складений UAB «CARLITAS» 10 квітня 2019 року.

Визначено, що вказаний документ є електронним документом роздрукованим з бази даних АСМО «Інспектор».

Вказаний документ не має будь яких підписів сторін, а так само особистого підпису ОСОБА_1 , а тому він не може бути використаний на підтвердження вартості автомобіля

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, розглянувши отримані матеріали, вбачається наступне.

Однією із засад судочинства, визначених ст. 129 Конституції України є забезпечення доведеності вини. Презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини є також однією із засад кримінального провадження, передбаченою ст. 17 КПК України.

Європейським судом з прав людини вироблена стала правова позиція щодо порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Так, у рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень.

Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків» за змістом якого, вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ зокрема: «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України» та інших.

Аналіз диспозиції та санкції ч.1 ст. 483 МК України дає підстави стверджувати, що це правопорушення відповідає критерію кола адресатів та критерію мети та тяжкості наслідків.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Наведене вказує на те, що зазначене вище правопорушення повинне розглядатись за процедурою кримінального судочинства із застосуванням його основних положень, таких як: конкретність пред`явленого обвинувачення, забезпечення доведеності вини, право на захист, належність та допустимість доказів, обґрунтованість судового рішення.

За змістом ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Адміністративним правопорушенням визнається винна (умисна чи необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Аналіз положень ст. 458 МК України і ст.9 КУпАП у поєднанні із положеннями ст. 280 КУпАП дає підстави стверджувати, що під час провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає доведенню наявність у діях особи як об`єктивної, так і суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення поставленого особі у вину.

Зазначених вимог закону у ході складання протоколу у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ет. 483 МК України дотримано не було.

Об`єктивна сторона порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, в обсязі обвинувачення, поставленого у вину ОСОБА_1 проявляється у переміщенні або діях, спрямованих па переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів.

Між тим, матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 вчинив будь-які дії, що утворюють об`єктивну сторону цього порушення митних правил. Відповідно до матеріалів справи, усі дії, пов`язані із митними процедурами необхідними для переміщення товарів через митний кордон вчиняла особа ФОП ОСОБА_5 , спеціально уповноважена на роботу із митницею.

Зазначивши у протоколі про порушення митних правил про те, що ОСОБА_1 вчинив дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, митницею не зазначено, які конкретно дії вчинив ОСОБА_1 що утворювали б об`єктивну сторону порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Отже, будь-яких діянь, що утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення у ході розгляду даної справи не встановлено. Наведене у своїй сукупності вказує на недоведеність в діях ОСОБА_1 , об`єктивної сторони зазначеного порушення митних правил. Суб`єктивна сторона порушення митних правил, передбаченого ст. 483 МК України характеризується прямим умислом.

За змістом ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх (прямий умисел) або свідомо допускала настання цих наслідків (непрямий умисел).

Зміст диспозиції ч. 1 ст. 483 МК України у поєднанні із ст. 10 КУпАП дає підстави стверджувати те, що у даній справі підлягає доведенню те, що ОСОБА_1 , переміщував або вчиняв дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, під час переміщення товарів через митний кордон України усвідомлював протиправність своїх дій, передбачав настання наслідків у виді порушення встановленого МК України та іншими Законами України порядку переміщення товарів через митний кордон України і бажав настання цих наслідків.

Отже, митним органом при розгляді справи не доведена наявність у діях ОСОБА_1 суб`єктивної сторони порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Також, при розгляді справи не доведений факт усвідомлення ОСОБА_1 , протиправності своїх дій при переміщенні товарів через митний кордон України.

Доказів, які б вказували на те, що ОСОБА_1 знав про фіктивність договору купівлі-продажу матеріали справи не містять.

При цьому, договорі купівлі-продажу від 28.02.2019 року є дійсним, у ньому визначена вартість товару, а тому є належним доказом у справі.

В свою чергу, рахунок №32 складений UAB «CARLITAS» 10 квітня 2019 року, наданий митницею в підтвердження доводів викладених у протоколі про порушення митних правил ОСОБА_1 не є належним доказом у справі, оскільки він є електронним документом роздрукованим з бази даних АСМО «Інспектор».

Вказаний документ не має будь яких підписів сторін, а також особистого підпису ОСОБА_1 .

Таким чином вказані обставини вказують на відсутність у діях ОСОБА_1 суб`єктивної сторони порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Отже, у діях ОСОБА_1 відсутній умисел, як обов`язкова ознака суб`єктивної сторони складу інкримінованого йому правопорушення, на переміщення через митний кордон України товару з приховуванням від митного контролю шляхом подання документів, що містять неправдиві відомості, а відтак в його діях відсутні ознаки об`єктивної сторони порушення митних правил за ч.1 ст.483 МК України

За положеннями п.3 ч.1 ст.8 Митного кодексу України, державна митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості.

Згідно ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу, в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, вина особи, яка притягається до відповідальності повинна бути доведена органом який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватися на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, виходячи з вищенаведеного суд приходить до висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 що за ст. 247 КУпАП є підставою до закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 366, 374, 458, 483, 489 МК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження відносно громадянина України ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України, за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через районний суд, шляхом подання скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя