ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №33/821/460/20 Справа № 705/623/20 Головуючий по першій інстанції Гудзенко В.Л.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2020 р. м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 08 травня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП ,-

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 399381 від 11.02.2020, ОСОБА_1 11.02.2020 року о 06 год. 20 хв. на 550 км а/д Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка керував автомобілем ВАЗ 2102 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5. Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 08 травня 2020 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить, 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп.

Не погодившись із оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить розглянути справу відповідно до вимог законодавства.

В апеляційній скарзі посилається на те, що він не повідомлявся місцевим судом про розгляд справи, в зв`язку з чим її розглянуто без його участі.

Зазначає, що у нього є три свідка та відеозапис, що він не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а автомобіль стояв на узбіччі.

Зазначає, що він є інвалідом ІІ групи, а позбавлення його права керування транспортним засобом, лишають його без доходів на повноцінне існування, тоді як у нього на утриманні двоє неповнолітніх дітей.

Перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, заслухавши думку ОСОБА_1 , який зазначив, що не отримував виклики в судові засідання, призначені районним судом, в зв`язку із чим просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 08.05.2020, апеляційну скаргу задовольнити та скасувати оскаржувану постанову, вважаю, вважаю, строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, оскільки ОСОБА_1 , 08.05.2020, не був присутній у судовому засіданні місцевого суду під час розгляду даної справи, тоді як його апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Так, відповідно до ст.251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчують подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст.251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст.ст. 254-256 КУпАП.

Висновки судді про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.

Незважаючи на позицію ОСОБА_1 про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі і перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема даними:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 399381 від 11.02.2020, складеного інспектором СРПП №3 Уманського РВП Яровим В.П. про те, що ОСОБА_1 11.02.2020 року о 06 год. 20 хв. на 550 км а/д Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка керував автомобілем ВАЗ 2102 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5. Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП;

- пояснень від 11.02.2020 отриманих від ОСОБА_2 та ОСОБА_3 згідно яких, гр. ОСОБА_1 знаходився з ознаками алкогольного сп`яніння та який у встановленому законом порядку відмовився пройти огляд на стан сп`яніння.

Наведені обставини свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та обґрунтованість його притягнення до адміністративної відповідальності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що він не повідомлявся місцевим судом про розгляд справи, в зв`язку з чим її розглянуто без його участі.

В свою чергу, з матеріалів справи вбачається, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення у відомостях про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності зазначено дві адреси її проживання (перебування), на які місцевим судом неодноразово направлялися повідомлення про дату, час і місце судового засідання та які поверталися на адресу суду, в зв`язку з відсутністю адресата.

Тобто, судом першої інстанції вжито необхідних заходів для забезпечення участі ОСОБА_1 в судовому засіданні, доказів на поважність причин його неявки ним надано не було.

В свою чергу із протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 достеменно було відомо про розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно нього в Уманському міськрайонному суді Черкаської області, про що свідчать підписи у ньому та якому вручався його другий екземпляр.

Разом з тим, вважаю за необхідне зазначити, що по даній категорії справи присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою та враховуючи положення ст.38 КУпАП, відповідно до якої якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, та, відповідно до вимог ст.268 КУпАП, а також беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, враховуючи те, що діючим КУпАП передбачені стислі строки розгляду справи, тому вважав за можливе не відклади розгляд справи та провести судове засідання у його відсутність, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, в зв`язку із чим зазначені доводи апелянта є неспроможними.

Крім того, судом апеляційної інстанції вжито заходи до безпосередньої участі ОСОБА_1 в розгляді справи, на виконання вимог ст.294 КУпАП, з наданням можливості надати пояснення по суті складеного щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Неприйнятними є доводи ОСОБА_1 про те, що у нього є три свідка та відеозапис, що він не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а автомобіль стояв на узбіччі, оскільки не підтвердженні належними та допустимими доказами.

Крім того, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності не за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Дослідивши вказані докази і оцінивши їх з точки зору належності, допустимості та достовірності в їх сукупності, вважаю винуватість ОСОБА_1 доведена.

Накладення судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП, вимогам ст.ст.33,34 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП є співрозмірним скоєному адміністративному правопорушенню, особі правопорушника та не містить його альтернативних видів.

Разом з тим, під час розгляду апеляційної скарги встановлено, що відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 Серія НОМЕР_3 (а.с.44) ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи, тому на підставі п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору під час розгляду справ в усіх судових інстанціях, у зв`язку з чим із оскаржуваної постанови необхідно виключити послання щодо стягнення із ОСОБА_1 на користь держави судового збору у розмірі 420,40 грн. не змінюючи або скасовуючи оскаржуваної постанови Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 08.05.2020, оскільки на час розгляду даної справи вказана інформація у суду першої інстанції була відсутня.

З огляду на викладене, вважаю, що постанова Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 08.05.2020 щодо ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування, як того просить апелянт, - відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанова Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 08 травня 2020 року.

Постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 08 травня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 , без задоволення.

Виключити з резолютивної частини постанови Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 08 травня 2020 року посилання щодо стягнення з ОСОБА_1 судового збору в сумі 420,40 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Биба