Справа № 263/8990/20
Провадження №3/263/2822/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2020 року місто Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області Томілін Олексій Миколайович, розглянувши матеріали, які надійшли з Центрального відділу поліції головного управління національної поліції в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, громадянки України, яка працює медсестрою у ОДКТС, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 184 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 14.07.2020 о 18:30 годин, знаходячись за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , не виконала батьківських обов`язків відносно своєї доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого остання пішла з дому, була відсутня майже дві доби, що ставило під загрозу життя та здоров`я дитини.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, відповідно до вимог ст. 268 КУпАП її присутність не є обов`язковою.

Судом було досліджено матеріали надані до суду, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 677992 від 16.07.2020, довідку старшого інспектора з ЮПВП Центрального ВП ГУ НП в Донецькій області від 16.07.2020, рапорт отримання повідомлення зі служби «102», заяви ОСОБА_1 , протокол огляду місця поліції від 15.07.2020, розписку ОСОБА_1 , письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Диспозиція ч. 1 ст. 184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Згідно ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ч.3 ст. 151 СК України батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Неповнолітня особа у віці 14 років хоча і не має повної дієздатності, але має значний об`єм дієздатності, передбачений ст.ст. 31, 32 ЦК України.

Окрім прав передбачених Конституцією України та вищезгаданих положень Цивільного кодексу України, дитина має й інші, передбачені Сімейним кодексом України, Законом України «Про молодіжні та дитячі громадські організації», Законом України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», Законом України «Про освіту», Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зокрема вільно самостійно пересуватися по території України і вибирати місце перебування.

Так, неповнолітній ОСОБА_2 на час події виповнилося 14 років, фізична особа у такому віці наділена достатньо широким об`ємом прав у тому числі і щодо свободи пересування та вибору місця перебування, а батьки, як вказано вище, мають право обирати форми та методи виховання крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Як вбачається з досліджених судом письмових пояснень ОСОБА_2 , 14.07.2020 у неї виник словесний конфлікт з матір`ю, після якого остання, нічого не пояснюючи своїй матері, вийшла з квартири та пішла до свого знайомого ОСОБА_3 .

З письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що 14.07.2020 у неї виник словесний конфлікт з донькою з приводу того, що вона на протязі тривалого часу підтримує відносини з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які вона не схвалює та всіляко перешкоджає.

Тобто як видно із досліджених судом доказів, ОСОБА_1 не дозволяла донці спілкуватись з її знайомим ОСОБА_3 , який набагато старший за неї, та така практика, на думку суду, є цілком нормальною, не суперечить закону та моральним засадам суспільства, забезпечує гармонійний соціальний розвиток дитини, її виховання.

Проте неповнолітня ОСОБА_2 на власний розсуд порушила заборону матері у спілкуванні з ОСОБА_3 , та після сварки з матір`ю з цього приводу, самостійно пішла до нього до дому, а ОСОБА_1 , в свою чергу, вжила заходи щодо пошуку своєї неповнолітньої доньки та звернулась до поліції, повідомивши про зникнення дитини.

Вищевказане на думку суду свідчить саме на користь належного виконання ОСОБА_1 своїх батьківських обов`язків.

Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини (ст. 6) передбачає право на справедливий судовий розгляд. Загальні вимоги справедливості, що містяться у ст. 6 застосовуються у провадженнях щодо всіх справ.

Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Проаналізувавши зібрані по справі докази, беручи до уваги той факт, що судом не встановлено в діях ОСОБА_1 факту неналежного виконання батьківських обов`язків, а відтак в діях останньої відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.184 КУпАП, тому провадження по справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена безпосередньо до Донецького апеляційного суду або через Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом десяти днів із дня її винесення.

Суддя О.М.Томілін