Справа № 944/5221/19 Головуючий у 1 інстанції: Швед Н.П.
Провадження № 33/811/1150/20 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2020 року суддя Львівського апеляційного суду Романюк М.Ф., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Степаняка Ігоря Володимировича, розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Яворівського районного суду Львівської області від 18 грудня 2019 року,

встановив:

постановою Яворівського районного суду Львівської області від 18 грудня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

Згідно постанови ОСОБА_1 13 жовтня 2019 року, о 03 год. 35 хв., у смт.Шкло по вул.Сагайдачного, 30 Яворівського району Львівської області, керував транспортним засобом марки «AUDI A4» н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння (порушення мови, порушення координації рухів, зіниці очей не реагують на світло, блідість шкіри обличчя), від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, тобто своїми діями вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження даної постанови, скасувати її та винести нову, якою провадження щодо нього закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування покликається на те, що не згідний з даною постановою, оскільки така винесена з порушенням матеріальних та процесуальних норм. Щодо поновлення строку апеляційного оскарження, то апелянт вказує, що судом першої інстанції розглянуто справу за його відсутності, що є грубим порушенням процесуальних норм під час розгляду справи та є самостійною підставою для скасування постанови. Під час розгляду справи мав намір клопотати про витребування відеозапису з нагрудних камер працівників поліції та виклик свідків, проте був позбавлений такої можливості.

Звертає увагу, що в медичному закладі не відмовлявся пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, а лише фізично не зміг надати взірець для огляду. Крім того, вказує, що йому не пропонували здати для аналізу інші біологічні зразки, зокрема такі як змиви з порожнини рота, кров, слюну тощо, що є порушенням Інструкції, яка регламентує проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Наголошує, що судом першої інстанції вказано, що його вина стверджується, зокрема рапортом працівника поліції, проте такий на його думку є зацікавленою особою, а тому його рапорт не може бути доказом вчинення ним адміністративного правопорушення.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної ОСОБА_1 , захисника - адвоката Степаняка І.В., який підтримав подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що така не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Доводи апелянта щодо поважності пропуску строку апеляційного оскарження є обґрунтованими. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, зобов`язаний був з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, дотримавшись вищезазначених вимог закону, об`єктивно з`ясував та дослідив всі обставини справи і докази у ній.

Частина перша ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з ч.ч.2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу на швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу на швидкість реакції, або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладі охорони здоров`я.

Аналогічні положення щодо огляду громадян на стан сп`яніння містить «Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджена наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за №1413/27858.

Так, висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №084666 від 13.10.2019, складеного в присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , рапортом поліцейського від 13.10.2019року, письмовими поясненнями ОСОБА_2 та постановою серії ДПО18 №305164 від 13.10.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, з яких вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, а також іншими доказами, які наявні в матеріалах справи, яким суд дав належну оцінку.

Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги апеляційний суд вважає такими, що спрямовані на уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Щодо посилань апелянта про те, що суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, то такі на думку суду є безпідставними, так як згідно постанови суду першої інстанції вбачається, що суд першої інстанції врахував докази, які містяться в матеріалах справи та інші обставини, які мали місце в даній справі.

Таким чином, докази здобуті працівниками поліції згідно встановленого законом порядку і перевірені під час розгляду в суді апеляційної інстанції в своїй сукупності дають належні підстави вважати, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, сумніву у їх достовірності, законності та належності у суду апеляційної інстанції не має.

Щодо клопотання захисника адвоката Степаняка І.В. про виклик та допит апеляційним судом свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , то такий є правом, а не обов`язком суду. Окрім цього, у матеріалах справи є достатні дані щодо обставин адміністративного правопорушення, яке мало місце 13 жовтня 2019 року, які між собою взаємоузгоджуються, є чіткими, несуперечливими, відтак сумнівів не викликають та не потребують виклику вказаних осіб у судове засідання для дачі пояснень.

Відтак, суд апеляційної інстанції відхилив клопотання захисника адвоката Степаняка І.В. про виклик та допит апеляційним судом свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та витребування відеозапису з нагрудних камер працівників поліції під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №084666 від 13.10.2019р., оскільки дані, які можуть повідомити свідки і інформація, яка міститься на відеозйомці фіксування оформлення протоколу, жодним чином не впливає і не може вплинути на кваліфікацію вчиненого ОСОБА_1 правопорушення.

Щодо покликань в апеляційній скарзі про те, що розгляд справи відбувся у відсутності ОСОБА_1 , що позбавило його права на захист, то слід зазначити, що при розгляді справи в суді апеляційної інстанції таке право відновлено, разом з тим, ОСОБА_1 та його захисником Степаняко І.В. не було надано будь-яких інших доказів, які б спростовували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

Відтак, апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення по даній справі.

Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, накладене на ОСОБА_1 підставно та відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП і є безальтернативним.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови Яворівського районного суду Львівської області від 18 грудня 2019 року щодо ОСОБА_1 .

Постанову Яворівського районного суду Львівської області від 18 грудня 2019 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф. Романюк