Справа № 346/192/20
Провадження № 33/4808/179/20
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Васильковський В. В.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2020 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Лесюка А.В.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 березня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, громадянина України,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.,-

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 01.01.2020 року о 19 год 15 хв. в м. Коломия по вул. Мазепи керував транспортним засобом «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: почервоніння обличчя, тремтіння рук, різкий запах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження освідчення на факт вживання алкоголю на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» та в лікувальному закладі відмовився.

На постанову суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу з клопотанням про дослідження матеріалів справи, розгляду справи провести за його участі та участі захисника, допитом свідків, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення.

Вважає постанову суду незаконною, оскільки суд неповно з`ясував обставини справи та належним чином не дослідив докази на підтвердження його вини, не врахував дійсних обставин справи, безпідставно проігнорував докази, які були ним надані

Звертає увагу на довідку з Коломийської ЦРЛ від 16.03.2020 року про те, що він знаходився на лікуванні і тому не зміг з`явитися в судове засідання.

Вказує, що довідка медичної установи є достовірна, сфальсифікувати докази у справі у нього немає жодних мотивів, оскільки такі діяння караються законом.

Вважає, що суд не мав жодних правових підстав для проведення судового розгляду справи за його відсутності, чим позбавив його права на захист та на справедливий суд.

Вказує на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що протокол складено 01.01.2020 року о 20 год. 05 хв., а з відеозапису, який міститься та диску, доданому до матеріалів справи, вбачається, що відносно нього здійснювалась перевірка на вживання алкоголю невідомим пристроєм за участю особи в білому халаті та інших невідомих осіб в період часу з 20 год. 36 хв. до 20 год. 41 хв., тобто вже після складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім того, в матеріалах справи міститься довідка невідомого походження та підписом невідомим йому особи про відмову від проходження медичного обстеження, де зазначена дата та час: 01.01.2020 року 19 год. 40 хв. Вказаний час не співпадає із часом на відеозаписі, що свідчить про те, що довідка є неналежним доказом у справі.

Вважає, що суд безпідставно послався на пояснення свідків, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки жодних свідків не було ні при складанні протоколу, ні в медичному закладі. Дані про наявність свідків відсутні і в рапортах працівників поліції.

Вважає, що працівниками поліції було порушено процедуру проведення огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, оскільки свідків не було при проведенні відповідного огляду в медичному закладі.

Таким чином, апелянт переконаний, що протокол про адміністративне правопорушення мав бути складений за відмову від проведення огляду на стан сп`яніння в присутності двох свідків в медичному закладі, а не на вул. Шевченка м. Коломиї.

Вважає, що суд прийняв рішення у справі на основі недопустимих доказів, що є підставою для скасування постанови суду.

Просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення в його діях.

ОСОБА_1 неодноразово повідомлявся судом про розгляд справи в апеляційній інстанції.

27.05.2020 року від ОСОБА_1 надійшла заява в якій він просив задовольнити апеляційну скаргу та розглядати її без його участі та участі його захисника адвоката Козлова О.С.

Крім того, ОСОБА_1 було подано заяву в який він просив закрити провадження на підставі п.7 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням встановленого законом строку притягнення його до адміністративної відповідальності.

В подальшому ОСОБА_1 та його захисник адвокат Лесюк А.В. заявились в судове засідання апеляційної інстанції, повністю підтримали вимоги апеляційної скарги та просили скасувати постанову суду і закрити провадження по справі.

Перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляції, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 , апеляційний суд звертає увагу на те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у розгляді справи є беззаперечним і випливає з вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Право на участь в судовому засіданні суду першої інстанції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлено ст.268 КУпАП, відповідно до якої, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ст.271 КУпАП передбачено, що захисник має право знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання та подавати скарги на рішення органу(посадової особи), який розглядає справу.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутністю ОСОБА_1 , оскільки останній в судові засідання 04.02.2020 року, 25.02.2020 року, 17.03.2020 року не з`явився, хоча завчасно повідомлявся про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. Судові повістки про виклик до суду на 04.02.2020 року та 25.02.2020 року повернулись у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання(а.с. 21-23, 25-27), а рекомендоване повідомлення про вручення судової повістки повернулось на 17.03.2020 року (а.с. 29).

16 березня 2020 року на адресу суду від ОСОБА_2 (процесуальне становище якого по даній справі встановити неможливо) поступила заява про доручення до матеріалів справи заяви ОСОБА_1 про перенесення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з хворобою та довідки Коломийської ЦРЛ від.16.03.2020р. (а.с. 30-32).

Суд першої інстанції у своєму рішенні вказав на те, що чергове перенесення розгляду справи призведе до порушення строку накладення адміністративного стягнення, а тому в задоволенні клопотання відмовив.

Суд першої інстанції обґрунтовано вказав, що ОСОБА_1 достеменно знав про те, що в провадженні Коломийського міськрайонного суду перебувають на розгляді матеріали справи про притягнення його до адміністративної відповідальності та враховуючи його процесуальну поведінку протягом розгляду справи, відсутність поважних причин щодо неявки у судові засідання 04.02.2020 року та 25.02.2020 року, прийшов до правильного висновку про те, що ОСОБА_1 мав об`єктивну реальну можливість прийняти участь у судовому засіданні суду першої інстанції та організувати ефективний захист своїх інтересів у суді.

Крім того, суд першої інстанції в мотивувальній частині постанови зазначив, що сумнівається в достовірності наданої ОСОБА_1 довідки Коломийської центральної районної лікарні з кутовим штампом Коломийська Центральна районна лікарня, оскільки даний заклад змінив свою назву на Комунальне некомерційне підприємство "Коломийська Центральна районна лікарня" Коломийської районної ради ще 29.12.2018 року.

Приймаючи до уваги вказані обставини та дослідивши всі матеріали справи, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про можливість розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

Апеляційний суд звертає увагу на те, що в своєму рішенні по справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав на те, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що його безпосередньо стосуються, утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під зловживанням правом, як матеріальним, так і процесуальним, необхідно розуміти таке його використання, яке спрямоване на боротьбу із закладеним у ньому ж позитивним регулятивним потенціалом, в тому числі, що суперечить принципу правової визначеності.

З матеріалів справи вбачається, що справа неодноразово призначалась до розгляду, а саме: 04.02.2020 року, 25.02.2020 року, 17.03.2020 року, і суд першої інстанції у відповідності до вимог діючого законодавства направляв ОСОБА_1 судові повістки рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Однак, ОСОБА_1 , знаючи, що в провадженні Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області знаходиться на розгляді відповідна справа, безпідставно не з`являвся до суду.

Зокрема, 16.03.2020 року ОСОБА_2 (процесуальне становище якого по даній справі встановити неможливо) подано заяву (а.с.30) про долучення до матеріалів справи про адміністративне правопорушення заяву ОСОБА_1 (а.с.31) про відкладення розгляду справи у зв`язку з його перебуванням на лікуванні у терапевтичному відділенні Коломийської ЦРЛ та довідку №297 виданої Коломийською ЦРЛ (а.с.32) про те, що ОСОБА_1 з 16.03.2020 року перебуває на лікуванні.

Відповідно до довідки Коломийської центральної районної лікарні за №297, яка підписана лікуючим лікарем та завідуючим відділенням ЦРЛ, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні Коломийської центральної районної лікарні з приводу гострої правобічної нижньодольової пневмонії з 16.03.2020 р.

Зі змісту постанови Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17.03.2020 року вбачається, що суд першої інстанції не прийняв вказану довідку до відома, оскільки вважав, що наведені в ній дані викликають сумнів у їх достовірності.

Огляд вищевказаної довідки дає підстави вважати, що вона має явні ознаки підроблення, оскільки штамп Коломийської центральної районної лікарні, а також кругла та трикутна печатки виготовлені шляхом друкування на ксероксі.

З метою перевірки доводів ОСОБА_1 апеляційним судом було отримано лист від 05.05.2020 року за №768/01-05/06 генерального директора КНП «Коломийська ЦРЛ» КРР, відповідно до якого ОСОБА_1 , 1967 року народження, в період з 01.03.2020 року і по час видачі даної довідки на лікуванні в СП «Стаціонар» КНП «Коломийська ЦРЛ» КРР не перебував та довідка на його ім`я не видавалась.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апелянта про те, що він не з`явився до суду першої інстанції з поважних причин у зв`язку з тим, що перебував на лікуванні, оскільки вказані обставини не підтверджуються належними та допустимими доказами, а долучена до апеляційної скарги довідка №297 Коломийської ЦРЛ має ознаки підроблення і містить дані, які не відповідають дійсності.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під зловживанням правом, як матеріальним, так і процесуальним, необхідно розуміти таке його використання, яке спрямоване на боротьбу із закладеним у ньому ж позитивним регулятивним потенціалом, в тому числі, що суперечить принципу правової визначеності За своєю суттю дії, спрямовані на зловживання процесуальними правами, хоч і виглядають як дії, спрямовані на повне та всебічне дослідження обставин справи або захист порушеного права стороною процесу, однак по суті вони направлені на деструктивність судового розгляду.

Апеляційний суд вважає, що вищевказані обставини та процесуальна поведінка ОСОБА_1 протягом розгляду справи в суді першої інстанції свідчили про наявність правових підстав про визнання факту зловживання ОСОБА_1 правом на відкладення розгляду справи та можливість розгляду справи без його участі.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник адвокат Лесюка А.В. у повному обсязі підтримали вимоги апеляційної скарги та просили закрити провадження у справі, оскільки ОСОБА_1 не керував транспортним засобом і обґрунтовано відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. Вважали, що працівниками поліції було порушено встановлений законом порядок щодо огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 стверджував, що 01.01.2020р. він вночі повернувся після тривалої поїздки, проїхав майже 1500 км. і тому дуже втомився. Оскілки він запізнився на святкування Нового року, то вирішив разом із своєю співжителькою відпочити, після чого вони вжили спиртні напої. Оскільки в машині, залишились його речі, то він разом зі співжителькою вирішали їх забрати додому. Транспортний засіб було припарковано ним недалеко від місця його проживання поряд з АЗС. Однак, коли він діставав речі з машини, то до нього підійшли працівники поліції, які безпідставно запідозрили його в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Вказує, що він дійсно відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки не керував транспортними засобом.

Перевіряючи вищевказані доводи про невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення апеляційний суд звертає увагу на те, що суд першої інстанції вказав що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доводиться протоколом про адміністративне правопорушення від 01 січня 2020 року; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленням на огляд водія від 01.01.2020 року; довідкою від 01.01.2020 року; відеозаписом події.

Зокрема, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №233174 від 01.01.2020 року, ОСОБА_1 01.01.2020 року о 19 год 15 хв. в м. Коломия по вул. Мазепи керував транспортним засобом «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: почервоніння обличчя, тремтіння рук, різкий запах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження освідчення на факт вживання алкоголю на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» та в лікувальному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою - поліцейським Коломийського ВП старшим сержантом поліції Угринчук І.М., з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП, протокол підписаний уповноваженою особою.

В протоколі зазначені свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 із зазначення їхніх анкетних даних та власноручними їх підписами у протоколі.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від підписання протоколу.

Отже, ОСОБА_1 був присутній при складанні вказаного протоколу, був ознайомлений із його змістом, йому були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, повідомлено про те, що розгляд справи відбудеться у Коломийському міськрайонному суді Івано-Франківської області.

Відповідно до вимог ст.256 КУпАП у разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від підпису та дачі пояснень по суті правопорушення, про що в протоколі працівником поліції зроблено відповідні записи.

У вказаному протоколі про адміністративне правопорушення поліцейським інспектором вказано, що у ОСОБА_1 були явні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук, різкий запах алкоголю з порожнини рота.

Встановлення вищевказаних ознак носить суб`єктивний характер, оскільки залежить від особистого сприйняття конкретних обставин особою, яка уповноважена законом на складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення.

Такі ознаки алкогольного сп`яніння зазначені і в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с.2), який складено в присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , від ознайомлення з результатами огляду та його підписання ОСОБА_1 відмовився.

До матеріалів справи долучено направлення ОСОБА_1 на огляд водія транспортного засобу з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до Коломийської ЦРЛ від 01.01.2020 року (а.с.3).

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 стверджує, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та при проходженні огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння жодних свідків не було і долучені до протоколу про адміністративне правопорушення письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не можна вважати належними та допустимими доказами, оскільки вони не були на місці зупинки транспортного засобу, яким він керував, не були і при проходженні ним огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, а також не були допитані в судовому засіданні суду першої інстанції.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що зі змісту вищевказаних письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення вбачається (а.с. 5-6), що вони у вказаний день та час були запрошені працівниками поліції в якості свідків і в їхній присутності водій ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі. Після чого працівниками поліції на нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні судом першої інстанції не допитувались і не можуть бути визнані допустимими доказами.

В судовому засіданні апеляційної інстанції було допитано свідка ОСОБА_5 , який показав, що працює на автозаправній станції та знає ОСОБА_1 , як водія, який постійно користується послугами АЗС та ставить свій транспортний засіб на парковку біля станції. Вказує, що 01.01.2020 року він бачив, що автомобіль марки «Мерседес», яким користувався ОСОБА_1 , з самого ранку перебував на парковці і знаходився там під час виникнення конфлікту між ОСОБА_1 та працівниками поліції. Стверджує, що ОСОБА_1 вказаним транспортним засобом не користувався і не керував ним протягом дня.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показав, що 01.01.2020 року бачив, як ОСОБА_1 відмовився на пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння і стверджував, що не керував транспортним засобом.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

В судовому засіданні апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, на яких були зафіксовані обставини проходження ОСОБА_1 медичного огляду в КНП «Коломийська ЦРЛ» КРР, в результаті чого було встановлено, що останній дійсно відмовився від обстеження на приладі Алкотест фірми «Драгер».

Вищевказані відеозаписи є належними та допустимими доказами, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини, які мають істотне значення.

Таким чином, сукупність вищевказаних доказів свідчить про те, що ОСОБА_1 , маючи ознаки алкогольного сп`яніння, дійсно відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу та в медичному закладі.

Зокрема, в своїх показаннях ОСОБА_1 не заперечує, що дійсно перебував у стані алкогольного сп`яніння і відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки не керував транспортним засобом.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Так, у разі невиконання вимог п.2.5 ПДР України, законом передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні дані, які спростовують доводи ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом і не може бути суб`єктом ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі «Кобець проти України» зазначено, що Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Згідно до ст.7КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що судове рішення про визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За обставин викладених вище, апеляційний суд вважає недоведеним вину ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що досліджена судом сукупність доказів не дозволяє прийти до висновку поза розумним сумнівом про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що діючий закон про притягнення особи до адміністративної відповідальності, містить тільки одну правову підставу для визнання особи невинуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, постанову судді скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, ст. ст. 251, 280, 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 березня 2020 року стосовно ОСОБА_1 скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв