Провадження №3/428/29/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 року м. Сєвєродонецьк

Суддя Сєвєродонецького міського суду Луганської області Бойко Н.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокатів Пивоварова В.І., Горбатенка О.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспортні данні в матеріалах справи відсутні, посвідчення водія серії НОМЕР_2 кат. «А1, А, НОМЕР_3 , В. С1, С», не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 192165 від 09.11.2019 року, 08.11.2019 року о 23 годині 15 хвилин в м. Сєвєродонецьку по вул. МЖК «МРІЯ», водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW X5, державний номерний знак НОМЕР_4 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою «Alcotest Drager» та в медичному закладі у лікаря нарколога відмовився в присутності двох свідків.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав, пояснив, що напередодні 08.11.2019 року він віддав свій транспортний засіб BMW X5, державний номерний знак НОМЕР_4 другу. 08.11.2019 року перебував в гостях у ОСОБА_2 Коли він вийшов забрати ключі від автомобіля, відбувся конфлікт з двома чоловіками. Згодом вийшла дружина одного з них та повідомила, що ОСОБА_1 управляв транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. На той час транспортний засіб BMW X5, державний номерний знак НОМЕР_4 вже знаходився на автостоянці МЖК «МРІЯ». Після чого приїхав поліцейський патруль. Не заперечував факт вживання алкогольних напоїв в той вечір. Відмовився пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння, оскільки не був тверезий. Транспортним засобом в той день не керував.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що з ОСОБА_1 має дружні стосунки. В листопаді 2019 року до нього в гості на таксі приїхав ОСОБА_1 , який повідомив, що надав свій автомобіль другу. В другій половині дня, приїхав його друг щоб віддати ключі від транспортного засобу, ОСОБА_1 вийшов на вулицю. Оскільки ОСОБА_1 довгий час не повертався, він вийшов на вулицю та побачив конфлікт з сусідами, які казали, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Згодом приїхали працівники патрульної поліції та стали розбиратися. Зазначає, що в той день він вживав алкогольні напої з ОСОБА_1 вдома. Коли ОСОБА_1 зателефонував друг, ОСОБА_1 вийшов на вулицю та побачив сусідів, які стверджували, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп"яніння. При ньому ОСОБА_1 не перебував в транспортному засобі. Чоловік біля під`їзду повідомив про ДТП, однак після огляду автомобіля сказав, що ніяких ушкоджень не побачив. Будь-яких претензій не має.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що ОСОБА_1 його сусід. В листопаді 2019 року взяв у ОСОБА_1 автомобіль BMW X5, державний номерний знак НОМЕР_4 . О 21-00 годині зателефонував ОСОБА_1 , з метою віддати ключі від автомобіля. ОСОБА_1 повідомив, що знаходиться у свого друга на МЖК «МРІЯ», під`їхавши до вказаної адреси, вийшов, віддав ключі та поїхав. Зазначає, що ОСОБА_1 був в стані алкогольного сп`яніння. При ньому конфлікту не було. Припаркував автомобіль біля під`їзду.

У судовому засіданні адвокат Пивоваров В.І. просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

У судовому засіданні адвокат Горбатенко О.В. просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , адвокатів, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Так, суд зобов`язаний виконувати завдання Кодексу України про адміністративне правопорушення, передбачені ст.1 КУпАП, у якій зазначено, що завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку,зміцнення законності,запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005р., зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до пункту 2.5. Правил дорожнього руху України - водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 192165 від 09.11.2019 року, 08.11.2019 року о 23 годині 15 хвилин в м. Сєвєродонецьку по вул. МЖК «МРІЯ», водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW X5, державний номерний знак НОМЕР_4 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою «Alcotest Drager» та в медичному закладі у лікаря нарколога відмовився в присутності двох свідків.

Проте в своїх поясненнях наданих у судовому засіданні, а також у вищевказаному протоколі серії БД № 192165 від 09.11.2019 року, ОСОБА_1 категорично заперечує факт керування ним транспортним засобом та зазначає, що він за кермом не перебував.

Пояснення ОСОБА_1 в цій частині повністю узгоджуються з поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які не викликають у суду сумнівів, оскільки узгоджуються з матеріалами справи, а доказів які б спростовували вказані пояснення суду не надано.

В якості доказів даного правопорушення, надано відеозаписи, які здійснено нагрудними камерами працівників поліції. Однак в ході проведеного огляду даних відеозаписів у судовому засіданні не встановлено відомостей, які підтверджують керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

На відеофайлах зафіксовано, як службовий автомобіль патрульної поліції під`їхав до автомобіля марки BMW X5, державний номерний знак НОМЕР_4 , який стоїть в дворі будинків. При цьому, ОСОБА_1 заперечує факт керування транспортним засобом та пояснює, що транспортним засобом він не керував.

Всі інші докази, надані органом поліції, а саме: письмові пояснення свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 лише підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння. Пребування в стані алкогольного сп`яніння не заперечує сам ОСОБА_1 у судовому засіданні. Проте належних доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом органом поліції суду не надано.

Таким чином, в матеріалах справи, відсутні будь-які достовірні докази, які б свідчили, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння.

Згідно загальних положень, що містяться у п. 1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Як зазначено у п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.1,2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015р. №1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015р. за № 1413/27858, ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду.

Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Між тим, згідно термінології, визначеної п.1.10. ПДР України, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Таким чином, факт керування транспортним засобом 08.11.2019 року ОСОБА_1 не знайшов свого підтвердження в ході судового засідання.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що при розгляді справи не доведено, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а вказане правопорушення задокументовано в законний спосіб, з огляду на вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок відповідно до закону здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948р. та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 р., ратифікованою Україною передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Суд наголошує, що правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно п.4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_6 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п.21 свого рішення у справі «Надточий проти України» від 15 травня 2008 року ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, оцінюючи надані докази, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП, а отже провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 252, 283, 284 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Сєвєродонецький міський суд Луганської області.

Суддя Н. В. Бойко