ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 597/1046/20Головуючий у 1-й інстанції Дудяк С.В.
Провадження № 33/817/357/20 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ст. 173 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю: захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Нюні О.І.,

розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Нюня О.І. на постанову Заліщицького районного суду Тернопільської області від 28 липня 2020 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Заліщицького районного суду Тернопільської області від 28 липня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП і обрано йому адміністративне стягнення за даною статтею у виді 51 (п`ятдесять однієї) гривні штрафу в дохід держави, що становить три неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

В апеляційній скарзі захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Нюня О.І. просить постанову Заліщицького районного суду Тернопільської області від 28 липня 2020 року скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КупАП.

На думку апелянта, оскаржувана постанова є необґрунтованою, без всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин події, з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції допустив неповноту при розгляді адміністративного матеріалу, оскільки відсутні докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

Заслухавши адвоката Нюню О.І., який підтримав подану ним апеляційну скаргу та, навівши аналогічні викладеним у ній мотиви, просить її задовольнити, скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження по справі; дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги приходжу до наступних висновків.

Згідно зі ст.245 КупАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, виходячи з положень ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до диспозиції ст.173 КУпАП, дрібним хуліганством є нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Об`єктом захисту від неправомірних посягань в даному випадку є громадський порядок, тобто система суспільних відносин, які складаються і розвиваються в громадських місцях під впливом правових та соціальних норм, спрямованих на забезпечення нормального функціонування установ, організацій, громадських об`єднань, праці й відпочинку громадян, повагу до їх честі, людської гідності та громадської моралі.

При цьому, обов`язковою ознакою складу правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП є хуліганський мотив.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що у справі немає даних які б характеризували об`єктивну і суб`єктивну сторони вказаного адміністративного правопорушення, тобто, що ОСОБА_1 своїми умисними діями порушив громадський порядок та спокій громадян чи намагався це зробити у громадському місці з хуліганських спонукань.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №715035 від 10 липня 2020 року, який був предметом розгляду суду першої інстанції ОСОБА_1 , 04 липня 2020 року близько 9 год 00 хв в АДРЕСА_1 , ображав нецензурними словами та погрожував фізичною розправою відносно гр. ОСОБА_2 , чим порушив громадський порядок і спокій громадян.

Аналізуючи вказаний процесуальний документ, а також інші матеріали провадження, апеляційний суд вважає, що працівником поліції, який складав протокол, не було враховано, що висловлювання нецензурних слів під час сварки або конфлікту утворює дрібне хуліганство лише за умови наявності хуліганського мотиву, тобто внутрішнього спонукання особи порушити не тільки громадський порядок, але й проявити неповагу до суспільства чи окремої особи без вагомих на те причин, що в даному випадку відсутнє.

Апеляційним судом встановлено, що дії ОСОБА_1 не були спрямовані на грубе порушення громадського порядку, а конфлікт з потерплою ОСОБА_2 був зумовлений особистою неприязню, яка виникла через сварку щодо поведінки дітей ОСОБА_2 , а не через бажання протиставити себе суспільству та продемонструвати явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки.

Такі дії ОСОБА_1 не містять ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, оскільки вони були зумовлені особистими неприязними стосунками і не носили безпричинного характеру, що є однією з обов`язкових ознак хуліганства.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні пояснення свідків, а також не вказані вони у протоколі про адміністративне правопорушення, хоча час вчинення правопорушення, зазначений у протоколі, 09 год. 00 хв. і за умови вчинення правопорушення у громадському місці, передбачає наявність очевидців такої події.

Це також свідчить про відсутність належних доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 дрібного хуліганства.

Вказані обставини залишились поза увагою суду першої інстанції, який, ухвалюючи рішення, в порушення вимог ст.ст.251, 252 КУпАП, не обґрунтував своїх висновків про обставини вчинення даного адміністративного правопорушення, а лише навів як доказ протокол про адміністративне правопорушення та пояснення ОСОБА_2 , яким не надав відповідно правової оцінки.

Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні достатні докази, які б беззаперечно свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, вказаних у протоколі про адміністративні правопорушення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, а відтак провадження по справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Що стосується клопотання адвоката Александрова В.В. про повернення апеляційної скарги адвокату Нюні І.О. у зв`язку з пропуском строку на апеляційне оскарження, то воно є безпідставним, оскільки апеляційна скарга на постанову Заліщицького районного суду Тернопільської області від 28 липня 2020 року подана 05 серпня 2020 року у межах десятиденного строку, визначеного ст.289 КУпАП, про що свідчить відмітка на поштовому відправленні, яка знаходиться в матеріалах справи.

Відсутність витягу з договору про повноваження адвоката, на що звертає увагу адвокат Александров В.В., як на мотив для повернення апеляційної скарги, не може бути підставою для повернення апеляційної скарги.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Нюні О.І., в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Заліщицького районного суду Тернопільської області від 28 липня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді 51 грн. штрафу скасувати та закрити провадження в справі на підставі п. 1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адмінправопорушення

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.