Провадження № 33/4820/399/20
Справа № 686/8878/20 Головуючий в 1-й інстанції Піндрак О. О.
Категорія: ч.ч.1,2 ст.130 КУпАП Доповідач Вітюк І.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2020 року м.Хмельницький

Суддя Хмельницького апеляційного суду Вітюк І.В., за участю секретаря Бондара О.В., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Кузняка А.А. розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмельницького міськрайонного суду від 02 червня 2020 року,

в с т а н о в и л а:

Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 02 червня 2020 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого водієм фірми «АКАТРАНС»,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 та ч.2 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 20400 (двадцять тисяч чотириста) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

За постановою суду, ОСОБА_1 30 березня 2020 року о 02 годині 12 хвилин по вул. Кам`янецькій, 168 в м. Хмельницькому керував автомобілем «Jeep Grand Cherokee», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з рота, порушення координації рухів) та в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, ОСОБА_1 , діючи повторно протягом року, 30 березня 2020 року о 03 годині 32 хвилини по вул. Камянецькій, 151 в м. Хмельницькому керував автомобілем «Jeep Grand Cherokee», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з рота, порушення мови, порушення координації рухів) та в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Не погоджуючись з рішенням суду, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження по справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги апелянт аргументує тим, що судове рішення є незаконним, необґрунтованим, постановленим грубим порушенням норм матеріального та процесуального права.

Наголошує, що йому та свідкам на місті події не роз`яснювалась суть вчиненого ним адміністративного правопорушення, не повідомлялось про ознаки сп`яніння, підстави проходження огляду та право на захист.

Звертає увагу, що протоколи про адміністративні правопорушення складені без участі свідків події, а їхні письмові пояснення виготовлені друкованим способом.

Вказує на відсутність у матеріалах справи направлення на медичний огляд у заклад охорони здоров`я.

Стверджує про невірність кваліфікації дій за ч.2 ст.130 КУпАП, так як повторність вчинення адміністративного правопорушення можлива виключно після набрання постановою суду законної сили.

Акцентує увагу на відеозаписах обставин подій з нагрудних камер працівників поліції, які не є безперервними і не містять всіх обставин справи.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши захисника ОСОБА_1. на підтримку поданої апеляційної скарги з підстав наведених у ній, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає її такою, яка підлягає задоволенню в силу наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи і вирішення її у точній відповідності з законом.

Постанова судді, згідно ст.283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Однак, місцевим судом, в порушення вищезазначених вимог закону, не вжито належних заходів, спрямованих на встановлення всіх фактичних обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення, що призвело до прийняття помилкового рішення.

Як вбачається із змісту постанови та матеріалів справи, суд першої інстанції прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку, на підставі двох доказів, зокрема, даних, занесених у протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №331069 від 30 березня 2020 року, та даних відеозапису з нагрудної камери працівника поліції.

Однак, дослідженням наведених доказів в судовому засіданні апеляційної інстанції встановлено, що вони не можуть свідчити про наявність в діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення, адже містять істотні суперечності як між собою, так і не узгоджуються з іншими наявним в матеріалах справа доказами, зокрема, письмовими поясненнями свідків.

Місцевим судом не враховано того, що сама відмова водія від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу ще не свідчить про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, так як у разі такої відмови працівники поліції зобов`язані запропонувати водію пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, відповідно до ст.266 КУпАП, однак матеріали провадження не містять таких даних, не здобуто їх і в ході апеляційного розгляду.

Посилання місцевого суду на те, що при відмові водія від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу участь двох свідків не є обов`язковою суперечить пункту 27 постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідно до якого, якщо водій ухиляється від огляду, що, виходячи із фактичних обставин встановлених місцевим судом мало місце у даній справі, то відповідно його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків.

Участь двох свідків є обов`язковою і при відмові водія транспортного засобу від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я (п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою встановлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 №1103), що також залишилося поза увагою місцевого суду.

Крім того, місцевий суд визнав недопустимими доказами письмові пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з тих підстав, що їх пояснення неможливо дослідити безпосередньо у суді.

Однак, є незрозумілим, яким чином неможливість суду забезпечити участь вказаних свідків у судовому засіданні з метою отримання від них усних пояснень щодо обставин події, робить їхні письмові пояснення, наявні в матеріалах провадження, недопустимими доказами у справі про адміністративне правопорушення, а також якими нормами закону керувався суд при прийнятті такого рішення, з огляду на те, що положення ст.251 КУпАП визнають пояснення свідків, як і інші фактичні дані, доказами в справі про адміністративне правопорушення.

За загальним визначенням докази визнаються недопустимими якщо вони отримані з порушенням встановленої законом процедури, однак, враховуючи те, що судом не конкретизовано, які порушення були допущені працівниками поліції при відібранні письмових пояснень у свідків, які обставини служили для визнання доказів недопустимими, якими положеннями закону керувався суд при прийнятті такого рішення, апеляційний суд вважає, що визнання письмових пояснень свідків недопустимим доказом з огляду на неможливість їх безпосереднього дослідження (надання усних пояснень у суді) не ґрунтується на вимогах КУпАП.

У такому разі, на переконання апеляційного суду, місцевий суд вправі надавати іншу правову оцінку доказу, у тому числі не брати його до уваги, навівши ґрунтовні мотиви свого рішення, але не визнавати його недопустимим.

Надаючи оцінку письмовим поясненням свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 апеляційний суд враховує, що відповідно до їх змісту, ОСОБА_1 відмовився пройти перевірку на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу, однак виявив бажання пройти такий огляд в медичному закладі (а.с.13,14).

Однак матеріали справи, всупереч положенням п.п.8,12 Інструкції по порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння, не містять направлення водія на проходження такого огляду, як і не містять засвідчення факту відмови водія пройти такий огляд в медичній установі.

Апеляційний суд враховує, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом, який в даному випадку працівниками поліції дотриманий не був.

Оскільки будь-яких належних і достовірних доказів того, що працівниками поліції виконано вимоги ст. 266 КУпАП та Інструкції № 1452/735 при проведенні огляду ОСОБА_1 на встановлення факту перебування його в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом, суду не надано, а тому в такому випадку (через порушення процедури проведення огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння) відсутнє порушення останнім вимог п. 2.5 ПДР України.

За ч.2 ст.130 КУпАП відповідальність настає за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП, в тому числі і за відмову від проходження у встановленому порядку медичного огляду на стан сп`яніння.

Із матеріалів справи вбачається, що 30 березня 2020 року відносно ОСОБА_1 складено два протоколи про адміністративні правопорушення за ч.1 ст.130 та за ч.2 ст.130 КУпАП з різницею в одну годину.

При цьому, при складанні першого протоколу у графі «фактичні обставини справи» зазначено про відсторонення водія від керування транспортним засобом шляхом передачі автомобіля тверезому водію.

У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом можливість керування цим транспортним засобом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом.

Але матеріали справи не містять будь-яких доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування 30 березня 2020 року автомобілем «Jeep Grand Cherokee», номерний знак НОМЕР_1 , та передачу цього автомобіля для керування іншій особі, як при складанні першого протоколу так і при складанні другого.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що в діях водія ОСОБА_1 відсутня така кваліфікуюча ознака ч.2 ст.130 КУпАП, як повторність.

За таких обставин, місцевий суд прийшов до помилкового висновку про повторне ухилення ОСОБА_1 протягом року від проходження огляду на стан сп`яніння.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку з тим, що провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю, судовий збір, відповідно до ст.40-1 КУпАП, при умові його сплати, підлягає поверненню останньому.

Щодо незаконності зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , на яку звертає увагу захисник у поданій апеляційній скарзі, то слід зазначити, що законність підстави зупинки транспортного засобу не охоплюється диспозицією ст.130 КУпАП і дії працівників поліції щодо законності таких підстав можуть бути оскаржені окремо адміністративному порядку.

Відсутність адвоката при складанні адмінпротоколів не порушує право на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адже за правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків, і саме недотримання даних вимог є підставою для визнання огляду недійсним.

Крім того, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_1 не був позбавлений можливості запросити адвоката в судове засідання, чим він й скористався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 245, 247, 266, 283, 284, п.2 ч.8 ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду від 02 червня 2020 року щодо ОСОБА_1 за ознаками адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 та ч.2 ст.130 КУпАП, скасувати, а провадження закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу вказаних адміністративних правопорушень.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду І.В. Вітюк