Справа № 362/4733/20
Провадження № 3/362/1870/20
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

21.09.2020 року

суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Марчук О.Л., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Васильків Київської області, громадянки України, не працевлаштованої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 635512 від 14.08.2020 року, ОСОБА_1 ухилилась від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо необхідних умов життя своїм малолітнім дітям ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а саме: не забезпечено належних необхідних умов життя, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Даючі пояснення в суді, ОСОБА_1 повідомила, що дійсно має чотирьох дітей із якими проживає у гуртожитку без чоловіка; повідомила, що виховує дітей в межах своїх можливостей; інших зрозумілих обставин стосовно того, що викладено у протоколі повідомити суду не змогла.

Так, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення в повному обсязі, прихожу до таких висновків.

Зокрема, суд об`єктивно позбавлений можливості вирішити питання про винність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, через невідповідність вказаного протоколу вимогам Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються також і протоколом про адміністративне правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення також зазначається суть адміністративного правопорушення.

В порушення наведених вимог законодавства, у складеному відносно особи протоколі про адміністративне правопорушення, викладено об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, що не містить посилання на конкретну норму нормативно-правового акту, який на думку інспектора порушила особа.

При цьому, у протоколі відсутня кваліфікація дій особи відповідно до КУпАП.

За змістом статей 7, 254, 279 і 280 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, а тому, вирішуючи питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, слід виходити з наступного.

Натомість, суд не має повноважень самостійно і на власний розсуд вирішувати питання щодо порушення особою будь-якого конкретного пункту того чи іншого нормативно-правового акту.

Одночасно, суд зважає на ту обставину, що в протоколі не вказано час і місце вчинення адміністративного правопорушення та його суть, оскільки інспектором не відображено те, у чому ж саме полягали дії або бездіяльність особи щодо ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо необхідних умов життя своїм малолітнім дітям.

Також, інспектором не вказано у протоколі від виконання яких саме (не наведено конкретний перелік) передбачених законодавством обов`язків ухилилась особа.

Натомість, суд не має права самостійно встановлювати і/або визначати положення (норми) підзаконних нормативно-правових актів, які порушено особою відносно якої складено протокол.

Крім того, зазначаючи у протоколі про дітей стосовно яких ОСОБА_1 на думку інспектора вчинила адміністративне правопорушення, вказано три дитини, тоді як остання повідомила суду, що вона проживає із чотирма дітьми.

Тобто, існує невизначеність конкретних обставин вчиненого діяння.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (стаття 9 КУпАП).

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 148 КУпАП, за якою на ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, № 2402-III, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Крім того, обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини закріплені у ст. 150 Сімейного кодексу України, згідно якої батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

З огляду на викладені вище норми законодавства, а також власні пояснення ОСОБА_1 надані під час розгляду справи, прихожу до висновку, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, оскільки не встановлено, що вона будь-яким чином ухилилась або ухиляється від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання свого сина.

Під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення не встановлено, що ОСОБА_1 будь-яким видом експлуатує своїх дітей, застосовує до них фізичні покарання чи інші види покарань, які принижують людську гідність останніх або здійснює свої права матері всупереч інтересам дітей.

Будь-які докази або відомості про те, що в інтересах малолітніх зверталися за захистом їх прав та інтересів до органу опіки та піклування, правоохоронних органів, інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування, громадських організацій або безпосередньо до суду, відсутні.

Зокрема, вирішуючи питання щодо підстав відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП, суд обов`язково враховує, що у протоколі не зазначено конкретні пункти нормативно-правових актів, які на думку поліцейського порушила ОСОБА_1 із викладенням його об`єктивної сторони та зазначенням конкретних обставин справи щодо вчинення нею наведених у протоколі конкретних обставин.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки, в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та відсутня подія адміністративного правопорушення, прихожу до висновку, що провадження по справі слід закрити.

Пункт 3 частини 1 статті 284 КУпАП передбачає, що по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) може винести постанову про закриття справи.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 247, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 184 КУпАП закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя