Справа № 128/2419/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 вересня 2020 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Васильєвої Т.Ю.,

секретар: Манюк Л.В.

за участю: особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал, що надійшов з Вінницького РВП ВВП ГУНП України у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає по АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

15.07.2020 ст. ДОП СП Вінницького РВП ВВП ГУНП України у Вінницькій області капітаном поліції Тонкошкуром М.А. складено протокол про порушення ОСОБА_1 ст. 173 КУпАП, а саме, що він 29.06.2020 о 13:00 год в АДРЕСА_2 , вчинив дрібне хуліганство до ОСОБА_2 , яке виразилось у сварці та висловлюванні нецензурною лайкою, чим порушив громадський порядок і спокій громадян.

Під час розгляду наданих матеріалів в суді ОСОБА_1 за вищезазначеним адміністративним правопорушенням свою вину не визнав, суду пояснив, що тривалий час, з 2015 року, перебуває в неприязних стосунках з ОСОБА_2 , він має земельну ділянку, що межує з земельною ділянкою ОСОБА_2 , але останній постійно намагається змінити межі земельних ділянок за рахунок його земельної ділянки, на території якої самовільно встановлює різні межові знаки. Одного дня він знову виявив на своїй земельній ділянці натягнуту мотузку, яку він зняв та кинув на земельну ділянку ОСОБА_2 , на що ОСОБА_2 накинувся на нього з сокирою, він зміг ухилитися та почав знімати дії ОСОБА_2 на мобільний телефон, жодних неправомірних дій щодо ОСОБА_2 він не вчиняв, нецензурною лайкою не ображав. Вважає, що його вина у зазначеному в протоколі взагалі не доведена, а свідком описаних подій дійсно був ОСОБА_3 , їх сусід.

Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що дійсно тривалий час перебуває в неприязних стосунках з ОСОБА_1 , в них постійно виникають сварки та непорозуміння, одного дня, точної дати він вже не пам`ятає, ОСОБА_1 дійсно погрожував йому та ображав нецензурною лайкою, коли він перебував на своїй земельній ділянці та встановлював огорожу для курей. Свідком тих подій був сусід ОСОБА_4 . На такі дії він викликав працівників поліції, які в подальшому склали відповідні матеріали та направили до суду.

Допитаний в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_3 пояснив, що є сусідом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , перебуває з ними в нормальних стосунках. Пам`ятає як якогось дня до нього приїхали працівники поліції та сказали розписатися в якихось поясненнях, на що він дійсно поставив підпис, з їх змістом не знайомився, а прочитав лише в суді, коли дільничий повідомив його, що він є свідком за даними матеріалами. Він пам`ятає, що дійсно був очевидцем сварки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , але нецензурних слів він не чув, камінням ніхто не кидався, тому письмові пояснення, підписані ним, не відповідають дійсності.

Судом було досліджено надані суду матеріали, з яких вбачається, що ОСОБА_1 за місцем проживання характеризується посередньо, скарг на нього не надходило, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 періодично виникають конфлікти щодо меж земельних ділянок та на побутовому ґрунті.

Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями та відповідальність за них.

Згідно ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 173 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду обставини, суд приходить до переконання, що суду не було надано достатніх доказів вчинення ОСОБА_1 дрібного хуліганства через недоведеність доказами нецензурної лайки останнього в громадському місці чи образливого чіпляння до громадян та інших подібних дій, що порушують громадський порядок та спокій громадян.

Як вбачається з матеріалів справи конфлікт та суперечка виникли між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 через особистісні неприязні відносини та з`ясування попередніх конфліктів.

На підтвердження обставин викладених у протоколі до адміністративних матеріалів додано лише протокол про адміністративне правопорушення та пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , який заперечив в судовому засіданні надані письмові пояснення.

Жодних інших доказів, які б підтверджували вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, матеріали справи не містять.

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 18 червня 2020 року по справі № 720/990/18 зазначив, що обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. За відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про хуліганство», такі дії також не підпадають під ознаки хуліганських дій.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

Статтями 7, 247 п. 1 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушення інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що матеріалами справи не доведено належними і допустимими доказами, поза розумним сумнівом, факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення,передбаченого ст. 173 КУпАП, за обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, тому провадження в справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, п. 1 ст. 247, 173, 280, 283, 284, 294 КпАП України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в адміністративній справі щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, закрити в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: