ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 653/4083/19
Головуючий у 1-й інстанції: Берлімова Ю.Г.
Номер провадження: 33/819/316/20 Доповідач: Калініна О.В.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 року Херсонський апеляційний суд у складі:

судді Калініної О.В.

при секретарі Осипенко С.С.

за участю особи, відносно якої складено протокол

про адміністративне правопорушення ОСОБА_1

адвоката Железнякова І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Генічеського районного суду Херсонської області від 15 січня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Генічеського районного суду Херсонської області від 15 січня 2020 року ОСОБА_1 визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 420,40 грн.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу , в якій просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю у його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вказує, що постанова підлягає скасуванню , оскільки суд :

- розглянув справу без його участі , він не був обізнаний про час та місце розгляду справи , чим порушено його право на захист.

- безпідставно визнав доведеним, що він керував транспортним засобом , що не відповідає фактичним обставинам справи . Коли приїхали поліцейські, автомобіль стояв на узбіччі, в ньому закінчилося пальне. Поки водій водій ходив за пальним, він сидів в автомобілі. Правоохоронці зобов`язали його вийти з автомобіля. Він був у нетверезому стані, оскільки був на святкуванні дня народження. Повідомляв поліцейських про те, що він не керував автомобілем, однак вони йому не повірили, вилучили всі документи, які були в портмоне і запропонували пройти медичне освідування. Однак він відмовився від його проходження, оскільки не керував транспортним засобом. Після чого правоохоронці зупинили інший автомобіль і почали складати матеріали, при цьому, протокол для ознайомлення йому не надали.

- без відповідних правових підстав прийняв до уваги як доказ протокол про адміністративне правопорушення. Виходячи з вимог ст. 256 КУпАП протокол не може бути доказом, цей документ чітко вказує, що скоїла особа, відносно якої його складено та докази, якими уповноважена службова особа доказує провину особи та інше.

- безпідставно поклав в основу рішення показання свідків , які підтверджують лише те, що він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, а не ту обставину, що він керував транспортним засобом. На підтвердження цієї обставини вказують лише правоохоронці, які є зацікавленими особами, і хоча зазначили, що фіксували трьома засобами фіксації, однак відеозапис до суду не надали.

ОСОБА_1 та адвокат Железняков І.І. під час апеляцйного розгляду підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення , заслухавши пояснення учасників справи , дослідивши докази , перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до наступного висновку.

У відповідності до ч.7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як слідує зі змісту постанови від 15.01.2020 року ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 26 жовтня 2019 року о 00.35 годині в м. Генічеськ, Херсонської області, по вул. Братів Коваленко, 27, керував а/м «Nissan Almera Tino» н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, своїми діями скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення, згідно положень ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху , а також іншими документами.

Судом на виконання вимог ст.ст. 245,252,280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясовано обставини вчинення адміністративного правопорушення, надано належну оцінку доказам, наявним в матеріалах справи.

Суд обґрунтовано поклав в основу рішення протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №186568 від 26.10.2019 року в якому зафіксовано, що ОСОБА_1 26.10.2019 року о 00.35 год. в м. Генічеськ, по вул. Братів Коваленків, буд. 27, керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5. ПДР.

Протокол складено уповноваженою службовою особою, він містить відомості щодо особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, дату, місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, відомості щодо свідків, їх підписи, підпис поліцейського, що його склав, що відповідає положенням ст. 255, 256 КУпАП.

Зі змісту протоколу вбачається, що від його підписання, отримання копії цього доказу ОСОБА_1 відмовився.

Відтак є неприйнятними доводи апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення йому особисто не було вручено, оскільки як видно із матеріалів справи, поведінка ОСОБА_1 була спрямована на ухилення від отримання процесуальних документів.

Від надання пояснень по суті правопорушення ОСОБА_1 відмовився, про що зазначено у протоколі.

Це свідчить про небажання ОСОБА_2 скористатися своїм правом , зокрема на надання пояснень по суті правопорушення, внесення до протоколу своїх зауважень щодо його змісту чи дій поліцейських.

Під час складання протоколу ОСОБА_1 не вносив свої пояснення про те, що автомобілем керував не він , а інша особа. Посилання ОСОБА_1 на те, що протокол про адміністративне правопорушення не є доказом у справі не грунтуються на вимогах закону , оскільки ст. 251 КУпАП прямо передбачено , що дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення.

Під час апеляційного розгляду поліцейський ОСОБА_3 підтвердила обставини , викладені нею у протоколі про адміністративне правопорушення, надавши детальні пояснення щодо зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_2 та обставин пред`явлення вимоги до ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп`яніння та фіксування відмови ОСОБА_2 пройти такий огляд.

Протокол про адміністративне правопорушення повністю узгоджується з рапортом поліцейського Середи Г.В., з якого вбачається , що 26.10.2019 року було зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 за порушення ПДР, під час спілкування з водієм у останнього були виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, та водію у встановленому законом порядку було запропоновано пройти огляд за домогою газоаналізатора «Драгер» та в медичному закладі в присутності двох свідків, на що ОСОБА_1 відмовився за що на водія було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП та винесено постанову за ч.2 ст. 122 КУпАП.

Зазначений рапорт поліцейського було підставно враховано судом першої інстанції та обґрунтовано покладеного в основу висновку суду на підтвердження доведеності винуватості ОСОБА_1 у скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відомості , що зафіксовані у рапорті підтверджують, що поліцейськими не лише складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП за відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а і винесено постанову за ч.2 ст. 122 КУпАП, тобто за порушення правил дорожнього руху, що також прямо вказує на факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Покладені в основу постанови докази у своїй сукупності об`єктивно підтверджують, що ОСОБА_4 керував автомобілем та був зупинений поліцейськими.

Обгрунтованих підстав ставити під сумнів достовірність викладених у протоколі та рапорті відомостей , а також ставити під сумнів неупередженість поліцейських при фіксуванні правопорушення , апелянтом не наведено.

Заперечуючи факт управління автомобілем, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі конкретно не зазначає особу ( прізвище, імя, по-батькові) під керуванням якої, за його версією подій, знаходився автомобіль до того часу, як до ОСОБА_1 звернулися правоохоронці.

Апеляційний суд критично оцінює пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про допит яких заявлено клопотання лише на стадії апеляційного розгляду , один з яких є приятелем ОСОБА_2 , оскільки їх пояснення містять розбіжності між собою та поясненнями апелянта та суперечать встановленим судом обставинам вчинення адміністративного правопорушення та розцінює їх як намагання сприяти уникненню ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності.

Сукупність покладених в основу постанови доказів підтверджують, що ОСОБА_4 керував транспортним засобом 26.10.2019 року з ознаками алкогольного сп`яніння і відмовився виконати вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 фактично не оспорює, що в момент складання протоколу про адміністративне правопорушення він мав ознаки алкогольного сп`яння. Не оспорює апелянт і ті обставини, що йому було запропоновано пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, проте у присутності двох свідків він відмовився від його проходження.

У відповідності до приписів ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного сп`яніння проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно із положеннями п. 7 розділу I Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735 у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до приписів п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

У випадку відмови особи від огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, та відмови від проходження огляду на місці зупинки автомобіля, яка зафіксована у присутності двох свідків, уповноважена службова особа має право скласти протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Матеріали справи свідчать про те, що поліцейським було дотримано вимоги закону, які регламентують процедуру направлення водія з метою проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відомості, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення об`єктивно підтверджуються письмовими поясненнями свідків.

Судом підставно взято до уваги письмові пояснення свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 які під час складання протоколу підтвердили те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Суд обґрунтовано поклав показання вказаних свідків в основу рішення, так як КУпАП не передбачає, що суд має приймати до уваги лише показання свідків, безпосередньо сприйнятих в суді.

Та обставина, що свідки не були присутні під час зупинки транспортного засобу , не є підставою не приймати ці докази до уваги , оскільки відповідно до приписів наведених вище нормативно- правових актів, присутність свідків обов`язкова при фіксуванні відмови особи від проходження огляду на стан сп`яніння.

Факт керування ОСОБА_9 транспортним засобом підтверджено сукупністю покладених в основу постанови доказів. Те, що до протоколу не було додано відеозапису, на який посилався поліцейський у рапорті, не може бути визнано обставиною, що спростовує факт того, що саме ОСОБА_4 був водієм автомобіля. Оскільки нормами КУпАП не передбачено , що цю обставину слід доводити виключно відеозаписом.

Не можна визнати підставою для скасування постанови те, що справу розглянуто за відсутності особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, оскільки, ОСОБА_10 було достовірно відомо про складення щодо нього поліцейськими протоколу про адміністративне правопорушення.

Вбачається, що суд направляв за місцем проживання за адресою, вказаною у протоколі судові повістки. Ця ж адреса вказана і в копії паспорту ОСОБА_1 , наданою ним до суду першої інстанції.

Суд вжив всіх можливих заходів щодо належного повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, в тому числі, шляхом публікації оголошення на сайті суду, тоді як, ОСОБА_1 , достовірно було відомо про факт складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, а тому він був зобов`язаний цікавитись відомостями про рух справи щодо нього.

Також апеляційний суд враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена по час і місце розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Пономарьов проти України»).

Враховуючи принцип судочинства, зазначений у практиці ЄСПЛ, а саме верховенство права, суд вправі дійти висновку про можливий розгляд справи за відсутності особи, яка притягалась до адміністративної відповідальності, оскільки затягування розгляду справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, якими є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, повага до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінне виконання своїх обов`язків, відповідальність перед суспільством.

Ст. 268 КУпАП не передбачено, що справа про адміністративне правопорушення має бути розглянута за обов`язковою участі особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

За викладених обставин, розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 не можна визнати достатньою та самостійною підставою для скасування постанови, оскільки це не перешкодило суду винести законне і обґрунтоване судове рішення.

Суд поклав в основу постанови лише докази, які були надані на його дослідження разом із протоколом про адміністративне правопорушення.

ОСОБА_1 забезпечено під час апеляційного розгляду право відстоювати свою правову позицію шляхом поновлення строку на апеляційне оскарження і забезпечення права надати свої пояснення, докази, заявити клопотання.

Пояснення ОСОБА_2 під час апеляційного розгляду , надані ним докази апеляційним судом оцінені в сукупності з іншими доказами.

Твердження апелянта про те, що в момент зупинки він не керував автомобілем , а просто перебував в автомобілі , чекаючи водія , який пішов за пальним, апеляційний суд оцінює критично і не приймає їх до уваги , зважаючи на викладені вище обставини і як такі, що суперечать зібраним у порядку ч 2 ст. 251 КУпАП доказам.

Доводами апеляційної скарги висновки суду не спростовуються, суд належним чином оцінив надані йому докази та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вчинення ОСОБА_9 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Стягнення на ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції у межах строків, визначених ст. 38 КУпАП.

Дотримався суд і загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, визначених ст. 33 КУпАП.

Враховуючи викладене, апеляційни суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційних вимог ОСОБА_11 про скасування постанови та закриття провадження у справі .

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Генічеського районного суду Херсонської області від 15 січня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Копію постанови направити учасниками справи у порядку ст. 295 КУпАП.

Суддя

Херсонського апеляційного суду О.В. Калініна