Провадження № 3/470/245/20
Справа № 470/482/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2020 року смт. Березнегувате

Суддя Березнегуватського районного суду Миколаївської області Орлова С.Ф., за участю секретаря судового засідання Гордієнко О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу, яка надійшла від Березнегуватського ВП Снігурівського відділу ГУНП в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та проживаючого в АДРЕСА_1 , розлученого, маючого на утриманні 1 неповнолітню дитину, непрацюючого, інваліда ІІ групи, ідентифікаційний код НОМЕР_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ :

12 липня 2020 року о 17 годині в АДРЕСА_2 громадянин ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство по відношенню до своєї матері ОСОБА_2 , яке виразилось у вчиненні діяння психологічного характеру у вигляді образи, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Протягом року ОСОБА_1 притягався до адміністративної відповідальності за аналогічне правопорушення, за яке на нього було накладено стягнення в межах санкції ч.1 ст.173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину визнав в повному обсязі та пояснив, що між ним та його батьками іноді виникають сварки через сімейні непорозуміння. Він учасник бойових дій, інвалід ІІ групи, тому в нього бувають нервові розлади. На даний час конфлікт вичерпано, з батьками він не спілкується та проживає окремо.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , перевіривши матеріали адміністративної справи суддя доходить наступного.

Диспозиція ч.2 ст.173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення, якщо вони вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення за частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

За такого вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення встановлена та доведена і підтверджується зібраними у справі доказами, а саме даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 639624/1169 (а.с.1), заявою та поясненням потерпілої ОСОБА_3 (а.с.2, 5); поясненням свідка ОСОБА_4 (а.с.3); письмовим поясненням ОСОБА_1 в яких він не заперечував, що посварився з ОСОБА_2 та ображав її нецензурною лайкою (а.с.4).

Проте враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, який є інвалідом ІІ групи, учасником бойових дій, що також на думку суду негативно вплинуло на його психо- емоційний стан, обставини, що пом`якшують відповідальність, а саме визнання своєї вини та те, що діяння ОСОБА_1 щодо вчинення адміністративного правопорушення не становить великої громадської небезпеки, не заподіяли та не здатні були заподіяти значну шкоду громадським або державним інтересам, так само як правам та свободам громадян чи іншим охоронюваним законом цінностям, враховуючи те, що сварка відбулась через обопільні неприязні відносини між членами родини, при цьому ОСОБА_1 розуміє негативні наслідки своїх дій та вживає заходів для уникнення в подальшому конфліктних ситуацій з батьками, вважаю за можливе звільнити його від адміністративної відповідальності при малозначності адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності адміністративного правопорушення, суд може звільнити порушника від адміністративної відповідальності та обмежитись усним зауваженням.

Згідно ч.2 ст. 284 КУпАП при оголошенні усного зауваження, виноситься постанова про закриття справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, ст. 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ :

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, а на підставі ст.22 КУпАП звільнити його від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, провадження у справі № 470/482/20 закрити.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя С. Ф. Орлова