ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/784/20 Справа № 199/2776/20 Суддя у 1-й інстанції - Лисенко В.О. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2020 року м. Дніпро

Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу адвоката Бойка П.Ю. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Амур - Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 11 червня 2020 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Постановою суду ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

При обставинах встановлених місцевим судом, 10.04.2020 о 20:05 годині у місті Дніпрі по Донецькому шосе, 110 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «BMW 523», н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Зі згоди водія у встановленому порядку проводився огляд із застосуванням приладу «Drager alcotest» в присутності двох свідків, результат огляду становить 1,65 %, чим ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9-а Правил дорожнього руху.

Вимоги апеляційної скарги та узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі адвокат Бойко П.Ю. в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати постанову Амур - Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 11 червня 2020 року та провадження по справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що дійсно перебуваючи біля будинку 110 за адресою: Донецьке шосе, м.Дніпро ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння поруч з транспортним засобом. Стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не оспорює. Однак, ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, наміру керувати в стані алкогольного сп`яніння не мав.

Вказує на те, що 10 квітня 2020р. ОСОБА_1 перебував біля автомобіля BMW 523 днз НОМЕР_2 разом з компанією товаришів. Приблизно о 20.00 годині під`їхали працівники поліції та почали стверджувати, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. На пояснення ОСОБА_1 працівники поліції не реагували. В ході перепалки працівниками поліції було насильно із застосуванням фізичної сили затримано ОСОБА_1 і доставлено до Амур-Нижньодніпровського відділення поліції ГУ НП в Дніпропетровській області, що розташоване за адресою: вул. Новоселівська 17, м. Дніпро.

У відділені поліції ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, на що ОСОБА_1 погодився. Потім в присутності двох свідків було визначено стан сп`яніння за допомогою Alcotest Drager 6820, який показав 1,65%.

Дані обставини підтверджуються безпосередньо зазначенням місця проведення огляду на стан сп`яніння в чеку ДПР18 №340210: вул. Новоселівська 17, м. Дніпро, що наявний в матеріалах справи.

Згодом відносно ОСОБА_1 було складено Протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 340210 від 10.04.2020. Від підпису протоколу ОСОБА_1 відмовився, оскільки був не згодний із зазначеними обставинами працівників поліції. Про наявність права надати письмові пояснення і зазначити про це в протоколі працівники поліції не повідомили.

Однак, в постанові Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 03.06.2020р. по справі 199/2776/20 зазначено, що ОСОБА_1 ознайомлений з протоколом, про що свідчить його підпис в протоколі, що не відповідає фактичним обставинам справи та наявному протоколу в матеріалах справи.

Звертає увагу на те, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були присутні під час огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора. Однак, не містять будь-яких пояснень щодо керування ОСОБА_1 саме транспортним засобом або наявністю наміру. Разом із тим, пояснення даних свідків не містять інформації про час проведення огляду, а містять пропуски. В поясненнях ОСОБА_2 взагалі відсутнє місце проведення огляду.

На думку апелянта, матеріалами справи не підтверджено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, оскільки керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу (руху транспортного засобу за допомогою двигуна), незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Позиція учасників апеляційного перегляду.

В судовому засіданні адвокат Бойко П.Ю. діючий в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати і провадження по справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, а тому з метою своєчасного та належного розгляду справи у розумні строки, у відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважаю за можливе розглянути подану апеляційну скаргу без його участі.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді, учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП є законними та відповідають фактичним обставинам справи.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до роз`яснень п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Стаття 9 КУпАП закріплює, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Місцевий суд під час розгляду справи про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 дотримався цих вимог закону в повному обсязі.

Так, вина ОСОБА_1 підтверджується доказами, які місцевий суд безпосередньо дослідив під час розгляду справи, а саме:

- відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №340210 від 10.04.2020, що складений у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП, зі змістом якого ОСОБА_1 ознайомлений, про що свідчить його підпис в протоколі;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , відповідно до яких останні 10.04.2020 були запрошені в якості свідків, де у їх присутності ОСОБА_1 , який перебував з ознаками алкогольного сп`яніння, пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора, результат огляду: 1,65 %о;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого за допомогою приладу «Drager alcotest 6820» ОСОБА_1 в присутності двох свідків пройшов огляд для визначення стану сп`яніння. Відповідно до акту огляду та роздруківки результату тесту - проба позитивна - 1,65 %о. Акт засвідчений підписами свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Зазначені докази є чіткими, узгоджуються між собою та в адміністративних матеріалах відсутні докази, які б їх спростовували.

Так, у відповідності до вимог ч.ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно п. 3, 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року, огляд проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом;

- лікарем закладу охорони здоров`я.

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам.

За п. 5 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року, результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння. Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.

Відповідно до «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», що затверджена наказом МВС №1452/735 від 09.11.2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан сп`яніння проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров`я.

Доводи апелянта про те, що він не керував транспортним засобом не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи про адміністративне правопорушення і спростовуються доказами, що містяться в матеріалах справи та поза розумним сумнівом свідчать про вчинення ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення.

Не заслуговують на увагу і доводи апелянта стосовно того, що працівники поліції насильно із застосуванням фізичної сили затримали ОСОБА_1 , оскільки даний факт не підтверджується жодними належними та допустимими доказами.

Суду не надано жодних належних та допустимих доказів на спростування вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В матеріалах справи відсутні та апелянтом під час апеляційного перегляду не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Отже винність ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні поза всяким сумнівом знайшла своє підтвердження зібраними доказами, які містяться в матеріалах адміністративної справи, а відтак у відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, при цьому слід зазначити, що згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, зазначене свідчить про те, що суд повинен оцінити всі докази наявні в матеріалах провадження у своїй сукупності та прийти до висновку про винність я чи невинність особи в інкримінованому йому правопорушенні.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП яке підтверджується належними, допустимими, достатніми доказами, які доповнюють один одного та були дослідженими під час розгляду матеріалів адміністративної справи та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Місцевий суд наклав стягнення у межах санкції ст. 130 КУпАП та в трьох місячний строк з дня вчинення правопорушення, тому підстав для закриття провадження на підставі п.7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у апеляційного суду не має.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Бойка П.Ю. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Амур - Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 11 червня 2020 року - залишити без задоволення.

Постанову Амур - Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 11 червня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Г.П. Слоквенко