ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/370/20Головуючий у 1-й інстанції Гуменний П.П.
Провадження № 33/817/216/20 Доповідач - Сарновський В.Я.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2020 р. cуддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. з участю захисника ОСОБА_1 - адвоката Гриців О.Я., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 березня 2020 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 420 (чотириста двадцять) гри. 40 (сорок) коп. судового збору.

Згідно постанови 27 грудня 2019 року о 17 год. 18 хв. в м. Тернопіль по вул. 15 Квітня, 1А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Renault Megane», державний номерний знак « НОМЕР_1 », в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків за допомогою приладу «Drager Alcotest 6810 ARBF-0422» (повірка дійсна до 18 червня 2020 року) результат 1,67 % проміле. Водій з результатом погодився та відмовився проїхати в найближчий медичний заклад для проходження повторного огляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк для подання апеляційної скарги на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.03.2020 року та скасувати вищевказану постанову і закрити провадження у справі. Свої вимоги мотивує тим, що при розгляді справи він присутній не був та копію вказаної постанови отримав лише 25.05.2020 року, жодних судових викликів та повісток не отримував, що позбавило його права на захист. Зазначає, що пояснення свідків різняться; на записі з нагрудних камер працівників поліції відсутній факт того, що свідки надавали будь які пояснення; самі пояснення написані працівником поліції. Стверджує, що судом не було вжито заходів для забезпечення явки свідків в судові засідання. Звертає увагу суду на те, що різниця між реальною температурою повітря +1 °С (дані отримані з сайту https://ua.sinoptik.ua/погода-тернопіль/2019-12-27) та зафіксованою 27.12.2019 року приладом Drager Alcotest 6810 13 °С, становить 12 °С, що вказує на несправність приладу Drager Alcotest 6810 або порушення інспектором умов експлуатації, що могло призвести до спотворення результату тесту. Зазначає, що огляд на стан сп`яніння проводився інспектором роти №2 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП сержант поліції Галушка М.В., а акт був складений інспектором роти №2 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП лейтенантом поліції Водяною Ю.І. Відзначає, що із наданого диску неможливо встановити чи здійснювався такий відеозапис на офіційний та дозволений для використання поліцейськими при фіксації порушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху пристрій та чи функціонує такий пристрій згідно із положеннями Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» чи-то входить до переліку технічних засобів, що використовуються для виявлення та фіксування правил дорожнього руху, затвердженого наказом МВС від 01.03.2010 №33, також такі відомості не містить і протокол про адміністративне правопорушення. Окрім того, відеозапис є перерваним, що не відповідає Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції. Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення від 27.12.2019 року серії ДПР18 №260736, пояснення свідків від 27.12.2019 року є недопустимими доказами, так як вони отримані працівником поліції внаслідок істотних порушень як прав, свобод та інтересів особи, так із порушеннями вимог законодавства.

Заслухавши доводи захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив розглянути її у відсутності апелянта, а також просив поновити пропущений строк на апеляційне оскарження, задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній підстав та скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 березня 2020 року і закрити справу за відсутності в складу адміністративного правопорушення, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Що стосується клопотання апелянта щодо поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду від 13.03.2020 року, то вони є обґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 при винесенні постанови не був присутній і копію постанови отримав його захисник 25 травня 2020 року. Апеляційну скаргу подано до суду 28 травня 2020 року, а тому цей строк слід поновити, як пропущений з поважних причин.

Щодо доводів апеляційної скарги по суті справи в ході апеляційного розгляду встановлено наступне.

Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху і вчиненні адміністративного правопорушення.

Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушення ґрунтуються на матеріалах справи.

Так, судом вірно враховані дані, зафіксовані: протоколом про адміністративне правопорушення від 27 грудня 2019 року серії ДПР18 №260736 відносно ОСОБА_1 ; роздрукованим на місці огляду результатом тестування ОСОБА_1 на алкоголь, який становив 1,67 проміле; Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який проведено в присутності двох свідків у зв`язку з виявленням у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння рук, поведінка, що не відповідає обстановці) та встановлено позитивний результат тестування в кількості 1,67 проміле, з яким ОСОБА_1 погодився; даними, що зафіксовані на диску з відео фіксацією процесу виявлення правопорушення, в тому числі проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння в присутності двох свідків, оголошення результатів цього огляду і факт згоди ОСОБА_1 з оголошеним результатом, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 27 грудня 2019 року, зміст яких повністю узгоджується з даними вказаного відеозапису.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами.

Твердження апелянта про те, що пояснення свідків різняться; на записі з нагрудних камер працівників поліції відсутній факт того, що свідки надавали будь які пояснення; самі пояснення написані працівником поліції суд вважає безпідставними, так як із самих пояснень вбачається, що вони написані і підписані власноруч ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Щодо розбіжності у поясненнях свідків, а саме 1.67 проміле та 1.68 проміле то вони не є істотними та не спростовують правильності висновків суду першої інстанції про доведеність факту перебування ОСОБА_1 у стані сп`яніння. Згідно матеріалів справи, результат тестування на алкоголь у ОСОБА_1 становив 1,67 проміле, про що і вказано у постанові суду. Також долученим до матеріалів справи відеозаписом підтверджено, що у присутності двох свідків водій з таким результатом погодився і відмовився проїхати в найближчий медичний заклад для проходження огляду стан сп`яніння.

Допитаний під час апеляційного розгляду свідок ОСОБА_3 підтвердив, що 27 грудня 2019 року близько 17 год. був свідком проходження водієм огляду на стан сп`яніння, результат якого становив 1,67 проміле. Під час оформлення матеріалів про адмінправопорушення він власноручно написав пояснення та підписав протокол про адміністративне правопорушення від 27 грудня 2019 року відносно ОСОБА_1 та протокол його огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних записів, з результатами якого ОСОБА_1 погодився.

Також безпідставними є доводи апеляційної скарги про несправність приладу Drager Alcotest 6810 з тих підстав, що температура навколишнього повітря 27.12.2019 року становила +1 °С, а не 13 °С як це зафіксовано приладом Drager Alcotest 6810, так тестування на стан алкогольного сп`яніння проводилось у межах допустимого діапазону температур, передбаченого інструкцією даного приладу. Крім того, згідно свідоцтва №12-01/2698 від 18.06.2019р. даний прилад пройшов у встановленому порядку повірку і відповідає встановленим вимогам.

Твердження ОСОБА_1 про недопустимість наявного у справі відеозапису через те, що він має перерви і тому, на думку апелянта, не відповідає Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції, є безпідставним, оскільки наявним у справі відеозаписом безперервно зафіксовано лише ті обставини, які мають значення для встановлення обставин справи згідно викладеної у протоколі суті правопорушення, а саме: проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння на місці зупинки в присутності двох свідків; результат цього огляду, який у вісім разів перевищує гранично допустиму норму алкоголю; згоду ОСОБА_1 з таким результатом і його відмову від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі. Відсутність у долучених до матеріалів справи відеозаписах відомостей про інші події, які не стосуються суті складеного відносно ОСОБА_1 протоколу, не спростовує факту вчинення ним правопорушення.

Що стосується оформлення акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів інспектором патрульної поліції Водяною Ю.І., в той час як огляд на стан сп`яніння проводився іншим інспектором, на що ОСОБА_1 вважає порушенням проведення огляду на стан сп`яніння, то даний факт жодним чином не впливає на результати проведеного огляду. Крім того, як слідує з матеріалів справи, участь у проведенні огляду на стан сп`яніння брали інспектори поліції Водяна Ю.І. та Галушка М.В. , які перебували при виконанні своїх службових обов`язків, і саме вони здійснювали документування допущених ОСОБА_1 правопорушень за ч.1 ст.122, ч.1 ст.130 КУпАП.

Наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 доводи про порушення його права на захист є надуманими та спростовуються матеріалами справи.

Так, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що при його складанні ОСОБА_1 під розпис було повідомлено про розгляд даної справи про адміністративне правопорушення 13 січня 2020 року в Тернопільському міськрайонному суді. При цьому, ним власноручно зазначено про намір надати пояснення стосовно суті справи в суді.

Також з матеріалів справи вбачається, що для захисту своїх інтересів у суді ОСОБА_1 залучив адвоката Сампару Н.М. (ордер серії ТР №081531, виданий на підставі договору б/н від 13 січня 2020 року), яка заявила клопотання про відкладення судового розгляду і була повідомлена про наступне судове засідання 21 січня 2020 року. У вказане судове засідання ОСОБА_7 не з`явився, однак того ж дня - 21 січня 2020 року подав до суду клопотання про витребування і дослідження доказів, що підтверджує його обізнаність з ходом розгляду справи судом (а.с.14). В подальшому ОСОБА_1 жодного разу до суду не з`явився, а тому його доводи про порушення судом першої інстанції його права на захист є безпідставними і такими, що спростовуються матеріалами справи.

Як відзначив ЄСПЛ у рішенні по справі «Юніон Аліментаріа Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань». Також, Європейський суд з прав людини наголосив, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

В даному випадку, ОСОБА_1 було відомо про здійснення провадження відносно нього у справі про адміністративне правопорушення і розгляд цієї справи судом, однак він в судове засідання не з`явився і не надав суду доказів існування обставин, що об`єктивно перешкоджали йому взяти участь в судовому розгляді. Не надано таких відомостей і в ході апеляційного розгляду.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які би ставили під сумнів правильність висновків суду щодо кваліфікації дій ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

За наведених обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 березня 2020 року відносно нього - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя