Справа № 215/3510/20
ПОСТАНОВА
04 вересня 2020 року м. Кривий Ріг
Суддя Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Квятковський Я.А. розглянувши матеріали, які надійшли з Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг УППв Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України; який ніде не працює; який раніше не притягався до адміністративної відповідальності, який проживає за адресою : АДРЕСА_1 ,
за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-
ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_1 до суду з`явився, з протоколом серії ДПР 18 № 113724 від 09.06.2020 не погодився. Пояснив, що вживав невелику кількість спиртних напоїв, з результатами приладу Arche не погодився, не відмовлявся від огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, в присутності свідків просив провести огляд в лікарні. Вказав, що до приїзду поліцейських в нього було вилучено невідомими особами технічний паспорт на автомобіль, який не було повернуто на той час, коли він погодився проїхати до лікарні для огляду. Тому він неодноразово просив поліцейських вжити заходи щодо припинення цього правопорушення та повернути йому документи на автомобіль, що поліцейськими зроблено не було, натомість було складно протокол за відмові від огляду . Водночас, пояснив, що лише після складення протоколу відносно нього поліцейські повернули йому технічний паспорт.
Захисник Мастило Ю.І. в судовому засіданні з протоколом не погодився, просив закрити провадження у справі, оскільки ОСОБА_1 не відмовлявся проїхати до медичного закладу, дій по ухиленню від огляду не вчиняв, турбувався про збереження свого майна, крім того вимоги про припинення правопорушення викрадення і утримання належних ОСОБА_1 документів на автомобіль не є ухиленням від огляду.
Заслухавши в суді пояснення ОСОБА_1 , свідків, дослідивши матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 113724 (а.с.31), квитанцію Arche (а.с. 1, 2), рапорт (а.с. 11), пояснення свідків (а.с. 7, 8, 9, 10) направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 5 ), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 6), довідку від 11.06.2020 згідно якої ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами (а.с. 12), приходжу до такого висновку.
Порядок дорожнього руху на території України, згідно з положеннями Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно з законодавством.
Згідно п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
До набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" №2617-VIII від 22 листопада 2018 року (далі -Закон №2617-VIII), тобто до 01 липня 2020 року, КУпАП передбачав адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами, які перебувають в стані наркотичного сп`яніння, та за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Після набрання чинності Законом №2617-VIII, тобто з 01 липня 2020 року, відповідальність за керування транспортними засобами, які перебувають в стані наркотичного сп`яніння, та за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, було виключено зі ст. 130 КУпАП та закріплено у ст. 286-1 КК України.
03 липня 2020 року в газеті "Голос України" (№110) було опубліковано Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" №720-ІХ від 17 червня 2020 (далі -Закон №720-ІХ), яким нова редакція ст. 130 КУпАП, введена Законом №2617-VIII, була виключена.
Також, Законом №720-ІХ було виключено введену Законом №2617-VIII кримінальну відповідальність за керування транспортними засобами, які перебувають в стані наркотичного сп`яніння, та за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння(ст. 286-1 КК України).
З урахуванням положень ст. 8 КУпАП , ч. 2 ст. 4, ч. 2 ст. 5 КК України , ч. 2 ст. 58 Конституції України, того, що у результаті внесення змін до ст. 130 КУпАП юридична відповідальність за керування транспортними засобами, які перебувають в стані алкогольного, наркотичного сп`яніння, та за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, не була скасована, а навпаки -тимчасово посилена, підстави для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачені п.6 ст.247 КУпАП, відсутні.
Так, частиною 1 ст.130 КУпАПпередбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Суб"єктивна сторона характеризується наявністю вини у формі прямого умислу.
Як зазначено в ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.
Згідно Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.
Як вбачається з акту огляду, відеозапису поліцейського відеореєстратора, 09.06.2020 ОСОБА_1 дійсно був зупинений з ознаками сп`яніння і пройшов огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу Arhe 0216, після чого в присутності свідків заявив клопотання про проходження огляду в медичному закладі, що відповідає вимогам ПДР України. Ці обставини підтверджуються також поясненнями свідків-працівників поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , допитаних в судовому засіданні. Незважаючи на вищевказане клопотання ОСОБА_1 безпідставно не був доставлений до медичного закладу .
Факту відмови водія від проходження медичного огляду чи умисного створення перешкод для проходження медичного огляду, що є обовязковим елементом складу адміністративного правопорушення , передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, наданий до суду відеозапис не містить.
Крім того, суд зазначає, що поліція здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події ; вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях, площах, у парках, скверах, на стадіонах, вокзалах, в аеропортах, морських та річкових портах, інших публічних місцях; здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень, ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» . З урахуванням цього усна заява ОСОБА_1 про крадіжку невідомими особами документів про право власності на автомобіль і про їх повернення, яка була висловлена ОСОБА_1 в присутності свідків на адресу поліцейського ОСОБА_4 і яка була незаконно проігнорована поліцейськими, на думку суду, не свідчать про умисне ухилення від медичного огляду. Залишення автомобіля в нічний час без нагляду на проїзній частині у зв`язку з від`їздом до медичного закладу при наявності факту викрадення документів про право власності на автомобіль могло заподіяти істотну майнову шкоду ОСОБА_1 у виді викрадення автомобіля, а тому в даному випадку перед доставкою особи до медичного закладу поліцейські мали можливість і повинні були вжити можливих заходів щодо повернення ОСОБА_1 викрадених документів на автомобіль чи створення умов для збереження автомобіля.
З урахуванням вищевикладеного, суд критично оцінює письмові пояснення свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , рапорт поліцейського Пічковського Е.С. щодо відмови ОСОБА_1 від огляду , які в той же час не містять опису ознак ухилення ОСОБА_1 від доставки до медичного закладу.
Отже, матеріали справи та зібрані поліцейським докази не спростовують пояснення ОСОБА_1 та не містять достатніх і допустимих доказів події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в діях особи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі Аллене де Рібемон проти Франції від 10 лютого 1995 року підкреслив, що принцип презумпції невинуватості порушується, «якщо суд оголосить обвинуваченого винним, коли його вина не була попередньо доведена».
У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.
Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).
Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.
Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.
У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).
Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
За таких обставин , суд приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП слід закрити, у зв"язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст.62 ч.3 Конституції України, ст.ст.247 ч.1 п.1, 284 ч.1 п.3, 251, 252 КУпАП, -
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі ч. 1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, прокурором та потерпілим, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя :