Справа № 415/1378/20
Провадження № 33/810/158/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Луганського апеляційного суду Руденко В.В., розглянувши «27» серпня 2020 року у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Сєвєродонецьк Луганської області апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на постанову судді Лисичанського міського суду Луганської області від 15 травня 2020 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі- КУпАП),-

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Лисичанського міського суду Луганської області від 15 травня 2020 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строк на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 420 грн. 40 коп.

У постанові суду зазначено, що 16 лютого 2020 року, приблизно о 13 годині 50 хвилин, правопорушник ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом автомобілем марки «СНЕVROLET CAMARA», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить, згідно протоколу, - ОСОБА_2 , по вул. Орджонікідзе, м.Лисичанська, Луганської області, в районі будинку №15, з наявними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, тремор пальців рук, тощо), в порушення вимог п.2.5 ПДР України, згідно яких: водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння - відмовився, в присутності свідків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 порушує питання про скасування постанови судді Лисичанського міського суду Луганської області від 15 травня 2020 року та просить закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 16 лютого 2020 року за наведених у судовому рішенні обставин він не був водієм транспортного засобу, а чекав свого знайомого ОСОБА_3 на вул. Незалежності (раніше вул. Орджонікідзе) м.Лисичанська, Луганської області біля ринку РТІ. Приблизно о 13 год. 30 хв. в район будинку № 15 по вул. Незалежності за кермом автомобіля «CHEVROLET CAMARA» д.р.н. НОМЕР_1 приїхав ОСОБА_4 , який припаркував вказаний автомобіль на проїжджій частині, йшов з автомобіля та попросив його- ОСОБА_1 приглянути за автомобілем поки він відлучиться на нетривалий час по своїм справам. При цьому ОСОБА_4 залишив йому ключі від автомобіля, щоб він міг при необхідності зігрітися. Після чого ОСОБА_4 відлучився в напрямку ринку, а він- ОСОБА_1 залишився біля автомобіля (пояснення ОСОБА_4 додається).

В цей час, як вказує апелянт, приблизно о 13 год. 50 хв. до автомобіля «CHEVROLET CAMARA» д.р.н. НОМЕР_1 під`їхав автомобіль патрульної поліції, співробітники якої повідомили, що вказані автомобіль припаркований в місці, де зупинка заборонена, тобто в зоні дії знаку 3.34 Прав дорожнього руху України. Тоді він- ОСОБА_1 , побоюючись, що автомобіль, за яким його залишили наглядати, може бути евакуйований співробітниками патрульної поліції, попередньо не додзвонившись до ОСОБА_4 , пояснив співробітникам патрульної поліції, що це він- ОСОБА_1 неправильно припаркував автомобіль, розраховуючи, що після того, як співробітники патрульної поліції складуть відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення, то вони не будуть евакуйовувати автомобіль.

Далі апелянт зазначив, що після складання відносно нього постанови про накладення адміністративного стягнення співробітник поліції запропонував йому пройти медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, на що він- ОСОБА_1 відмовився у зв`язку з тим, що не керував припаркованим автомобілем «CHEVROLET CAMARA» д.р.н. НОМЕР_1 та, як наслідок, не повинен проходи медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Сам він, як вказує апелянт, має захворювання на гіпертонічну хворобу 2 ст. (копія медичних даних про хворобу додається), та в той день у нього був підвищений тиск, погано себе відчував, мабуть саме з того співробітник поліції і припустив, що він знаходився в стані сп`яніння, але він був тверезий.

Отже, як наголошує апелянт, співробітник патрульної поліції інспектор взводу №2 роти №2 батальйону УПП Луганській області капрал поліції Павлюков В.О., не враховуючи, що він- ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, безпідставно склав відносно нього протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 3100, вважаючи, що він- ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. Усвідомлюючи незаконність дій співробітника патрульної поліції та дуже обурений цими діями, він- ОСОБА_1 відмовився від підпису протоколу та отримання його копії. Задля захисту своїх прав, він вирішив самостійно звернутися до медичного закладу з метою встановлення наявності чи відсутності у себе алкогольного сп`яніння, про що повідомив інспектора поліції ОСОБА_5 та запропонував йому або іншим співробітникам патрульної поліції проїхати разом із ним до медичного закладу, на що отримав відмову. Після цього він- ОСОБА_1 16.02.2020 року о 15 год. 40 хв., тобто до збігу двогодинного строку після виявлення співробітниками патрульної поліції неправильно припаркованого автомобіля «CHEVROLET CAMARA» д.р.н. НОМЕР_1 , особисто звернувся до Комунальні некомерційного підприємства Луганської обласної ради «Центр психічного здоров`я» з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння. Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у нього- ОСОБА_1 ознак сп`яніння не виявлено, (копія висновку додається).

Окрім того, у своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на порушення місцевим судом під час розгляду справи його прав на захист, визначених ст.268 КУпАП та гарантованих ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. З цього приводу вказує на те, що за матеріалами справи 05.03.2020 року йому спрямовувалася судова повістка для явки на судове засідання, призначене на 18.03.2020 року о 11.05 год., яка адресату не була вручена, тобто він не був повідомлений належним чином про дату та час судового засідання. Також в матеріалах справи є рекомендоване повідомлення призначення судового засідання на 10.04.2020 року о 09.35 год., але повістка йому судом не направлялася, а про дату та час цього засідання було встановлено з офіційного сайту «Судової влади». Між тим, як зазначає апелянт, Рада суддів України 11 березня 2020 звернулася з листом до громадян, які є учасниками судових процесів, з проханням утриматися від участі у судових засіданнях, у зв`язку з чим до суду було подано клопотання про відкладання судового розгляду, призначеного на 10.04.2020. Однак, як стверджує в апеляційній скарзі ОСОБА_1 та вбачається з матеріалів справи, інших судових повісток йому не спрямовувалося. На офіційному сайті «Судової влади» були відсутні повідомлення про призначення судових засідань. Натомість, як вказує апелянт, він мав намір надати пояснення по справі та докази своєї невинуватості в наступному судовому засіданні, яке не було призначено. Тому 22.06.2020 року він звернувся до суду з клопотанням щодо повідомлення дати та часу наступного судового засідання та долучення до матеріалів справи копії висновку щодо результатів свого медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння. Однак відповіді на дане клопотання не отримав, у зв`язку з чим 10.07.2020 року до Лисичанського міського суду була спрямована заява щодо повідомлення про прийняте рішення по справі про адміністративне правопорушення № 415/1378/20, отримання копії цього рішення та надання можливості ознайомитись з матеріалами справи. Лише 17.07.2020 року захисник ознайомився з матеріалами справи та йому була видана копія рішення (постанови) по справі про адміністративне правопорушення № 415/1378/20. При підготовки даної апеляційної скарги при проведенні моніторингу сайту «Судова влади» встановлено, що лише 24.06.2020 на сайті розміщено повідомлення про призначення судового розгляду справи про адміністративне правопорушення №415/1378/20 на 15.05.2020 року о 08.45 год. Це підтверджує, що йому- ОСОБА_1 знову не була надана можливість своєчасно з`явитися у судове засідання (скрін-шот з сайту «Судової влади додається»). Таким чином апелянт спростовує наведені в оскаржуваному рішенні висновки місцевого суду, що він мав намір затягувати розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого ст. 38 КУпАП, та зазначає, що саме бездіяльність суду першої інстанції щодо не призначення судових засідань привела до затягування розгляду справи.

В судове засідання апеляційного суду особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Овчинніков Д.А. не з`явилися. Між тим ОСОБА_1 надав заяву, в якій зазначив про причини своєї неявки до суду через сімейні обставини та просив розглянути справу за їх відсутності. Отже за наведених обставин та у відповідності до приписів ч.6 ст.294 КУпАП неявки учасників судового провадження не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Дослідивши матеріалі справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо порушення місцевим судом його права на захист під час судового розгляду справи, суд апеляційної інстанції находить їх слушними виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України суди, як і інші органи державної влади, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Мотивуючи своє рішення про можливість розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , та його захисника - адвоката Овчиннікова Д.А., суд першої інстанції констатував поведінку учасників процесу такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого ст.38 КУпАП, та уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення проти безпеки дорожнього руху, а неодноразову їх неявку до суду, котрі повинні добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, розцінив як безпідставне умисне затягування справи.

Натомість з такими висновками місцевого суду не може погодитися суд апеляційної інстанції виходячи з наступного.

Згідно з приписами статті 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, повідомляються про день розгляду справи в той же строк.

Аналіз наведених вище правових положень статей 268, 277-2 КУпАП дає можливість дійти висновку, що про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення особа повідомляється не пізніше як за три доби до дати розгляду справи. В процесі розгляду справи особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право користуватися правами передбаченими статтею 268 КУпАП.

Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

З цього приводу свою правову позицію, у постанові від 30 січня 2020 року (справа №482/9/17, адміністративне провадження №К/9901/38702/18), висловив КАС ВС, зазначивши, що обов`язок повідомляти особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три днів до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа. Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення, та такий висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 742/3757/16-а, від 31 січня 2019 року у справі № 760/10803/15-а, від 19 вересня 2019 року у справі № 686/21230/16-а, від 30 вересня 2019 року у справі № 486/92/17, від 14 листопада 2019 року у справі № 815/1570/16, від 06 грудня 2019 року у справі № 804/7725/17, від 24 грудня 2019 року у справі № 360/403/19.

Такж Суд зазначив, що особі, до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав - на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо.

Законодавство покладає обов`язок щодо своєчасного повідомлення особи про час та місце розгляду справи на уповноважену посадову особу. Зміст цього обов`язку не вичерпується надсиланням тексту відповідного повідомлення, оскільки саме лише надсилання, без отримання, не свідчить про поінформованість особи про час та місце розгляду справи, а отже робить це право недієвим. Для інформування особи про час та місце розгляду справи можуть використовуватися різні способи: рекомендований лист, телеграма, телефакс, телефонограма, особисте вручення повідомлення представникам. Множинність способів повідомлення дозволяє уповноваженій посадовій особі обрати один або декілька способів, які забезпечують поінформованість особи.

Разом з цим Суд зазначив, що, з`ясовуючи поінформованість особи про час та місце розгляду справи, суд також повинен зважати на поведінку особи, яка притягується до відповідальності. Ухилення від одержання повідомлення або інші недобросовісні дії, які свідчать про намагання уникнути участі в засіданні, не можуть бути підставою для скасування постанови.

Натомість у матеріалах справи, що розглядаються, немає доказів, які б свідчили про ухилення правопорушника ОСОБА_1 та/або його захисника Овчиннікова Д.А. від отримання повідомлення. Навпаки, матеріали справи свідчать про недотримання судом першої інстанції вимог закону щодо належного і своєчасного їх повідомлення про дату та час судового розгляду справи. Зокрема, як вбачається з матеріалів справи, до Лисичанського міського суду Луганської області вони надійшли з УПП в Луганській області 25 лютого 2020 року (а.с.11) та у той же день згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями було визначено головуючого суддю Грибанову Л.О. (а.с.12). Згідно повідомлення від 26.02.2020 року ОСОБА_1 був направлений судовий виклик про явку у судове засідання на 18 березня 2020 року на 11.05 годину (а.с.13), але згідно рекомендованого повідомлення «Укрпошта» повернуто суду як невручене адресату (а.с.14-15). У подальшому на адресу ОСОБА_1 судом 24.03.2020 року (а.с.16) було направлено повідомлення про явку у судове засідання на 10 квітня 2020 року на 09.35 годину. Однак від адвоката Овчиннікова Д.А., який отримав повноваження захищати інтереси ОСОБА_1 під час судового розгляду справи, до Лисичанського міського суду 04.04.2020 року було подано клопотання про відкладення розгляду справи відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП на іншу дату через введений з 12 березня 2020 року в Україні карантинний режим (а.с.17-26). Натомість, як свідчать матеріали справи, відкладаючи судовий розгляд на іншу дату, місцевий суд належним чином не повідомив ані ОСОБА_1 , ані його захисника про наступну дату і час судового засідання, та 15 травня 2020 року розгляду справу по суті без участі зацікавлених осіб (а.с.27-28). Крім того, матеріали справи не містять підтвердження щодо належного вручення ОСОБА_1 та його захиснику копії прийнятого судом рішення. Натомість у справі містяться клопотання ОСОБА_1 до Лисичанського міського суду від 22.06.2020 року з проханням повідомити його про дату та час наступного судового засідання та долучення до справи його медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с.32,33), а також подана до суду заява захисника Овчиннікова Д.А. від 10.07.2020 року з проханням повідомити про прийняте судом рішення у справі, з видачою його копії та надання можливості ознайомитися з матеріалами справи (а.с.36).

Таким чином наведене свідчить про недотримання місцевим судом вимог процесуального закону щодо своєчасного та належного повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , та його захисника Овчиннікова Д.А. про дату та час судового розгляду справи.

Згідно ч.1 ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Стаття 17 Закону України №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права, а стаття 18 цього Закону визначає порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Положеннями пп.c) п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантовано право на справедливий суд, у тому числі шляхом захисту себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя.

У свою чергу стаття 59 Конституції України закріплює, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Підсумовуючи вищенаведене апеляційний суд констатує, що у даній справі судом першої інстанції порушено встановлених конституційних та гарантованих конвенційних прав ОСОБА_1 на захист від адміністративного переслідування державними органами, а отже порушення гарантованого йому права на справедливий суд, у зв`язку з чим постанова місцевого суду підлягає скасуванню.

Разом з тим, апеляційний суд погоджується з доводами суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за встановлених у судовому рішенні обставин.

Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом дотримано у повному обсязі.

Як убачається з оскаржуваної постанови місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, пославшись у своїй постанові на надані ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснення, а також на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, зокрема: письмові пояснення свідків ОСОБА_7 і ОСОБА_8 ; рапорт патрульного поліцейського Павлюкова В.О.; протокол про адміністративне правопорушення серії БР №310040 від 16.02.2020 та відеозаписами до нього.

Під час апеляційного розгляду були досліджені матеріали справи, які свідчать про таке.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №310040 від 16.02.2020, складеного відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП вбачається, що 16 лютого 2020 року, приблизно о 13 годині 50 хвилин, правопорушник ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом автомобілем марки «СНЕVROLET CAMARA», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить, згідно протоколу, - ОСОБА_2 , по вул. Орджонікідзе, м.Лисичанська, Луганської області, в районі будинку №15, з наявними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, тремор пальців рук, тощо), в порушення вимог п.2.5 ПДР України, згідно яких: водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння - відмовився, в присутності свідків (а.с.1).

Відмова водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння зафіксована у відповідному акті у присутності двох свідків - ОСОБА_7 і ОСОБА_8 (а.с.2).

Згідно рапорту інспектора взводу №2 роти №2 батальйону УПП в Луганській області ДПП Павлюкова В.О. від 16 лютого 2020 року (а.с.5) вбачається, що 16 лютого 2020 року, під час виконання службових обов`язків у складі екіпажу «Цейлон-117» у межах адміністративної території міста Лисичанська, було виявлено ТЗ автомобіль марки «СНЕVROLET CAMARA», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , припаркований з порушенням встановлених ПДР України, при цьому, поряд із зазначеною автівкою знаходилися громадяни, один з яких, як з`ясувалося у подальшому правопорушник ОСОБА_1 на запитання співробітників ПП, повідомив, що саме він, керуючи зазначеною автівкою, припаркувавав останню із порушенням ПДР України. У подальшому, в ході спілкування із правопорушником ОСОБА_1 , у зв`язку із наявними в поведінці та зовнішності останнього ознак алкогольного сп`яніння, зокрема - різким запахом алкоголю з ротової порожнини, порушенням мови та вираженим тремтінням пальців рук, тощо, - було запропоновано пройти, відповідно до встановленого порядку, огляд на стан алкогольного сп`яніння, від чого правопорушник ОСОБА_1 відмовився, оскільки факту вживання алкогольних напоїв напередодні керування ТЗ не спростовував.

Як вбачається з письмових пояснень свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с.3,4) 16 лютого 2020 року, приблизно о 14 годині 24 хвилини, вони були присутніми в якості понятих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно водія ТЗ марки «СНЕVROLET CAMARA», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , - правопорушника ОСОБА_1 , який, перебуваючи з наявними ознаками алкогольного сп`яніння, зокрема різким запахом алкоголю з ротової порожнини, порушенням мови та вираженим тремтінням пальців рук, тощо, від пропозиції співробітників ПП щодо проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, дійсно, відмовився в їх присутності.

У відповідності до ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Судом апеляційної інстанції були відтворені відеозаписи з нагрудних камер патрульних поліцейських, що містяться у семи файлах СD-R диску, долученого до матеріалів справи (а.с.10), та з яких вбачається, що 16 лютого 2020 року, у денний час, співробітниками патрульної поліції, під час виконання службових обов`язків, було виявлено ТЗ автомобіль марки «СНЕVROLET CAMARA», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , припаркований на вулиці Орджонікідзе міста Лисичанська, з порушенням встановлених ПДР України, при цьому, поряд із зазначеною автівкою знаходилися громадяни, один з яких, як з`ясувалося в ході подальшого спілкування правопорушник ОСОБА_1 на запитання співробітників патрульної поліції повідомив, що саме він, керуючи зазначеною автівкою, припаркувавав останню із порушенням ПДР України, оскільки дорожнього знаку, забороняючого зупинку транспортних засобів, він не помітив. Також у водія ОСОБА_1 було встановлено відсутність поліса страхування цивільної відповідальності, з приводу чого, правопорушника ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.125, ст.126 ч.1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., що також підтверджується долученою до справи копією відповідної постанови (а.с.6). При цьому, під час спілкування із ОСОБА_1 , у зв`язку із наявними в поведінці та зовнішності останнього ознак алкогольного сп`яніння, зокрема - різким запахом алкоголю з ротової порожнини, порушенням мови та вираженим тремтінням пальців рук, - водієві ОСОБА_1 було запропоновано пройти, відповідно до встановленого порядку, огляд на стан алкогольного сп`яніння, від чого останній відмовився, оскільки факту вживання алкогольних напоїв напередодні керування ТЗ не спростовував, зазначивши, що, дійсно, вжив невелику кількість алкогольних напоїв, однак, не зміг відмовити неповнолітній дитині у проханні «покатати його на автівці».

Крім того, досліджені апеляційним судом відеофайли свідчать про те, що під час спілкування із патрульними поліцейськими ОСОБА_1 не давав будь-яких пояснень на спростування висновків суду, що саме він, а не інша особа, за встановлених у судовому рішенні обставин керував автомобілем марки «СНЕVROLET CAMARA», реєстраційний номер НОМЕР_1 . До того ж на відеофайлах зафіксовано, що ОСОБА_1 по мобільному телефону неодноразово спілкувався з невизначеною посадовою особою Управління патрульної поліції та намагався за його допомогою залагодити конфліктну ситуацію з патрульними поліцейськими, що виникла через допущені ОСОБА_1 порушення ПДР.

Таким чином суд апеляційної інстанції відкидає, як неспроможні, доводи апелянта про те, що не він, а особа на прізвище ОСОБА_4 16 лютого 2020 приблизно о 13 год. 30 хв. в район будинку № 15 по вул. Незалежності за кермом автомобіля «CHEVROLET CAMARA» д.р.н. НОМЕР_1 приїхав та зупинився біля ринку РТІ у м. Лисичанську, а його- ОСОБА_1 попросив приглянути за автомобілем поки він відлучиться на нетривалий час по своїм справам. При цьому додані ОСОБА_1 до апеляційної скарги письмові пояснення ОСОБА_4 з цього приводу (а.с.49) не можуть вважатися допустимим доказом, оскільки отримані поза межами судового розгляду та вказаний свідок не був попередженим про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України.

Згідно загальних положень, що містяться у п. 1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.2.9 «а», п.2.5 ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, аналіз досліджених під час судового розгляду та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у відмові особи, яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при обставинах встановлених постановою судді Лисичанського міського суду Луганської області від 15 травня 2020 року, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

При цьому надані апелянтом копії висновку щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння, згідно якого у ОСОБА_1 не виявлено ознак сп`яніння (а.с.46) та епікризу щодо стану його здоров`я (а.с.47) не спростовують правильності висновків місцевого суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, через відмову водія пройти на вимогу поліцейського в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що є самостійним складом даного правопорушення.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, на чому наполягає апелянт, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Водночас, апеляційний суд враховує положення п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, згідно яких провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставини закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

За приписами ч.2 ст.38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.

Отже, оскільки адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП вчинено ОСОБА_1 16 лютого 2020 року та не є триваючим правопорушенням, і на час апеляційного розгляду справи - на 27 серпня 2020 року сплили строки накладення адміністративного стягнення, тому провадження по справі підлягає закриттю на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції, відповідно до ч.8 ст.294 КУпАП, має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Підсумовуючи вищенаведене суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , скасування постанови судді Лисичанського міського суду Луганської області від 15 травня 2020 року та закриття провадження по справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись п.7 ч.1 ст.247, ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову судді Лисичанського міського суду Луганської області від 15 травня 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ЛУГАНСЬКОГО

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ В.В. РУДЕНКО