Справа № 216/3202/17
3/214/3/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 серпня 2020 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Попов В.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , її представника Тарнаповича І.В., потерпілого ОСОБА_2 , його представника Колесніченко І.В., представника потерпілого ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» Літовченко Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривого Рогу, громадянки України, непрацюючої, одруженої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 26 червня 2017 року, о 07 годині 15 хвилин, у м. Кривому Розі, на перехресті нерівнозначних вулиць Каспійська-Світлогірська, водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки БМВ 730Д, р/н НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній дорозі на вул. Каспійській, не надала дороги транспортному засобу марки ГАЗ 33023-288, р/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі на вул. Світлогірській, внаслідок чого відбулося зіткнення, а зазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушила п. 16.11 ПДР України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не визнала, вважаючи винним у вчиненні ДТП водія ОСОБА_2 та пояснила суду, що 26 червня 2017 року, приблизно о 07 годині 15 хвилин, вона, керуючи автомобілем БМВ, в якому знаходилась її малолітня дочка, під`їхала до перехрестя нерівнозначних доріг, на якому світлофор в той момент не працював і зупинилась. В той же час із правого боку під`їжджав легковий автомобіль, який знаходився на відстані 30-40 м від перехрестя, а з лівого боку на відстані близько 100 м рухався автомобіль «Газель», який наближався до перехрестя. Пропустивши автомобіль, який рухався з правого боку, вона відновила рух, оскільки автомобіль «Газель» в цей час знаходився на відстані близько 50 м від перехрестя, та вони один одному не створювали небезпеки чи перешкод. Проїхавши першу половину перехрестя, тобто смугу, по якій до перехрестя наближався автомобіль «Газель», керований нею автомобіль БМВ «заглух» та перестав набирати швидкість. Тоді, щоб не залишатись на середині перехрестя, вона, не застосовувала гальмування, продовжила далі рухатись «накатом», щоб звільнити перехрестя та через деякий час відчула удар у водійські двері. Автомобіль «Газель» рухався зі швидкістю близько 40-50 км/год. Зіткнення відбулось на зустрічній смузі для руху відносно напрямку руху автомобіля «Газель», в той час, коли керований нею автомобіль вже майже повністю проїхав перехрестя та залишив смугу, по якій рухався автомобіль «Газель».

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_2 суду пояснив, що, наближаючись до перехрестя вулиць Світлогірська-Каспійська, він побачив автомобіль БМВ, який стояв на перехресті з правого боку відносно напрямку його руху. Коли автомобіль «Газель» під його керуванням виїхав безпосередньо на перехрестя, автомобіль БМВ відновив рух та відбувся удар переднім правим кутом автомобіля «Газель» в ліве переднє колесо та ліве переднє крило автомобіля БМВ. Він машинально вивернув кермо вліво. Удар відбувся на смузі руху автомобіля «Газель». На перехресті швидкість руху автомобіля «Газель» складала близько 40 км/год. Автомобіль БМВ, який стояв на перехресті, він бачив, знаходячись на відстані близько 100 м. Автомобіль БМВ розпочав рух в той момент, коли автомобіль «Газель» знаходився на відстані 2-3 м від його смуги руху. Він застосував гальмування і відворіт керма вліво. До зіткнення він рухався на відстані близько 05-1,0 м від правого краю проїжджої частини. Місце зіткнення знаходиться в середині зафіксованого в схемі ДТП сліду гальмування, а саме в тому місці, в якому сходяться розмірні стрілки, відображені в схемі ДТП від 26.06.2017 року «4,5», «3,2» та «10,4», тобто на відстані 10,4 м перед сталим орієнтиром по ходу руху автомобіля «Газель» та на відстані 9 м перед сталим орієнтиром по ходу руху автомобіля БМВ. Автомобіль «Газель» знаходився в технічно справному стані, без вантажу, з двома пасажирами. Свідчення, які він надав про обставини ДТП в суді по справі №214/3853/17, протоколи судових засідань якого долучені до матеріалів справи №216/3202/17, він підтримує в повному обсязі.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що знаходився в автомобілі «Газель» в якості пасажира. Коли вони під`їжджали до перехрестя вулиць Світлогірська-Каспійська, він побачив, що з правого боку на перехрестя виїхав автомобіль БМВ, з яким відбулося зіткнення. Удар відбувся у праву частину автомобіля «Газель». Світлофор на перехресті не працював. Автомобіль «Газель» рухався зі швидкістю десь 50 км/год на відстані близько 1,0 м від правого краю проїжджої частини. Він сидів на задньому сидінні і не бачив всіх обставин ДТП. Також свідок ОСОБА_4 указав, що місце зіткнення відбулося в тому місці, в якому на проїзній частині знаходиться бокове скло автомобіля «Газель», яке він від удару видавив своїм плечем, тобто поруч з осипом бруду і пилу, який зафіксований на зустрічній для автомобіля «Газель» смузі для руху. Він не бачив, чи зупинявся автомобіль БМВ перед перехрестям та подальший характер його руху через перехрестя.

Допитаний в судовому засіданні інспектор ОСОБА_5 , який складав схему ДТП, пояснив, що зафіксовані у схемі сліди гальмування належать автомобілю «Газель». На місце зіткнення, зафіксоване у схемі ДТП від 26.06.2017 року, вказав водій ОСОБА_2 . Водій ОСОБА_3 була в шоковому стані, хвилюючись за свою малолітню дочку, яка під час ДТП знаходилась в автомобілі БМВ, тому не могла визначитись з місцем зіткнення. Після складання схеми і надання її для підпису водіям, ОСОБА_1 указала, що не згодна із зазначеним на схемі місцем зіткнення і що, на її переконання, воно знаходиться в тому місці, в якому знаходився осип бруду і пилу, про що зазначила у своїй письмовій заяві. Деякі розміри, які він написав у схемі, нерозбірливі, і він не може вказати деякі відстані, зазначені в схемі.

Допитаний в судовому засіданні інспектор ОСОБА_6 , який був присутній на місці ДТП під час оформлення матеріалів, пояснив, що 26 червня 2020 року він був відповідальним офіцером по оформленню матеріалів ДТП в м. Кривому Розі. Прибувши на місце пригоди, він бачив слід гальмування, який, виходячи з дорожньої обстановки, належав автомобілю «Газель». Уламки пластику, скла та бруду від контактної взаємодії транспортних засобів автомобілів «Газель» та БМВ були розташовані на зустрічній смузі для руху відносно напрямку руху автомобіля Газель. Початок осипу бруду знаходився на відстані близько 1,0-1,5 м від лівого краю проїжджої частини по ходу руху автомобіля «Газель». Виходячи з розташування зафіксованого осипу, яке вказує на приблизне місце зіткнення, автомобіль БМВ майже закінчив проїзд перехрестя. Удар відбувся переднім кутом автомобіля «Газель» в передню ліву частину автомобіля БМВ. Світлофор на момент ДТП не працював. Автомобіль БМВ виїжджав з другорядної дороги, автомобіль «Газель» рухався по головній дорозі.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_7 пояснив, що згідно проведених ним розрахунків в діях ОСОБА_1 невідповідностей вимогам ПДР, які могли знаходитись в причинному зв`язку з ДТП, не вбачається. У відповідності до нормативно-методичної літератури, однією з основних ознак, які найбільш точно вказують на місце зіткнення, є осип бруду і пилу. Свідчення ОСОБА_2 у частині того, що місце зіткнення розташовувалось на відстані 9,0 м від сталого орієнтиру та на відстані 10.4 м на сліді гальмування технічно не спроможні. Також місце зіткнення, встановлене працівниками поліції, технічно не спроможне. Також однією з ознак, яка може вказати точно на місце зіткнення це різка зміна напрямку чи злам сліду гальмування. Дугоподібний слід вказує лише на розташування транспортного засобу відносно меж проїзної частини в процесі його гальмування, не більше. Різкої зміни напрямку сліду гальмування чи його зламу в даному випадку не зафіксовано. Виходячи з встановленого місця зіткнення, технічно справного стану автомобіля «Газель» та того, що ОСОБА_2 спочатку рухався на відстані 0,5-1,0 м від правого краю проїзної частини свідчить про те, що він спрямовано змінив напрямок свого руху на зустрічну смугу. Під час проведення першої експертизи він не мав можливості визначити місце зіткнення, оскільки осип бруду і пилу на схемі зафіксовані до сталого орієнтиру електроопори №294, інша слідова інформація була зафіксована до меж проїзної частини, а сама електроопора не була прив`язана до меж проїзної частини, і він не мав можливості ув`язати всю слідову інформацію між собою. Під час проведення першої експертизи для визначення місця зіткнення у нього не було достатньо даних. Для проведення першої експертизи він отримував матеріали справи на 98 аркушах, для проведення другої експертизи на 117 аркушах. У матеріалах справи був висновок експертизи Харківського інституту, який він вивчав. Якщо харківські експерти прийняли за умову, що місце зіткнення розташовувалось там, де його зазначили працівники поліції, то і їх висновки є умовними. Висновки обох своїх експертиз він підтверджує в повному обсязі. Висновки другої проведеної ним експертизи не впливають на висновки першої проведеної ним експертизи в частині того, що в діях ОСОБА_1 не вбачається невідповідностей вимогам ПДР, які могли знаходиться в причинному зв`язку з ДТП. Згідно схеми ДТП автомобіль «Газель» розташовується на відстані не 52 м від сталого орієнтиру, а на відстані 7,4 м. При проведені експертизи він використовував схему ДТП та керувався постановою суду. Якщо дані, які зазначені в постанові суду, відрізнялися б від даних, які містяться в матеріалах справи, він на це обов`язково вказав би. Він досліджував механізм ДТП як вказаний ОСОБА_2 , так і вказаний ОСОБА_1 . Свідчення ОСОБА_1 стосовно механізму ДТП могли бути такими, як вона вказала. Він не має повноважень давати юридичну оцінку рішенням суду, він розглядає механізм ДТП з технічної точки зору. Якщо ОСОБА_2 не здійснив би маневр відвороту керма вліво, він мав би технічну можливість запобігти ДТП, оскільки його віддалення в момент виникнення небезпеки для руху більш ніж вдвічі перевищувало його ж зупиночний шлях.

Судом також було досліджено протоколи судових засідань від 02.08.2017 року, 11.08.2017 року та 18.06.2018 року, стенограму судового засідання від 18.06.2018 року та аудіозапис допиту експертів Харківського НДІСЕ від 18.06.2018 року по справі 214/3853/17, долучені до матеріалів справи захисником Тарнаповичем І.В., які суд вважає належними та допустимими доказами, оскільки дані, відображені в них, стосуються справи, що розглядається та здобуті в суді і особи, які надавали свої свідчення, попереджались судом про завідомо неправдиві показання.

Згідно протоколу судового засідання від 11.08.2017 року, ОСОБА_1 надавала свідчення. які аналогічні тим, які вона надала під час її допиту в суді. Згідно даного протоколу судового засідання, ОСОБА_2 указав, що зіткнення відбулось на правій стороні, тобто на тій, по якій рухався керований ним автомобіль «Газель», після чого його відкинуло на зустрічну смугу. Автомобіль БМВ він побачив за 100-150 м. Він зупинився перед перехрестям, а потім, оскільки він рухався по головній дорозі, продовжив свій рух. Загальмувати він не встиг через складну обстановку. Він рухався по своїй смузі на відстані 0,5 м від правого краю проїжджої частини. Вважає, що слід гальмування належить передньому лівому колесу автомобіля БМВ, яке заклинило, що було видно під час його завантаження на евакуатор. Із місцем зіткнення, яке зазначено в схемі, не згодний. Місце зіткнення він указав самостійно на сліді гальмування, що підтвердив під час допиту, а саме, що місце зіткнення розташовано в тому місті, в якому сходяться розмірні стрілки, відображені в схемі ДТП від 26.06.2017 року «4,5», «3,2» та «10,4», тобто у відповідності до цієї схеми на відстані 10,4 м перед сталим орієнтиром по ходу руху автомобіля «Газель» та на відстані 9,0 м перед сталим орієнтиром по ходу руху автомобіля БМВ. Інспектор поліції Чабанюк О.О. вказав, що водій БМВ звертала увагу на те, що місце зіткнення розташоване на зустрічній смузі, що це ОСОБА_2 порушив ПДР, оскільки відвернув кермо ліворуч, через що зіткнення відбулось на зустрічній смузі на вул. Світлогірській, що від стовпа до краю проїзної частини відстань не зазначена, а на схемі ДТП указаний гальмівний шлях «Газелі», його було чітко видно, і по напрямку руху це не міг бути гальмівний шлях БМВ.

Згідно протоколу судового засідання від 02.08.2017 року ОСОБА_2 своєї вини у скоєнні ДТП не визнав, пояснивши, що, під`їжджаючи до перехрестя, він бачив, що світлофор не працює, він зменшив швидкість з 60 до 50 км/год, можливо й менше, автомобіль БМВ стояв праворуч. Він їхав по головній дорозі і тому продовжив рух. БМВ розпочав рух в той час, коли керований ним автомобіль знаходився вже на перехресті, він не міг загальмувати, оскільки до БМВ в той час залишалось 5 метрів, він відчув удар і його відкинуло вліво. Рухався згідно знаку «Головна дорога» і тому ПДР не порушував. Перед зіткненням намагався загальмувати, але не встиг. Загальмував у момент зіткнення, застосувавши відворіт керма перед самим ударом. БМВ розпочав рух, коли «Газель» вже знаходився на перехресті на відстані 4-5 м. Він діяв у відповідності до знаку «Головна дорога», рухався по головній дорозі і мав переважне право. Зіткнення відбулось на його смузі руху.

Згідно протоколу судового засідання від 18.06.2018 року, стенограми судового засідання від 18.06.2018 року та аудіозапису судового засідання від 18.06.2018 року, експерт ОСОБА_8 , відповідаючи на поставлені запитання, вказав, що характер слідів, зафіксованих в схемі ДТП, установити не може, оскільки це можна встановити лише на місці ДТП. Швидкість автомобіля встановлювали виходячи з умови, що йому належать сліди гальмування, але чи належать вони автомобілю БМВ, він установити не може. Відстань переміщення автомобіля БМВ до зупинки 52,6 м він визначив, прибавивши всі розміри, які зазначені від сталого орієнтиру, оскільки він так зрозумів. Якщо сліди не належать автомобілю БМВ, то суд не повинен враховувати встановлену швидкість. Точно на місце ДТП вказують уламки і пил, а найбільш точно сліди переміщення до зіткнення, але такі сліди не зафіксовані. Зіткнення відбулось перед початком осипу. Час та характер руху автомобіля БМВ йому невідомий, але він зробив висновок на підставі того, що той виїхав з другорядної дороги. Якщо сліди не належать автомобілю БМВ, то місце зіткнення знаходиться перед осипом. Встановити конкретне місце зіткнення неможливо. На значну кількість поставлених питань експерт ОСОБА_8 не міг відповісти, посилаючись на те, що у нього немає даних. Допитаний судом експерт ОСОБА_9 , відповідаючи на питання, вказав, що показання учасників і свідків, записні на компакт-диск, не є предметом автотехнічного дослідження, це відноситься до фоноскопічної експертизи, і вони не могли встановити місце зіткнення.

Аналізуючи матеріали справи 216/3202/17 та долучені до них за клопотаннями сторін копії матеріалів зі справи 214/3853/17, суд критично ставиться до показань ОСОБА_2 , оскільки його свідчення надані в різний час, є суперечливими між собою та не узгоджуються з наявними в матеріалах справи доказами.

Так, ОСОБА_2 підтвердив У судовому засіданні, що місце зіткнення розташоване в тому місці, де на схемі місця ДТП від 26.06.2017 року на першому по ходу його руху гальмівному шляху сходяться розмірні стрілки з цифрами «4,5», «3,2» та «10,4», тобто, на відстані 4,5 м за початком цього гальмівного шляху. При цьому ОСОБА_2 указує, що цей слід належить передньому колесу автомобіля БМВ. Такі свідчення ОСОБА_2 є суперечливими, не можуть сприйматися судом як фактичні, оскільки місце зіткнення в такому разі повинно було знаходитись щонайменше на початку цього сліду, а не на відстані 4,5 м від його початку, як вказує ОСОБА_2 . Також свідчення ОСОБА_2 щодо вказаного ним місця зіткнення спростовуються висновком судової експертизи № 32/10.4/202 від 06.09.2019 року, якою встановлено, що місце зіткнення, вказане ОСОБА_2 та зафіксоване на схемі ДТП поліцейським Чабанюком О.О. з технічної точки зору не спроможні. Свідчення ж ОСОБА_10 не позбавлені технічного сенсу. Також є суперечливими і свідчення ОСОБА_2 стосовно його прямолінійного руху через перехрестя, оскільки вказаною судовою експертизою встановлено, що місце зіткнення могло мати місце лише там, де вказала ОСОБА_10 , тобто на зустрічній для автомобіля «Газель» смузі для руху, що свідчить про здійснення ОСОБА_2 зміни напрямку руху вліво на зустрічну смугу для руху. Також указане ОСОБА_2 місце зіткнення спростовується показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_4 , який поясняв, що місце зіткнення автомобілів розташоване в тому місці, в якому знаходилось видавлене ним під час ДТП бічне скло автомобіля «Газель» та яке згідно фотознімків, долучених до матеріалів справи, знаходиться на зустрічній для автомобіля «Газель» смузі для руху поруч з осипом бруду і пилу. Так само спростовуються свідчення ОСОБА_2 у частині того, що слід гальмування належить передньому колесу автомобіля БМВ, свідченнями поліцейських ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які вказали, що згідно дорожньої обстановки на місці ДТП слід гальмування належав автомобілю «Газель» і не міг належати автомобілю БМВ, а також показаннями ОСОБА_1 , яка вказала що не застосовувала гальмування.

Судом досліджено висновок комплексної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи №23931/4133 від 07.02.2018 року, долучений до матеріалів справи представником потерпілого Колесніченко І.В., згідно з яким в діях ОСОБА_10 вбачаються невідповідності вимогам ПДР України, що знаходяться в причинному зв`язку з ДТП.

Суд критично ставиться до висновків даної експертизи, оскільки із дванадцяти поставлених перед експертами питань вони відповіли лише на три з них, пославшись на недостатність даних. Експерти направляли до суду клопотання про надання їм додаткових вихідних даних, яких не отримали. Під час допиту в суді по справі 214/3853/17 експерти ОСОБА_11 і ОСОБА_9 указали, що не можуть визначити, якому із транспортних засобів належать сліди, зафіксовані на схемі ДТП. У якому місці на проїжджій частині знаходиться місце зіткнення, експерти також установити не змогли. Висновки експертизи №23931/4133 від 07.02.2018 року суд уважає умовними, оскільки такі ґрунтуються на припущеннях, що сліди гальмування належали автомобілю БМВ та що місце зіткнення знаходиться там, де його зафіксували працівники поліції, тому такі висновки не можуть братись судом до уваги під час прийняття рішення по справі. Експерти в своїх висновках вказали, що встановити розташування місця зіткнення на проїзній частині з прив`язкою до меж проїзної частини з числовою прив`язкою експертним шляхом неможливо, оскільки в схемі відсутні інформативні ознаки, а також зазначили, що розрахунки проводились умовні, тобто, за умови, що сліди гальмування належали автомобілю БМВ і за умови, що місце зіткнення розташовується в місці, зазначеному у схемі ДТП. Також експертами під час виконання судової експертизи №23931 від 27.02.2018 року припустились помилки при визначені відстані переміщення автомобіля БМВ до повної зупинки, яка фактично складає 7,4 м за сталим орієнтиром, а експерти визначили цю відстань як 52,6 м. Також помилка в розрахунках експертів щодо відстані переміщення автомобіля БМВ до повної зупинки підтверджується фотознімками з місця ДТП, на яких видно одночасно і сталий орієнтир електроопору, до якої відбувалась прив`язка, і сам автомобіль БМВ, який знаходиться на незначній відстані від цієї опори, а не на відстані 52,6 м. Також під час допиту в суді експерт ОСОБА_12 указав, що місце зіткнення розташовується перед початком осипу, але в експертизі прийняв за умову, що зіткнення відбулось перед початком сліду, який розташований з іншого боку перехрестя.

Допитані судом експерти ОСОБА_9 і ОСОБА_8 , що зафіксовано в протоколі судового засідання від 18.06.2018 року, кожен окремо зазначили, що належність слідів гальмування вони визначити не можуть. Місце зіткнення повинно знаходитись перед початком виявленого осипу, але оскільки вони дійшли висновку, що сліди гальмування не можуть належати автомобілю «Газель», умовно прийняли, що місце зіткнення знаходиться перед слідом гальмування. Чи відповідали дії ОСОБА_2 вимогам ПДР, експерти визначити не можуть, оскільки для цього в них не було достатніх даних. Аудіозаписи судових засідань, на яких зафіксовані показання учасників та свідків ДТП, експерти не досліджували, зазначивши, що це не є предметом експертного дослідження, тому і не бралися показання свідків та учасників ДТП до уваги. Висновків про те, що в діях ОСОБА_10 вбачаються невідповідності вимогам ПДР, дійшли, виходячи з того, що вона рухалась по другорядній дорозі, без встановлення характеру її руху через перехрестя.

Суд дослідив джерела нормативно-методичної літератури по встановленню місця зіткнення, копії яких долучені до матеріалів справи представником ОСОБА_13 , згідно з якими достатньо точно місце зіткнення визначається за розташуванням землі, бруду і пилу, що осипається з транспортних засобів в момент удару саме в тому місці, де відбувається удар та витікання рідини.

Виходячи з висновків судової експертизи №32/10.4/202 від 06.09.2019 року, на підставі показань судового експерта Пилипенка А.М., дослідження нормативно методичної літератури щодо визначення місця зіткнення, фотознімків, на яких зафіксовано осип із транспортних засобів дрібних уламків, пилу і бічного скла від автомобіля «Газель», суд приходить до висновку, що місце зіткнення транспортних засобів знаходиться саме в тому місці, де вказала ОСОБА_1 , тобто в місці, в якому зафіксовано на схемі ДТП від 26.06.2017 року під номерами 6-7 місце осипання та витік рідини, а відтак на зустрічній для автомобіля «Газель» смузі для руху.

Згідно висновків комплексної судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи №7/10.4/176 та №7/10.1/177 від 18.05.2018 року, в діях ОСОБА_10 по керуванню автомобілем невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які знаходяться в причинному зв`язку з ДТП, не вбачається. Судовий експерт ОСОБА_7 в суді підтвердив правильність проведеної ним експертизи.

Суд не бере до уваги постанову Саксаганського районного суду від 18.06.2018 року та аостанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.08.2018 року, долучені до матеріалів справи за клопотанням представника ОСОБА_14 , якими провадження у справі відносно ОСОБА_2 закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП та які вступили в законну силу, оскільки цими постановами не оцінювалось дій ОСОБА_1 та її вина не була встановлена.

Отже, зважаючи на все вищевикладене, враховуючи позицію ОСОБА_15 , її представника Тарнаповича І.В., пояснення ОСОБА_2 , його представників Колесніченко І.В. і Літовченко Т.М., свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , судового експерта Пилипенка А.М., досліджених протоколів судових засідань по справі 214/3853/17 в частині свідчень судових експертів Степко В.О. і Ольхова В.С. та потерпілого ОСОБА_2 , дослідивши письмові матеріали справи, надавши оцінку наявним доказам в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 124 КУпАП передбачена адміністративну відповідальність за порушення водіями правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Умовами настання адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП є обов`язкова наявність причинного зв`язку між порушенням Правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди як обов`язкового елементу об`єктивної сторони матеріального складу правопорушення.

Згідно з вимогами ст. ст. 245, 252 КУпАП, під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне дослідження всіх обставин справи.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші підстави для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23.12.2005 року (зі змінами), суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП, можуть бути лише водії транспортних засобів. При цьому пошкодження таких засобів, вантажів, шляхів, шляхових та інших споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху. Пошкодження названих об`єктів, спричинене порушенням зазначених правил не водієм або діями водія, не пов`язаними з таким порушенням, не тягне адміністративної відповідальності за цією статтею.

Пунктом 24 цієї ж Постанови звернуто увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників. При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247 і 280 КпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз, виклику експертів, спеціалістів, тощо.

Ураховуючи обставини дорожньо-транспортної пригоди, умови дорожньої обстановки, в якій вона відбулася, а також характер дій її учасників, суд приходить до висновку про відсутність в діях водія ОСОБА_1 порушень ПДР України, які знаходяться в причинному зв`язку з наслідками ДТП, що настали, оскільки в ході проведення судових експертиз №7/10.1/176/7/10.1/177 від 18.05.2018 року та №32/10.4/202 від 06.09.2019 року встановленим є факт того, що зіткнення транспортних засобів відбулось на зустрічній для автомобіля «Газель» смузі для руху в той час, коли автомобіль БМВ завершував проїзд перехрестя та що в даній дорожній ситуації в діях ОСОБА_1 по керуванню автомобілем БМВ невідповідностей вимогам ПДР України, які знаходяться в причинному зв`язку з ДТП, не вбачається.

Отже, дослідивши зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази, надавши їм оцінку за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись вимогами закону, оцінюючи кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

У свою чергу, аналізуючи доводи представників потерпілого Боровця М.М. з приводу того, що вихідні дані для проведення судових експертиз №7/10.1/176/7/10.1/177 від 18.05.2018 року та №32/10.4/202 від 06.09.2019 року були задані експертам не об`єктивно та носять суб`єктивний характер, суд не приймає до уваги, оскільки для проведення вказаних експертиз суд надавав експертам матеріали справи в повному обсязі, зазначивши в постанові про призначення експертизи дані з урахуванням свідчень особи, що притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, свідків та даних, які містяться в матеріалах справи. Також суд не враховує доводи представників потерпілих стосовно того, що постановами Саксаганського районного суду і апеляційного суду Дніпропетровської області, якими провадження по справі відносно ОСОБА_2 закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки цими постановами не встановлено факту порушення ОСОБА_1 ПДР, які стали причиною ДТП. Окрім того, суд не приймає доводів представників потерпілого ОСОБА_2 стосовно того, що ОСОБА_1 винна у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, лише тому, що вона виїхала на перехрестя з другорядної дороги, оскільки ними не враховано характеру переміщення автомобіля БМВ через перехрестя, а висновками судових експертиз №7/10.1/176/7/10.1/177 від 18.05.2018 року та №32/10.4/202 від 06.09.2019 року встановлено, що в діях ОСОБА_1 не вбачається порушень ПДР, які знаходяться в причинному зв`язку з ДТП.

Між тим, у відповідності до положень ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, тобто, у даному випадку, не пізніше 26 вересня 2017 року, однак на момент розгляду даної справи строки давності накладення адміністративного стягнення закінчились.

Згідно п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 38, 124, 245, 247, 251, 252, 268, 269, 280, 283, 287-289 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, у відношенні ОСОБА_1 у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В.В. Попов.