Справа № 731/248/20 Головуючий у 1 інстанції Савенко А. І.
Провадження № 33/4823/305/20
Категорія - ч.2 ст. 184 КК України.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2020 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд - суддя Антипець В. М.,

Розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Варвинського районного суду Чернігівської області від 31 липня 2020 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Октябрь Джанкойського району Республіки Крим, з неповною середньою освітою, не одружена, не працююча, яка має на утриманні чотирьох малолітніх дітей, зареєстрована та проживаюча по АДРЕСА_1 ,

притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 184 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420 грн 40 коп.

Як установив суд, 09 червня 2020 року за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 ухилялася від виконання передбачених законом обов`язків щодо забезпечення належних умов життя та виховання своїх неповнолітніх дітей - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5, а саме: незадовільний санітарно-гігієнічний стан помешкання, діти голодні та брудні, на всіх ліжках відсутня постільна білизна, матраци та простирадла непридатні до використання, мати зачинила своїх дітей у будинку на зовнішній замок без можливості виходу назовні у разі виникнення небезпеки та залишила їх без нагляду дорослих.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, як необґрунтовану, та постановити нову, якою провадження у справі закрити за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення.

Аргументує тим, що працівниками соціальних служб регулярно порушуються її права на особисте життя, в яке соцпрацівники постійно втручаються, протягом тижня часто їй телефонують та контролюють кожний її крок. Вона має бути постійно на зв`язку та відповідати на всі дзвінки, що свідчить про порушення положень ст. 301 ЦК України та ст. 32 Конституції України.

Звертає увагу, що на порушення вимог ч. 2 ст. 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення був складений через 9 днів після виявлення такого порушення, що суд залишив поза увагою.

В обґрунтування судового рішення суд поклав виключно показання соціальних працівників, які є посадовими особами і їх свідчення не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки такі особи є представниками суб`єкта владних повноважень, які надають соціальні послуги родинам, які перебувають у складних життєвих обставинах та зацікавлені у тому, щоб вона була притягнута до адміністративної відповідальності.

Посилається на практику Європейського Суду з прав людини щодо обов`язку доказування, який покладається на суб`єктів владних повноважень, та які мають діяти лише на підставі, межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Частиною 2 статті 184 КУпАП передбачена відповідальність батьків за ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

09 червня 2020 року голова громадської організації «Ритм нашого життя» та працівник ювенальної поліції ОСОБА_6 приїхали до будинку ОСОБА_1 з метою надати соціальну допомогу, а саме передати набір харчових продуктів. Даний візит був плановий, така допомога надавалась усім багатодітним родинам. Коли вони прибули до будинку ОСОБА_1 , то він був зачинений на навісний замок, а всередині будинку при зачинених вікнах перебували діти, не зважаючи на те, що на вулиці стояла спекотна погода, вікна на зовні не відчинялись, при цьому, діти не мали можливості вийти з будинку. Коли вони зазирнули у вікно, то побачили, що діти знаходяться без нагляду дорослих, брудні, в помешканні не прибрано, повалені меблі та розкидані речі.

На телефонний дзвінок додому повернулася матір, яка почала кричати від чого діти розплакалися, вона зачинилась у будинку та продовжувала кричала на дітей. На вмовляння працівника служби у справах дітей ОСОБА_1 відчинила двері та пустила їх у будинок, щоб переконатися, що з дітьми все гаразд.

Під час обстеження умов проживання було встановлено, що діти з ранку перебували без нагляду дорослих, один з хлопчиків мав поріз на руці, який отримав в результаті того, що його брат різав хліб та порізав його. Будинок, в якому проживає ОСОБА_1 з дітьми мав антисанітарний стан, у дітей на ліжках не було постільної білизни, спальні місця брудні, одяг розкиданий по помешканню та брудний. Приготованої їжі для дітей під час огляду виявлено не було, так само як запасу продуктів для її приготування.

Свідок ОСОБА_7 окрім встановлених обставин подій 09 червня 2020 року, вказала на те, що 15 червня 2020 року пішла до будинку ОСОБА_1 за дорученням голови Варвинської ОТГ, коли прийшла, то будинок був зачинений, діти перебували всередині без нагляду дорослих, а сама матір перебувала в іншому місці села з найменшою дитиною.

Свідок ОСОБА_6 додатково вказувала на те, що ОСОБА_1 , яка є вагітною, вона бачила в кафе «Варвинчанка» у компанії людей, які розпивали алкогольні напої, батьківських обов`язків щодо чотирьох малолітніх дітей, вона не виконує, оскільки не забезпечує їх найнеобхіднішим, як то їжа, випраний одяг, санітарно-гігієнічні умови проживання.

З доданих до матеріалів справи документів, убачається, що ОСОБА_1 проживає у будинку, який був придбаний за кошти Варвинської ОТГ, у якому проведений частковий ремонт.

Сама ОСОБА_1 пояснювала, що у домоволодінні наявне водопостачання, техніка для прання та приготування їжі, що вказує на забезпечення реальної можливості дбати про санітарно-гігієнічні умови проживання дітей та їх харчування.

Незважаючи на усі зусилля громади та працівників соціальної служби, ОСОБА_1 не здатна прибрати у будинку, який їй придбали, приготувати їжу та випрати одяг для дітей.

Доводи апелянта про постійний нагляд з боку соціальних служб, про їх втручанням у її особисте життя, порушення її конституційних прав, не відповідають дійсності.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Таким чином, ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, передбачає бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям), незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Згідно акту оцінки потреб сім`ї, складеному за повідомленням № 52 від 09 червня 2020 року, в ході візиту до родини були виявлені порушення прав дітей, які за відсутності матері перебували у зачиненому будинку, та які у разі виникнення небезпеки не змогли б його покинути через те, що він був зачинений ззовні.

Коли мати на дзвінок соціальних працівників повернулась додому, то поводила себе агресивно, у присутності дітей кричала нецензурною лайкою, кричала на дітей та змушувала їх збирати речі. У будинку панували безлад та антисанітарія, на ліжках відсутня постільна білизна, а матраци та простирадла непридатні до використання (а.с. 12-17).

Час перевірки складав з 10 по 16 червня 2020 року, що і зумовила складання протоколу про адміністративне правопорушення 18 червня 2020 року, оскільки для його складання окрім самого факту допущеного порушення необхідно було зібрати докази виявлених фактів.

В ході перевірки та спілкування з дітьми було встановлено, що найстарша дитина ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 виконує по господарству дорослу роботу, при цьому мати змушує його ходити по найму та заробляти гроші, весною він копав городи в людей.

ОСОБА_1 щомісячно отримує соціальну допомогу в сумі 11 778 гривень, проте, одяг дітям не купує, а регулярно приходить до пункту обміну за одягом та взуттям бувшому у вжитку, при цьому за отриманими речами не доглядає, дуже рідко пере. За словами односельців забруднені речі жінка просто спалює.

Не дивлячись на значний строк вагітності, ОСОБА_1 продовжує вживати алкоголь, палити та проводити час в сумнівних компаніях. Окрім цього, жінка схильна до агресії, не завжди контролює поведінку, кричить на дітей, висловлюється в їх бік нецензурною лайкою та може бити. Останнім часом стосунки з членами громади погіршилися, часто виникають конфлікти з вихователями, сусідами.

Висновком оцінки потреб сім`ї встановлено, що ОСОБА_1 недбало ставиться до базових потреб дітей, а саме: порушується задоволення потреб у раціональному харчуванні, належних побутових умовах, у забезпеченні здоров`я та безпеки, дітям приділяється недостатньо уваги та часу (а.с. 18).

Під час складання протоколу та оформлення матеріалів не було допущено жодних порушень вимог законодавства та безпідставного втручання в особисте життя правопорушниці, оскільки посадові особи діяли в межах наданих їм повноважень Більш того, вказуючи на безліч прав, якими вона наділена, ОСОБА_1 не звернула уваги на те, що надані їй права нерозривно пов`язані з такою ж кількістю обов`язків, яких вона не виконує.

Будучи притягнутою до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов`язків 21 січня 2020 року, ОСОБА_1 на шлях виправлення не стала та не почала піклуватись про дітей належним чином, продовжувала залишати їх без належного нагляду, у будинку з січня місяця і досі панує антисанітарія, бруд та безлад і це при тому, що для того щоб поскладати речі, навести лад, повитирати пил, випрати одяг та приділити дітям увагу, не потрібні грошові кошти.

З матеріалів справи убачається, що родина ОСОБА_9 неодноразово перебувала під соціальним супроводом через зловживання ОСОБА_1 алкогольними напоями та ухиленням від виконання своїх батьківських обов`язків.

Вимога ч. 2 ст. 254 КУпАП про складання протоколу про адміністративне правопорушення протягом 24 годин з дня виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у даній справі не була порушена. Невиконання батьківських обов`язків є триваюче правопорушення, фіксація якого потребує додаткового часу для зібрання доказів, перевірки фактів, а тому затримка із складанням протоколу на 10 днів, ніяким чином не порушила нічиїх прав та не вплинула на правильність та обґрунтованість висновків суду.

Суд першої інстанції, на виконання вимог ст.ст.245, 280, КУпАП, забезпечив всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, допитав усіх свідків, перевірив зібрані докази і прийняв аргументоване та законне рішення, підстав для скасування якого не вбачається.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 245, 280, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Варвинського районного суду Чернігівської області від 31 липня 2020 року щодо ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 184 КУпАП, без змін.

Постанова є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Антипець