Номер провадження 3/523/5748/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" жовтня 2020 р.

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Мурманова І.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з полку Управління патрульної поліції в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Азербайджан, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 102383 складеного 02 серпня 2020 року інспектором 2 взводу 8 роти 1 батальйону полку УПП в Одеській області ДПП лейтенантом поліції Галицьким В.В., за обставинами того, що 02.08.2020 року близько о 04 год. 02 хв. ОСОБА_3 , керував автомобілем марки «ВАЗ 21063 » реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вулиці Миколаївська дорога № 259 Б, в м. Одесі, з характерними ознаками алкогольного сп`яніння: порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р., № 1306.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України, від 10.10.2001 р. встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання призначене на 02.09.2020 року ОСОБА_3 , не з`явився, від підпису у протоколі про ознайомлення з місцем та часом розгляду справи відмовився, однак, судом було здійснено виклик останнього на зазначену дату шляхом направлення судової повістки. Згідно відмітки працівника поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою». В судове засідання призначене на 09.10.2020 року о 10 год. 20 хв., ОСОБА_4 також не з`явився, на адресу суду повернувся поштовий конверт з відміткою працівника поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до ст. 268 КУпАП, присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не є обов`язковою.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Таким чином, суддя дійшов висновку щодо можливості розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутності ОСОБА_1 , відносно якого судом вживались заходи щодо його сповіщення.

Згідно ст. 16 КУпАП, іноземці і особи без громадянства, які перебувають на території України, підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах з громадянами України. Питання про відповідальність за адміністративні правопорушення, вчинені на території України іноземцями, які згідно з чинними законами та міжнародними договорами України користуються імунітетом від адміністративної юрисдикції України, вирішуються дипломатичним шляхом.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 102383 від 02.08.2020 року, довідку на підтвердження відсутності даних щодо притягнення ОСОБА_1 , протягом року за ч. 1 ст. 130 КУпАП, пояснення свідків: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , з приводу відмови ОСОБА_1 , від проходження огляду на стан сп`яніння на місці за допомогою тесту «Drager», а також у медичному закладі охорони здоров`я, направлення на огляд водія транспортного засобу від 02.08.2020 року та диск відеозапис адміністративного правопорушення давши оцінку всім обставинам справи, суддею встановлено, що ОСОБА_3 , порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та винний у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 29 червня 2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» наголошено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей суддею встановлено, що ОСОБА_3 , винний у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та його вина повністю доведена матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 34 КУпАП обставини, що пом`якшують відповідальність правопорушника, відсутні.

Обтяжуючих відповідальність обставин, передбачених ст.35 КУпАП, немає.

При накладенні стягнення суддя враховує ступінь суспільної небезпеки правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, а також те, що умисні дії правопорушника були направлені на порушення безпеки руху з використанням джерела підвищеної небезпеки. Враховуючи викладене та з метою подальшого запобігання правопорушень з боку ОСОБА_1 суддя вважає, що необхідним і достатнім стягненням для правопорушника є накладення штрафу з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

Керуючись ст.ст. 23, 27, 33, 130, 221, 283, 284 КУпАП, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

За вчинення ОСОБА_7 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 10200 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Cтягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

Вважати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позбавленим права керування транспортними засобами з дня винесення постанови.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя: