Справа № 676/3294/20
Номер провадження 3/676/1401/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2020 року м. Кам`янець-Подільський

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області Воєвідко Я.І., за участю секретаря судових засідань Лисої К.В., розглянувши протокол та матеріали, що надійшли від Кам`янець-Подільського РВП Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Нагоряни Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, зареєстрованої та жительки по АДРЕСА_1 , продавця магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер особової картки платника податків НОМЕР_1 , за ст.44-3 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

До Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від Кам`янець-Подільського РВП Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області надійшов для розгляду протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №233631 від 26.06.2020 року про притягнення, ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.44-3 КУпАП.

Відповідно до протоколу, ОСОБА_1 близько 17 год. 26.06.2020 року, яка є продавцем магазину «Вікторія» по АДРЕСА_2 , не виконала правила дотримання карантину людей, здійснила продаж товару, зокрема пива на розлив, громадянину ОСОБА_2 , який перебував без засобів індивідуального захисту обличчя та рук, чим порушила вимоги Постанови Кабінету Міністрів №500 від 17.06.2020 року. Своїми діями, ОСОБА_1 , вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП.

В судове засідання, особа, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явилась, про місце і час розгляду справи судом повідомлена належним чином, однак на адресу суду надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, просить суд провадження по справі закрити через відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Суд, оцінивши наявні в адміністративній справі докази, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності поставленого у вину Кам`янець-Подільським РВП Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області в діях, ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП прийшов до висновку, що справа про адміністративне правопорушення відносно останньої підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, ст.44-3 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Ст.55 ГК України визначено, що суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Зокрема, суб`єктами господарювання є: господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Із вищевикладеного вбачається, що суб`єктом відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП, є виключно суб`єкти господарювання, на яких покладено обов`язок забезпечення засобами індивідуального захисту, але оскільки ОСОБА_1 є лише продавцем магазину, не зареєстрована підпри/ємцем, вона апріорі не являється суб`єктом господарювання.

Додані до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №233631 від 26.06.2020 року про притягнення, ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.44-3 КУпАП матеріали справи також не місять належних доказів того, що остання є суб`єктом господарювання, на яку покладено обов`язок забезпечення засобами індивідуального захисту, відповідно до вищевказаних положень Постанови КМУ № 500 від 17.06.2020 року «Зміни, що вносяться до актів Кабінету Міністрів України» у постанові КМУ від 20 травня 2020 № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 та етапів послаблення протиепідемічних заходів» - із змінами, внесеними постановою КМУ від 12 червня 2020 року № 480,що діє на усій території України по 31 липня 2020 року включно, встановлено карантин.

Разом з цим, згідно фабули протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №233631 від 26.06.2020 року ОСОБА_1 близько 17 год. 26.06.2020 року, яка є продавцем магазину «Вікторія» по АДРЕСА_2 , не виконала правила дотримання карантину людей, здійснила продаж товару (пива на розлив) громадянину ОСОБА_2 , який перебував без засобів індивідуального захисту обличчя та рук, чим порушила вимоги Постанови Кабінету Міністрів №500 від 17.06.2020 року.

Тобто, із вказаного протоколу вбачається, що ОСОБА_1 порушила вимоги вимоги ст.44 -3 КУпАП. Однак, зазначена норма є бланкетною, а саме нормою, яка лише називає або описує адміністративне правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших галузей права. Конкретизований зміст бланкетної диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює норму більш конкретним змістом, для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації за відповідною статтею чи частиною статті КУпАП.

Формулювання суті правопорушення не може обмежуватись посиланням на нормативний акт, а повинно містити відомості про вчинене правопорушення згідно з диспозицією ст.44-3КУпАП з конкретизацією суті правопорушення відповідно до вказаного Закону. Тобто, в протоколі має бути посилання на відповідний підпункт та пункт Постанови Кабінету Міністрів України.

Натомість, у складеному протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 №233631 від 26.06.2020 року про притягнення, ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.44-3 КУпАП не вказано, який саме підпункт та пункт Постанови Кабінету Міністрів №500 від 17.06.2020 року, порушила остання.

Водночас, відображені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення не підтверджуються зібраними доказами, які містяться у справі, зокрема в них відсутні будь які підтвердження, що ОСОБА_1 є продавцем згідно укладеного з нею трудового договору в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по АДРЕСА_2 , докази існування вказаного закладу, докази факту реалізації товару ОСОБА_2 , а також відеодоказ вчинення ОСОБА_1 загалом адміністративного правопорушення, а єдине, надане в підтвердження вини останньої письмове пояснення ОСОБА_2 від 26.06.2020 року не є достатнім аргументом задля притягнення ОСОБА_1 до адмністртаивної відповідальності за ст.44-3 КУпАП і не може вважатись доказом її винуватості.

Враховуючи, письмову заяву ОСОБА_1 , а також те, що протокол про адміністративне правопорушення, який сам по собі без підтвердження іншими доказами не є доказом на доведення вини останньої, в діях ОСОБА_1 не вбачається складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, а саме порушення правил щодо карантину людей.

Згідно приписів ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Суд не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно здобутих доказів.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

При цьому, Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, відповідно до ст.247 п.1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, з огляду на вищевикладене, аналіз доказів свідчить, що вимоги Постанови Кабінету Міністрів України №500 від 17.06.2020 року, ОСОБА_1 не порушувала, а отже в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, у зв`язку з чим відповідно до п.1 ст.247КУпАП провадження у справі слід закрити.

Поряд із цим, ст.4 Закону України «Про судовий збір» передбачає, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, відтак підстави для стягнення з ОСОБА_1 судового збору, відсутні.

Керуючись та на підставі ст.ст. 44-3, 247, 251, 252, 255, 280, 283, 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , за ст.44-3 КУпАП - закрити, на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду, протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду

Я.І. Воєвідко