Миколаївський апеляційний суд
Справа № 33/812/225/20 Головуючий суду І інстанції суддя Кокорєв В.В.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Суддя апеляційного суду Бондаренко Т.З.

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

судді Бондаренко Т.З.

із секретарем судового засідання Бондаренко М.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1

на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 червня 2020 року, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

якого визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

ВСТАНОВИВ

Відповідно до постанови суду першої інстанції від 18 червня 2020 року та протоколу про адміністративне правопорушення 19 березня 2020 року о 23 годині 40 хвилин в м. Миколаєві, на вул. Херсонське шосе, навпроти буд.115 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом мопедом Honda Dio з непрацюючим заднім габаритним вогнем в темну пору доби, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера Драгер та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2. 5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 червня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати постанову суду та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях події та складу передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 зауважував, що суд розглянув справу у його відсутність. Він не міг надати пояснення, спростувати викладене в протоколі про адміністративне правопорушення та таким чином був позбавлений права на захист.

Крім того, апелянт зазначав, що протокол про адміністравне правовопорушення не відповідає дійсності.

Перевіривши матеріали справи, доводи, наведені у скарзі, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник Рум`янцев О.В. не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, справа розглядалася за їх відсутності на підставі положень ч. 1 ст. 277-2 КУпАП.

Згідно положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_2 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Відповідно до положень статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь які фактичні дані , на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. У тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, районний суд, вирішуючи питання щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП, правомірно послався на відомості, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД№287013, відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук), від проходження огляду за допомогою газоаналізатора та медичного огляду на стан алкогольного сп`янінні у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. В протоколі ОСОБА_1 зазначив, що «у зв`язку з поширенням вірусу СOVID-19, вжив заходи запобігання зараженню шляхом втирки спирту у руки та обличчя (зону роту)» та власноручно його підписав.

З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з якими, огляд ОСОБА_1 не проводився у зв`язку із відмовою останнього від проходження такого огляду. Вказаний акт також було підписано самим ОСОБА_1 .

Відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджується і направленням на такий огляд працівниками поліції, яку ОСОБА_1 також затвердив своїм підписом.

Відповідно до відеозапису, водію ОСОБА_1 працівниками поліції пропонувалось пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки так і в медичному закладі в присутності двох свідків. Проходити огляд ОСОБА_1 відмовився.

Вина ОСОБА_3 також підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які чітко підтвердили, що ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як за допомогою технічного засобу так і від огляду в лікарні. Зазначили, що ОСОБА_1 також було працівниками поліції повідомлено відповідальність за відмову від проходження медичного огляду.

Згідно з довідкою Управління патрульної поліції в Миколаївській області Городецький С.Ф. має посвідчення, яке видане 25 лютого 2014 року (а.с. 7).

Не можна прийняти до уваги посилання апелянта на те, що він був позбавлений можливості прийняти участь у розгляді даної справи у суді першої інстанції оскільки, матеріали справи не містять докази які б об`єктивно перешкоджали з`явитись ОСОБА_1 до суду та надати відповідні пояснення.

А також ОСОБА_1 та його захисник Рум`янцев О.В., будучи належним чином повідомленими про розгляд даної справи в судове засідання апеляційної інстанції також не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили, таким чином останні на свій розсуд розпорядилися правами передбаченими ст. ст.268, 271 КУпАП.

За вказаних обставин, істотних порушень норм матеріального і процесуального права, які могли б вплинути на правильність прийнятого рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України визначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зважаючи на викладене, а також на відповідність судового розгляду та постанови місцевого суду вимогам КУпАП, ОСОБА_1 обґрунтовано визнано винним в порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України, яке полягало у відмові останнього пройти в установленому законом порядку огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, та його дії правильно кваліфіковано, як адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, наведені вище докази, на які вказував районний суд в своїй сукупності є логічними, послідовними, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для розумних сумнівів у винуватості ОСОБА_1 в скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

У зв`язку з викладеним, відсутні підстави вважати, що постанова прийнята судом першої інстанції без урахуванням всіх фактичних обставин справи або досліджені судом докази є недопустимими чи недостатніми для визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП та наклав стягнення у встановлених цим Кодексом межах.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

При цьому, апеляційний суд також враховує, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП (в редакції Закону 2016 року), є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м.Миколаєва від 18 червня 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.З.Бондаренко