Номер провадження: 33/813/1038/20
Головуючий у першій інстанції Аліна С.С.
Доповідач Кравець Ю. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді Кравця Ю.І, за участю секретарки судового засідання Узун Н.Д., захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Черевиченко Неллі Анатоліївни,розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Суворовського районного суду м.Одеси Аліної С.С. від 27.07.2020 року,

установив

Постановою судді Суворовського районного суду м.Одеси від 27.07.2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 34 000 грн.

Відповідно до постанови суду, 26.06.2020 року о 00 год. 20 хв., ОСОБА_2 , яка є барменом закладу «Восток», розташованого за адресою: м.Одеса, вул. Миколаївська дорога, буд. 172а, що належить ОСОБА_1 , обслуговувала клієнтів закладу без вдягнених засобів індивідуального захисту, у зв`язку з чим ОСОБА_1 порушив приписи Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

За цим фактом, співробітниками Суворовського ВП ГУНП в Одеській області у відношенні ОСОБА_1 26.06.2020 року складений протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №652824 за ст.44-3 КУпАП України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з вказаним судовим рішенням, та вважає його винесеним з грубим порушенням норм процесуального права та з невірно застосованими нормами матеріального права, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено які саме приписи Постанови Кабінету Міністрів України було ним порушено, в оскаржуваній постанові суд першої інстанції посилався на іншу Постанову Кабінету Міністрів України, ніж яка зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення, також не зазначаючи які саме вимоги відповідно до законодавства були ним порушенні. Також вважає, що матеріали справи не містять належних доказів скоєння ним інкримінованого адміністративного правопорушення, а саме пояснень свідків, які були відвідувачами закладу, інших свідків, фото та відеоматеріалів, розрахункових документів, які б підтверджували здійснення торгівлі та ін. ОСОБА_1 звертає увагу на те, що він є громадянином Грузії, вільно не володіє українською мовою та не розумів в чому саме складається його правопорушення, однак йому не було запропоновано перекладача як при складанні протоколу, так і під час розгляду справи у суді першої інстанції.

Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_1 просить постанову скасувати, провадження по справі закрити, на підставі п.1.ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, заслухавши захисника ОСОБА_1 адвоката Черевиченко Н.А., яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, апеляційний суд дійшов таких висновків.

У відповідності до положень ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до приписів ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до вимог ч.1 ст.9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Тобто підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.

Однак, суддя районного суду не дотримався вищевказаних норм закону та дійшов помилкового висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Відповідно до приписів ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Мотивуючи винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, суд першої інстанції у мотивувальній частині постанови послався на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 №652824 від 26.06.2020 року та іншими матеріалами справи.

За приписами ст. 44 3 КУпАП, порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Разом з тим, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №652824 від 26.06.2020 року, ОСОБА_1 інкримінується скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, а саме:26.06.2020 року о 00 год. 20 хв., ОСОБА_1 порушив вимоги Постанови Кабінету Міністрів України №500 від 2020 року, а саме ОСОБА_2 , яка є барменом закладу «Восток», розташованого за адресою: м.Одеса, вул. Миколаївська дорога, буд. 172а, обслуговувала клієнтів закладу без вдягнених засобів індивідуального захисту (а.с.1).

Отже з вищенаведеного протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що протокол складено відносно ОСОБА_1 , при цьому у ньому не зазначено яким чином ОСОБА_1 причетний до інкримінованого йому адміністративного правопорушення, матеріали справи не містять доказів того, що він є посадовою особою, зокрема у розумінні приписів ст. 44-3 КУпАП, а висновки суду першої інстанції що заклад «Восток» належить ОСОБА_1 не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами.

Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено які саме вимоги Постанови Кабінету Міністрів України №500 порушив ОСОБА_1 .

Більш того, суд першої інстанції вийшов за межі повноважень та в оскаржуваній постанові зазначив, що ОСОБА_1 порушив приписи Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», порушення якої йому не інкримінується.

Частиною 2 статті 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 62 Конституції України визначено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою не винуватість у вчиненні злочину.

Апеляційний суд вважає, що встановлення безпосередньо в Конституції України формули презумпції не винуватості як об`єктивно-правового положення має найважливіший значення для захисту прав та законних інтересів громадян. Хоча цей принцип сформульовано як кримінально-процесуальній, однак його дія виходить за рамки лише кримінального процесу.

Згідно ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Враховуючи, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (більш кримінальна), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Усі сумніви щодо доведеності вини суд трактує на користь особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Таким чином, неправильно оцінивши докази у справі, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44 - 3 КУпАП.

При цьому, апеляційний суд враховує, що у своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року ЄСПЛ повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження по справі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, оскільки під час апеляційного перегляду в діях ОСОБА_1 встановлено відсутність як об`єктивної так і суб`єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. 247, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Суворовського районного суду м.Одеси від 27.07.2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 34 000 грн скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили з дня її постановлення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Ю.І.Кравець