Чортківський районний суд Тернопільської області

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2020 року Справа № 608/292/20

Номер провадження3/608/213/2020

Суддя Чортківського районного суду Тернопільської області Парфенюк В. І.

з участю секретаря судового засідання Южди Л.С.

прокурора Гринюка О. О.

особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника Маньовського А. З.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Чорткові матеріали, які надійшли від управління стратегічних розслідувань в Тернопільській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця і жителя АДРЕСА_1 , освіта середня, одруженого, непрацюючого, депутата Милівецької сільської ради Чортківського району Тернопільської області, РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 1 та ч. 2 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , будучи депутатом Милівецької сільської ради Чортківського району Тернопільської області та відповідно до підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, не повідомив у встановлених цим Законом випадках та порядку колегіальний орган, сесію Милівецької сільської ради, про наявність у нього реального конфлікту інтересів перед прийняттям участі у голосуванні 12 вересня 2019 року на засіданні тридцять п`ятої сесії Милівецької сільської ради Чортківського району сьомого скликання за рішення № 121 «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_2 (своїй дружині); в порушення п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону вчинив дії (прийняв рішення) в умовах реального конфлікту інтересів, проголосувавши «За» прийняття на засіданні тридцять п`ятої сесії Милівецької сільської ради Чортківського району Тернопільської області сьомого скликання рішення № 121 «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_2 (своїй дружині), що в с. Милівці Чортківського району Тернопільської області» від 12 вересня 2019 року, чим вчинив адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, відповідальність за які передбачена ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Особа, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення та його захисник заперечують наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому просять закрити провадження в справі, посилаючись на те, що рішення сесії Милівецької сільської ради від 12 вересня 2019 року № 121 не суперечить інтересам сільської ради, а дані результатів поіменного голосування за вищезазначене рішення сесії не містять підписів депутатів та голови лічильної комісії.

Вислухавши пояснення особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, та його захисника, свідків, позицію прокурора, який вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в зв`язку з чим просить притягнути його до адміністративної відповідальності в виді штрафу в розмірі 3 400 гривень, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 245 вищезазначеного Кодексу завданням адміністративного судочинства є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно з вимогами ст. 280 цього ж Кодексу орган, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 251, 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган, посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності. Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та ін.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Милівецької сільської ради Чортківського району Тернопільської області від 13 листопада 2015 року № 2 визнано повноваження ОСОБА_1 , як депутата Милівецької сільської ради по виборчому округу № 3.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є дружиною депутата Милівецької сільської ради ОСОБА_1 .

Рішенням сесії Милівецької сільської ради від 12 вересня 2019 року № 121 надано дозвіл дружині депутата сільської ради ОСОБА_1 -- ОСОБА_2 на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,64 га.

Згідно результатів поіменного голосування депутатів Милівецької сільської ради за рішення № 121 від 12 вересня 2019 року депутат ОСОБА_1 приймав участь в голосуванні і проголосував «За» вказане рішення.

З повідомлення Милівецької сільської ради № 13-02-14 від 30 січня 2020 року вбачається, що під час 35 сесії сьомого скликання Милівецької сільської ради від 12 вересня 2019 року жодних повідомлень про можливі факти виникнення конфлікту інтересів відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» не надходило. Письмові ознайомлення депутатів з Законом України «Про запобігання корупції» в сільській раді відсутні. Однак в усному порядку депутатам доводилися вимоги Закону України «Про запобігання корупції».

Свідок ОСОБА_2 , дружина особи, що притягується до адміністративної відповідальності, в судовому засіданні пояснила, що в 2001 році вона купила житловий будинок в с. Милівці Чортківського району і з того часу користується земельною ділянкою, яка знаходиться біля будинку. Для приватизації земельної ділянки в серпні 2019 року звернулась з заявою до Милівецької сільської ради для надання дозволу на розроблення відповідної технічної документації. На сесії сільської ради вона не була присутня і як там проходило голосування по її заяві їй не відомо.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засідання дала показання, що 17 грудня 2019 року в Милівецьку сільську раду приїхали працівники Чортківської прокуратури ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які перевіряли рішення сесій сільської ради за 2019 рік. В ході такої перевірки вони, коли виявляли збіг прізвища депутата сільської ради і особи, щодо якої приймалось рішення сесії, виясняли чи не є ці особи родичами. Під час перевірки вони встановили, що депутат сільської ради ОСОБА_1 брав участь в голосуванні при прийнятті рішення від 12 вересня 2019 року № 121 про надання дозволу його дружині ОСОБА_2 на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,64 га. В цей же день працівники прокуратури отримали в сільській раді копії відповідних документів: вищезазначене рішення сесії сільської ради, протокол сесії, характеристику на ОСОБА_1 та інші. Також свідок повідомила, що на сесії сільської ради 12 вересня 2019 року проводилося лише два голосування: одне по першому питанню порядку денного, а друге по другому питанню, згідно якого розглядалися заяви жителів села. За ходом голосування вона не слідкувала, цим питанням займалася голова лічильної комісії.

Відповідно до п.п. «б» п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами відповідальності за корупційні та правопорушення, пов`язані з корупцією, є депутати місцевих рад.

Згідно ч. 3 ст. 8 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» на депутатів місцевих рад поширюються вимоги та обмеження, встановлені Законом України «Про запобігання корупції».

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення порушенням вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів є неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, а також вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону зобов`язані:1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

У відповідності до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» приватний інтерес - це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі тими, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 зазначеного Закону, реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Аналогічне визначення реального конфлікту міститься і в примітці до ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до Методичних рекомендацій з питань запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб, затверджених Рішенням НАЗК № 839 від 29 вересня 2017 року, важливо розуміти, що конфлікт інтересів існуватиме у всіх випадках, коли у особи є приватний інтерес, здатний вплинути на об`єктивність рішення. Навіть тоді, коли прийняті нею рішення за наявності приватного інтересу є неупередженими і відповідають закону. У цьому випадку буде мати місце втрата суспільної довіри до службової особи та органу влади, в якому вона працює.

Закон України «Про запобігання корупції» передбачає шляхи врегулювання потенційного та реального конфлікту інтересів і дає можливість суб`єкту відповідальності за корупційне правопорушення, при безумовному дотриманні цього Закону, не бути притягнутим до адміністративної відповідальності.

Зокрема, ст.ст. 29-36 Закону визначено такий порядок врегулювання конфлікту інтересів.

Проте всупереч такому порядку ОСОБА_1 , будучи ознайомленим із положеннями антикорупційного законодавства, достовірно знаючи про наявність у нього реального конфлікту інтересів, всупереч вимогам Закону, не вжив заходів щодо недопущення конфлікту інтересів під час розгляду та перед (під час) голосування 12 вересня 2019 року за рішення сесії Милівецької сільської ради № 121 «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) його дружині ОСОБА_2 ».

Так як ОСОБА_1 не повідомив у встановлених Законом випадках та порядку (не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли дізнався чи повинен був дізнатися) колегіальний орган - сесію про наявність у нього реального конфлікту інтересів перед чи під час прийняття рішень, вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів під час прийняття рішень щодо надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою його дружині ОСОБА_2 , то в його діях наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, а тому його слід визнати винуватим у вчиненні вказаних правопорушень.

Посилання захисника Окулянки Т.Й. на те, що рішення сесії Милівецької сільської ради № 121 від 12 вересня 2019 року не суперечить інтересам сільської ради, не має правового значення для вирішення справи, оскільки диспозиція ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення за своїм змістом є формальним правопорушенням.

Під час судового розгляду захисником Окулянки Т.Й. було заявлено клопотання про закриття провадження в справі відповідно до положень, передбачених ст. 38 та п. 7 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З приводу такого клопотання суд зазначає, що закриття провадження по справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення можливе лише за умови встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підпадає під ознаками адміністративного правопорушення, оскільки для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі у зв`язку зі спливом цього строку необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення. Крім того статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачені не строки розгляду справи про адміністративне правопорушення, а строки накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до п. 5 листа ВССУ від 22 травня 2017 року, якщо на момент розгляду справи в суді закінчився строк притягнення особи до адміністративної відповідальності, то суд в разі заперечення особою своєї вини чи наявності в її діях складу адміністративного правопорушення спочатку в повному обсязі досліджує всі обставини справи, встановлює, чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи належить особа до суб`єктів цього правопорушення, чи винна вона в його вчиненні, і лише після цього закриває провадження у справі. Тобто, пріоритет повинен мати п.1 ч.1 ст.277, а не п.7 вказаної адміністративно-правової норми. Справа про адміністративне правопорушення може бути закрита у зв`язку із закінченням на момент її розгляду строків накладення адміністративного стягнення лише щодо особи, визнаної судом винуватою у його вчиненні. Відсутність події і складу адміністративного правопорушення відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП і закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених у ст. 38 КУпАП, п. 7 ч. 1 ст.247 КУпАП, є окремими підставами для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення. Це означає, що в кожному конкретному випадку суд повинен спочатку вирішити питання про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, і лише після цього вирішити питання про накладення адміністративного стягнення.

Із наведеного вбачається, що закриття справи у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи в суді строку накладення адміністративного стягнення передбачає встановлення винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Тому з врахуванням вищезазначених обставин суд дійшов висновку про наявність підстав часткового задоволення клопотання захисника.

Так, частиною 3 ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення (в редакції чинній на час виявлення адміністративного правопорушення) було передбачено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення цей строк закінчився, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Згідно матеріалів справи прокуратура Тернопільської області 16 січня 2020 року направила управлінню стратегічних розслідувань в Тернопільській області Департаменту стратегічних досліджень Національної поліції України листа з матеріалами щодо можливого порушення депутатом Милівецької сільської ради вимог антикорупційного законодавства. Таким чином, на момент отримання матеріалів УСР у Тернопільській області (17 січня 2020 року) правопорушення було вже виявлено та встановлено особу, яка його вчинила.

Отже, датою виявлення правопорушень за таких обставин необхідно вважати саме дату повідомлення прокуратурою УСР у Тернопільській області про вчинення ОСОБА_1 корупційних правопорушень, тобто 17 січня 2020 року, а не дату складання таких протоколів.

В такому разі днем закінчення передбаченого ч. 3 ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення (в редакції, яка була чинною на час виявлення такого правопорушення) строку накладення адміністративного стягнення, слід вважати 17 квітня 2020 року.

Крім цього слід зазначити, що твердження в протоколі про адміністративне правопорушення про те, що моментом виявлення вчиненого адміністративного правопорушення є дата складання протоколу про адміністративне правопорушення не ґрунтується на вимогах Кодексу України про адміністративні правопорушення. Частина 3 ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, а не з дня складення відповідного протоколу про адміністративне правопорушення і не пов`язує вказані поняття одне з одним.

Тому суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 слід визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення та провадження в справі закрити в зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ч. 1, ч. 2 ст. 172-7, ст. ст. 38, 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,--

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження в справі відносно ОСОБА_1 закрити в зв`язку з закінченням строку, протягом якого може бути накладено адміністративне стягнення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги Тернопільському апеляційному суду через Чортківський районний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: В І Парфенюк