ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 липня 2020 року м. Добропілля
Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Левченко А.М. розглянувши справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , який притягається до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП,
ВСТАНОВИВ
До суду надійшов протокол у справі про адміністративне правопорушення серії АРП18 від 01.07.2020р. складений ст. доп Добропільського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області майором поліції Антипенком С.І. про те, що 26.06.2020р. о 10:10 продавець магазину Економ ОСОБА_2 розташованого за адресою м АДРЕСА_3 Добропілля, м-н. АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 здійснювала продаж продуктів харчування покупцям без засобів індивідуального захисту, без рукавичок, зі спущеною на підборіддя маскою, чим ОСОБА_3 - ОСОБА_4 ОСОБА_5 порушив вимоги п.п. 3 п. 2 Постанови КМУ № 211 від 11.03.2020 року, за що передбачена адміністративна відповідальність, передбачена ст. 44-3 КУпАП.
Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та обєктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Відповідно до ст. 44-3 КУпАП порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.
Стаття 44-3 КУпАП має бланкетний характер і відсилає до нормативно-правових актів, якими установлено правила щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", інших актів законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Пункт 2 Постанови КМУ № 211 від 11.03.2020 року, порушення вимог якого інкриміновано ОСОБА_1 , станом на 26.06.2020 року, був виключений на підставі Постанови КМУ від 20.05.2020 року № 392, а тому не може вважатись тим нормативно-правовим актом, яким встановлено правила карантину людей, за порушення яких настає адміністративна відповідальність, передбачена ст. 44-3 КУпАП.
У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Отже, незважаючи на вимоги ч. 2 ст. 251 КУпАП та вищевказані рішення ЄСПЛ, які, згідно ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», обов`язкові і для працівників органів Національної поліції України, протокол про адміністративне правопорушення, який визначає межі судового розгляду і є доказом по справі, всупереч вимог ст. 256 КУпАП, не містить відомостей стосовно об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, щодо зазначення порушення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності нормативно-правового акту, яким передбачені правила карантину людей.
У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що відповідало вимогам національного законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та за наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а, навпаки, вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).
Таким чином, оскільки викладена у протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення не містить усіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, а саме, не містить посилання на нормативно-правовий акт, яким установлено правила щодо карантину людей, суд приходить до переконання про недоведеність події та складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. 247 КУпАП, суддя
ПОСТАНОВИВ
Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Донецького апеляційного суду через суд першої інстанції.

Суддя А.М. Левченко