ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/817/49/20 Доповідач - Лекан І.Є.
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Лекан І.Є.

за участю ОСОБА_1 , прокурора Коцюби А.С.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , на постанову Тернопільського міськрайонного суду від 09 січня 2020 року,-

в с т а н о в и л а:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 09 січня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП і накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_1 , проходячи військову службу на посаді старшого інспектора відділення комплектування ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи військовою посадовою особою Збройних Сил України та згідно п.п. г п.1 ч.1 ст. 3 Закону України Про запобігання корупції суб`єктом відповідальності за порушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч.2 ст. 52 Закону України Про запобігання корупції, в установлений законом термін, несвоєчасно повідомив Національне агенство з питань запобігання корупції про суттєві зміни в майновому стані, чим вчинив правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на невірно дану оцінку його діям.

Апелянт вказує, що з 01 січня 2020 року Законом № 140- ІХ від 02.10.2019 року частину другу статті 52 Закону Про запобігання корупції доповнено новим змістом, відповідно до якого посада старшого інспектора відділення комплектування ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку він займає, не належить до військових посад вищого офіцерського складу, в зв`язку з чим, з 01 січня 2020 року, він перестав бути суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

Вважає, що в силу ч.ч. 2,3 ст. 8 КУпАП закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тому на момент розгляду вказаної справи в суді, 09 січня 2020 року, в його діях був відсутній склад інкримінованого йому правопорушення.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши скаржника ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляцію, просить її задовольнити, прокурора, який вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 52 Закону України Про запобігання корупції із змінами, внесеними згідно із Законом № 140-IX від 02.10.2019 року та введені в дію з 01.01.2020 року, у разі зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання доходу, придбання майна або здійснення видатку на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня відповідного року, зазначений суб`єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу, придбання майна або здійснення видатку зобов`язаний повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агенства.

В нормі Закону законодавцем також зазначено, що положення частини другої цієї статті застосовуються до суб`єктів декларування, які є службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, а також суб`єктів декларування, які займають посади, пов`язані з високим рівнем корупційних ризиків, відповідно до статті 50 цього Закону.

Згідно з приміткою до статті 50 із змінами, внесеними згідно із Законом № 140-IX від 02.10.2019 під службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, в цій статті розуміються, в тому числі військові посадові особи вищого офіцерського складу.

Відповідно до ст. 94 Конституції України Закони стають обов`язковими та набувають законної сили негайно після офіційного прийняття й опублікування тексту закону, якщо інше не передбачено самим законом. При цьому, набуття законом чинності означає, що із цього моменту ним повинні керуватися, виконувати його й дотримуватися всі юридичні та фізичні особи. Загальновизнаним є і те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше. Тому, втрата законом чинності означає, що із цього моменту він не може застосовуватися.

Конституція України, закріпивши ч.1 ст. 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Закріплений в Конституції України принцип неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів узгоджується з міжнародно-правовими актами, зокрема Міжнародним пактом про громадянські та політичні права (ст. 15), Конвенцією про захист прав і основних свобод людини (ст.7). Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інших нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього. До того ж актом, який пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення є акт, що виключає з санкції більш суворі стягнення або додаткові стягнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КУпАП закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Частина друга статті 52 Закону України Про запобігання корупції доповнена абзацом другим згідно із Законом №140-IX від 02.10.2019 року, який набрав чинності 18.10.2019 року та відповідно до тексту закону, введений в дію з 01.01.2020 року.

Таким чином, беручи до уваги наведене, враховуючи ч.3 ст. 8 КУпАП, відповідно до якої провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення, на момент розгляду справи в суді 09 січня 2020 року, вищевказаний Закон підлягав до застосування.

Як встановив суд першої інстанції та відповідно до протоколу №299 про адміністративне правопорушення пов`язаного з корупцією від 24 грудня 2019 року сержант ОСОБА_1 , на момент вчинення правопорушення, проходив військову службу на посаді старшого інспектора відділення комплектування Тернопільського об`єднаного міського військового комісаріату.

Починаючи з 01 січня 2020 року, зазначена посада не належить до військових посад вищого офіцерського складу, в зв`язку з чим ОСОБА_1 перестав бути суб`єктом правопорушення, а отже в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Беручи до уваги те, що акти, які пом`якшують або скасовують адміністративну відповідальність, застосовуються на будь-якій стадії провадження за справами про адміністративні правопорушення, враховуючи положення ст. 8 КУпАП про зворотню дію в часі закону, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад інкримінованого йому правопорушення, тому постанову суду слід скасувати, а провадження по справі- закрити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, ЗУ «Про запобігання корупції», -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду від 09 січня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень та стягнуто в користь держави судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп. - скасувати, а справу провадженням закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис