ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 569/11177/20

06 жовтня 2020 року

м.Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Даш`ян К.Е. з участю особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 його захисника адвоката Савчука Б.Б. розглянувши справу про адміністративне правопорушення, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 130 КУпАП-

в с т а н о в и в:

09.07.2020 року о 21 год. 40 хв. поліцейським складено протокол серії БД №192820, з якого вбачається, що 09.07.2020 року о 18 год. 49 хв. в м.Рівне, вул.Соборна, 442а водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Golf GTI д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння (поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук). Від проходження медичного огляду у медичному закладі з метою встановлення наркотичного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, а також вчиняв дії по ухиленню від проходження, а саме відмовився надавати біологічне середовище сеча.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП п. 2.5 Правил дорожнього руху України, а відтак, скоїв правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 просив провадження у справі закрити у зв`язку з відсутність складу адміністративного правопорушення. Пояснив, що не перебував в алкогольному, наркотичному чи іншому сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Проте, в силу фізіологічних особливостей, не зміг здати сечу, а про те, що можна було здати інший біологічний матеріал для проведення аналізу, мені ніхто не повідомив. .

Разом з тим, він стверджує, що ніколи наркотичних засобів не вживав і в стані наркотичного чи будь якого сп`яніння не перебував. Просив провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши особу яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог, передбачених ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з"ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

За змістом зазначених положень особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, коли вона керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що визначається лише у встановленому чинним законодавством порядку, а так само за відмову саме особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративних правопорушень заперечив з підстав, що правил дорожнього руху не порушив, не керував в стані наркотичного сп`яніння автомобілем.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність наступає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху, затвердженого постановою КМУ №1306 від 10.10.2001р. водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія.

Тобто в розумінні зазначених норм, відповідальність ОСОБА_1 за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного сп`яніння наступає при умові керування ним, як водієм, транспортним засобом.

Відповідно до приписів ст. 251 КУпАП обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками.

Таким чином, факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 , як складової правопорушення, повинно бути підтверджено доказами, наприклад відео фіксацією. Такий доказ суду поліцією не надано, в адміністративних матеріалах відсутній будь-який доказ, як-то відеозапис з нагрудного реєстратора інспекторів патрульної поліції, який би підтвердив факт керування транспортним засобом, що свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень та ставить під сумнів правомірність складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими доказами, не є доказом на доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В порушення вимог ст.251 КУпАП до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено жодного належного та допустимого доказу вчинення ОСОБА_1 протиправних дій, зазначених в протоколі. Зазначена відмова у вигляді не надання одного виду біологічного зразка при умові надання інших, передбачених нормативними документами, не може слугувати висновком його відмови від огляду.

Таким чином, належним доказом даного правопорушення, виходячи з його природи, є тільки керування транспортним засобом особою, яка відмовляється від проходження встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння.

Оскільки докази керування транспортним засобом ОСОБА_1 відсутні, то відсутні і підстави, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 283 КУпАП (відсутність технічного засобу, яким здійснюється фото або відеозапис), стверджувати зворотне.

Відповідно до п.2.5. Правил Дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння визначається ст. 266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду" від 17.12.2008 року №1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735.

Вказаними нормативними документами передбачено процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення ознак стану сп`яніння.

Згідно ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Ніякими доказами, в тому числі і свідками, які, в порушення вище зазначених вимог не були запрошені для проведення освідчення, не підтверджується, ні факт керування ОСОБА_1 автомобілем на вул. Соборній, 442 а, ні його відмова від проходження огляду на стан сп`яніння на місці.

В розумінні ч. 6 ст. 266 КУпАП, п. 7 Інструкції «Порядку направлення водіїв для проведення огляду…» поліцейські забезпечують проведення огляду водія в закладах охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Натомість, о 19 год. 06 хв. 9 липня ц.р. поліцейським Дейнегою І.В. складається направлення на огляд ОСОБА_1 , в КП «РОЦПЗН», але доставляють його з вул. Соборної, 442 а, не в медичну установу, а в Рівненеський ВП, що по вул. Пушкіна, 4 в м. Рівне для встановлення особи, попри те, що його дані вже прописані ОСОБА_2 в зазначеному направленні. Там же, о 19 год. 25 хв. поліцейський ОСОБА_2 складає протокол серії ДП18 за № 711506 від 9 липня 2020 року про адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП щодо ОСОБА_1 .

Згодом, через дві години, з відділу поліції ОСОБА_1 доставляють в КП «РОЦПЗН», для проведення огляду.

Відповідно до Направлення ОСОБА_1 на огляд з метою виявлення стану сп`яніння складеного поліцейським о 19 год. 6 хв., Акту медичного огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 та чеку «Ліон Алкометру 700» огляд лікарем розпочався о 21 год. 11 хв., тобто більше як через 2 години після встановлення підстав для його проведення.

З огляду на ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд на стан сп`яніння проводиться в закладах охорони здоров`я не пізніше 2 х годин. Аналогічна вимога зазначена і в п. 7 Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду" від 17.12.2008 року №1103 та в п. 9 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735. В іншому випадку це являється порушенням.

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП та п. 22 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735, висновки щодо результатів огляду особи на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї статті та Інструкції вважаються недійсними.

Як встановлено в судовому засіданні, огляд ОСОБА_1 проводився на підставі Направлення його на огляд від 9 липня 2020 року в КП «РОЦПЗН», складеного поліцейським ОСОБА_2 . Після доставки поліцейськими ОСОБА_1 з Рівненського відділу поліції в заклад охорони здоров`я його було освідчено на стан сп`яніння. Відповідно до чеку «Ліон Алкометру 700» алкоголь в організмі ОСОБА_1 відсутній. Зазначені дані знайшли своє відображення і в лікарському акті медичного огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння.

Після проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння на підставі Направлення від 9 липня 2020 року, складеного поліцейським ОСОБА_2 , лікарем КП «РОЦПЗН», ОСОБА_3 було запропоновано йому додатково здати сечу, як біологічний об`єкт для дослідження. Оскільки, у ОСОБА_1 природна потреба, на той момент, була відсутня він запропонував та дав згоду на відбір у нього будь-яких біологічних зразків - слина, піт, змиви з поверхні губ, рук, шкіряних покровів, кров, тощо. Однак, лікар безпідставно відмовила зробити відбір зазначених біологічних зразків та роз`яснила, що дослідження по такого роду зразкам проводяться в Рівненському бюро СМЕ або в інших медичних закладах.

В той же час відповідно до п. 12 Розділу ІІІ «Проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів» вищезазначеної Інструкції, предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. В пункті 13 цього ж Розділу зазначено, що для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього Розділу (вище зазначені). В розумінні п. 11 зазначеної Інструкції за біологічні зразки, які не досліджуються в закладі охорони здоров`я і направляються в інший заклад для дослідження несе відповідальність заклад в якому проводився відбір. Тобто, інструкція допускає та не забороняє проводити забір біологічних зразків в одному закладі охорони здоров`я, а досліджувати в іншому, в якому така можливість наявна.

Отже, в порушення зазначених норм, лікарем у ОСОБА_1 не були взяті інші біологічні середовища для визначення стану сп`яніння. Тобто, фактично не ОСОБА_1 відмовився від огляду, а лікар ОСОБА_3 відмовилась його провести в частині технічної можливості.

Таким чином, КП «РОЦПЗН», в особі ОСОБА_3 , маючи можливість здійснити забір зазначених біологічних зразків у ОСОБА_1 та передати в Рівненське бюро СМЕ або в інший заклад охорони здоров`я, фактично ухилився від проведення даної процедури. При цьому ОСОБА_1 не відмовлявся від надання інших, передбачених Інструкцією, біологічних зразків для дослідження.

В акті медичного огляду від 9 липня 2020 року складеного лікарем ОСОБА_3 , попри зазначення в п. 18 Alkotest 0. 00 проміль та п. 22 сеча - не здана, в п. 25 заключний діагноз, помилково, зазначила Відмова, що суперечить вище зазначеним нормативним документам та фактичним обставинам справи.

Таким чином, висновки щодо результатів огляду, які суперечать вказаним нормативним документам, вважаються недійсними, що відповідає ч. 5 ст. 266 КУпАП і являються не допустимим доказом.

Крім того, в самому протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 192820 від 9 липня 2020 року зазначається, що відмова ОСОБА_1 заключається лише у неможливості надати сечу в момент огляду. За таких обставин твердження, що він взагалі відмовився від огляду безпідставне.

В своєму письмовому поясненні від 9 липня ц.р., яке долучено до матеріалів справи ОСОБА_1 вказав на зазначені обставини і дав роз`яснення по ним.

Відеозапис процедури освідчення та, як вважають поліцейські, самої відмови ОСОБА_1 від огляду, суду не надано, попри, що всі ці обставини фіксувались поліцейським ОСОБА_2 з його нагрудної камери, як і камер інших поліцейських даного екіпажу.

Одже, в матеріалах справи відсутній будь-який доказ, як-то відеозапис з нагрудного реєстратора інспекторів патрульної поліції, який би підтвердив факт порушення ОСОБА_1 пункту 2.5 Правил дорожнього руху, що свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірність складання пролтоколу.

В протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 192820 від 9 липня 2020 року складений відносно ОСОБА_1 в скоєнні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. викликає обґрунтовані сумніви, які виключають можливість визнання цього протоколу як допустимого та достовірного доказу в справі.

Пояснення свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в частині відмови від огляду ОСОБА_1 суперечать даним протоколу, в якому зазначено, що він не надав лише один вид біологічного зразка. Крім того, бланки пояснень заповненні одним почерком з ідентичним текстом поліцейським ОСОБА_6 . Відсутня відмітка, що ці особи читали, написане чужою рукою, нібито, їх пояснення.

Інші будь-які належні та допустимі докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в матеріалах справи відсутні.

Приписами ст.129 Конституції України, норми якої відповідно до ч. 3 ст. 8 - є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого змагальність та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства України.

Враховуючи вищевказані вимоги та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17 липня 1997 року Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів: (п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., заява №21037/05; п.53 Рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Смирнов проти України» від 15.10.2010 р., заява №38683/06; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р., заява №29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р., заява №12167/04).

Відповідно до ч.2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Загальними принципами судочинства встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

З врахуванням наведеного, протокол про адміністративні правопорушення серії БД №192820 від 09.07.2020 року, відносно ОСОБА_1 за ст. 130 ч.1 КУпАП, не може бути належними доказами в розумінні ст.251 КУпАП, оскільки такі містять суперечливі дані, та вищезазначені пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Обставини, викладені у вищезазначеному протоколі про адміністративне правопорушення не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Положення статті 62 Конституції України встановлюють, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно роз`яснень, які містяться в ч.2 п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996р. за №9«Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою, може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. (ст. 7 КУпАП).

Згідно п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, у зв`язку із чим провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

На підставі ст.124 ч.1 ст.130 КУпАП, ст.62 Конституції України,та керуючись ст.ст.7, п.1 ч.1 247, 279, 280, 283, 284, 285 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити, на підставі п.1 ч.1ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд.

Суддя Рівненського міського суду К.Е. Даш`ян