справа № 415/6350/20
провадження № 3/415/1704/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" грудня 2020 р. м. Лисичанськ

Суддя Лисичанського міського суду Луганської області Старікова М.М., за участі захисника Стародубцевої Л.О., особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи, що надійшли від Головного управління держпраці у Луганській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, ФОП, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП,-

В С Т А Н О В И Л А:

З протоколу про адміністративне правопорушення № ЛГ18187/480/НД/АВ/П/ПТ від 09.09.2020, складеного інспектором праці Нагорним В.В., вбачається, що 27 серпня 2020 року, під час інспекційного відвідування, проведеного співробітниками Головного управління держпраці у Луганській області, встановлено, що ФОП ОСОБА_1 , яка проваджує господарську діяльність у кіоску, розташованому в АДРЕСА_2 , всупереч вимог законодавства про працю допустила працівника до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, чим порушила ч. 1 ст. 21, ч. 3 ст. 24 КЗпП України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 41 КУпАП.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ознаками ч.3 ст.41 КУпАП, санкцією якої передбачено відповідальність за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП не визнала та пояснила, що вона є фізичною особою підприємцем та здійснює господарську діяльність самостійно без найманих працівників у кіоску, розташованому в АДРЕСА_2 . 27 серпня 2020 року вона перебувала на своєму робочому місці, коли в денний час в кіоск зайшла її родичка - рідна тітка ОСОБА_2 , 1966 року народження. Так як їй терміново необхідно було забрати свою неповнолітню дитину ОСОБА_3 , 2012 року народження з отоларингологічного відділення, в якому та проходила лікування на денному стаціонарі, вона вимушена була попросити ОСОБА_2 приглянути за кіоском нетривалий час, поки вона сходить за дитиною. Реалізовувати товар вона ОСОБА_2 не просила, але ОСОБА_2 , у її відсутність, з власної ініціативи здійснила продаж газованої води у пластиковій тарі невідомому літньому чоловіку, після чого до кіоску зайшли співробітники Головного управління держпраці у Луганській області і, дочекавшись її, повідомили про порушення нею законодавства. Вона поясняла їм про ситуацію, що виникла, але на її пояснення співробітники держпраці уваги не звернули. У зв`язку з чим, просила суд закрити провадження за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП, оскільки правопорушення вона не вчиняла, так як не допускала жодного неоформленого працівника до роботи без укладення трудового договору.

Відповідаючи на питання суду зазначила, що господарську діяльність вона здійснює самостійно, а її родичка, яку вона попросила доглянути за відкритим кіоском, працює буфетницею по реалізації продуктів харчування в буфеті ЗОШ № 30 м. Лисичанська, в підтвердження чого надала до суду копію документів. Реалізовувати товар в її відсутність не просила, ОСОБА_2 це зробила з власної ініціативи.

На питання суду чому кіоск вона не закрила, відповіла, що закриття займає дуже тривалий час і сама вона це зробити фізично не зможе, оскільки вікна закриваються тяжкими металевими ставнями і вранці та увечері їй в цьому допомагає чоловік.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Стародубцева Л.О. заявила клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Обґрунтовуючи тим, що під час здійснення інспекційного контролю, ОСОБА_2 , яка знаходилася в кіоску, де господарську діяльність здійснює ОСОБА_1 , ніякого відношення до вищевказаного об`єкту підприємництва не має, працює за договором в іншому місці. Матеріали справи не містять прямих доказів використання найманої праці ОСОБА_2 . ФОП ОСОБА_1 , висновок про допущення працівника до роботи без укладання трудового договору був зроблений інспектором на основі його припущень.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_2 , яку попереджено про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань та за відмову від давання показань, згідно ст.ст. 384, 385 Кримінального кодексу України, і, відповідно, приведено до присяги судом, пояснила, що вона працює за угодою від 01.02.2020 буфетницею по реалізації продуктів харчування в буфеті ЗОШ № 30 м. Лисичанська. 27 серпня 2020 року вона у денний час перебувала на ринку м. Лисичанська та повертаючись додому, зайшла провідати родичку ОСОБА_1 , яка працює у кіоску в районі будинку АДРЕСА_2 . При зустрічі ОСОБА_1 попросила її ненадовго приглянути за кіоском, поки та піде до лікарні, забрати дитину, при цьому продавати товар не просила. У відсутність ОСОБА_1 у вікно заглянув чоловік, який благав продати йому води. Так як в цей день було дуже жарко вона пожаліла чоловіка і, з власної ініціативи, продала йому пляшку води, про що згодом дуже пожаліла, так як зрозуміла як нашкодила родичці. В цей час до кіоску зайшли співробітники держпраці, яким вона пояснила, що тут не працює, а тільки доглядає відкритий кіоск, поки її родичка пішла за дитиною до лікарні.

Суд, вислухавши доводи ОСОБА_1 , захисника Стародубцевої Л.О., свідка ОСОБА_2 та дослідивши письмові матеріали справи, а також всі обставини справи в їх сукупності, приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 41 КУпАП, виходячи з наступного.

Ст. 62 Конституції України закріплює принцип судочинства - презумпцію невинуватості, відповідно до якого особа, яка притягується до відповідальності може бути визнана винною і покараною лише за умови, якщо її вина буде доведена в передбаченому законом порядку і встановлена рішенням суду. Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування на особу, яка притягується до відповідальності. Усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі -КУпАП), адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Оцінюючи склад адміністративного правопорушення, виходячи із загальної теорії права - склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення.

Відповідальність за ч. 3 ст. 41 КУпАП настає за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП, полягає у фактичному допуску особою до роботи працівника без належного оформлення трудових правовідносин. Принциповою умовою в даному випадку є наявність між особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, та іншою особою саме трудових правовідносин.

Суб`єкт адміністративного проступку - посадові особи підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, громадяни - суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують найману працю (ч. 1 і 2 цієї статті); працівники (тільки ч.2 цієї статті).

Згідно зі ст. 21 КЗпП України, трудовий договір це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язуються виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

За трудовим договором працівник знаходиться із роботодавцем у тривалих відносинах і зобов`язаний виконувати будь-яку роботу в межах своєї професії, спеціальності, кваліфікації і посади. Роботу працівника має організовувати роботодавець, створюючи необхідні умови для виконання роботи, забезпечуючи його всім необхідним. Під час виконання робіт за трудовим договором - роботодавець зобов`язаний забезпечити працівникові умови праці, передбачені чинним законодавством про працю, колективним і трудовим договорами. Працівник має право на охорону праці.

Працівник за трудовим договором у процесі виконання трудової функції має дотримуватися правил внутрішнього трудового розпорядку, встановлених на підприємстві, в організації чи установі роботодавця. Тобто працівник зобов`язаний дотримуватися режиму робочого часу, починати роботу у встановлений власником час і закінчувати роботу не раніше часу, зазначеного в правилах внутрішнього трудового розпорядку.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На обґрунтування вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП, до суду направлено такі докази, які досліджені під час розгляду справи: протокол про адміністративне правопорушення, акт інспекційного відвідування; пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Однак, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП, а ті обставини, які зазначені в протоколі не підтверджуються належними та допустимими доказами.

Крім того, в судовому засіданні досліджена угода № 20 укладена з 01.02.2020 по 31.12.2020 між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , згідно якої ОСОБА_2 бере на себе зобов`язання виконувати роботу буфетника по реалізації продуктів харчування в буфеті за адресою: АДРЕСА_2 . Згідно п.п.1.5 п.1 угоди, часами виконання роботи є: з 08:00 до 14:00 години, щодня, крім суботи та неділі.

Наявність даної угоди підтверджує існування трудових відносин з іншим роботодавцем.

Згідно з ч. 3 ст. 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, обов`язковою умовою допуску працівника до роботи є укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу.

Проте, як вбачається з пояснень ОСОБА_1 , відносно якої складено протокол, ОСОБА_2 не виконувала ніяких трудових обов`язків в кіоску, в якому вона здійснює господарську діяльність. І жодні докази, які долучені до протоколу про адмінправопорушення, не спростовують цих тверджень підприємця.

Тому, слід дійти до висновку, що присутність будь якої сторонньої особи на території торгівельного об`єкту, де здійснює свою підприємницьку діяльність ОСОБА_1 , не може розцінюватись як виконання трудових обов`язків перед цим підприємцем.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 не виконувала сталих трудових обов`язків у ФОП ОСОБА_1 , і в останньої не було обов`язку оформляти з нею трудовий договір (контракт).

З урахуванням наведеного, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, а також те, що усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачяться на її користь, суд приходить до висновку, що обставини викладені в протоколі не відображають всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 41 КУпАП, тому, при встановлених обставинах, слід провадження в даній справі про адміністративне правопорушення закрити, в звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 41 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 23, 33, ч.3 ст.41, 221, 284, 285, 289, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 41 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 , закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено протягом десяти днів з дня її винесення до Луганського апеляційного суду через Лисичанський міський суд.

Суддя: М.М. Старікова