ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 311/1025/20 Головуючий в 1 інст. Сидоренко Ю.В.
Провадження № 33/807/443/20 Доповідач в 2 інст. - Рассуждай В.Я.
Категорія: ст. 130 ч. 1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Вельможка О.О. справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Василівського районного суду Запорізької області від 26 травня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, працюючого ДПРЧ-27 ГУ ДСНС України в Запорізькій області на посаді пожежного рятувальника, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер платників податків НОМЕР_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортним засобами строком на 1 рік, та стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду першої інстанції 29 березня 2020 року о 10.25 годині на 325 км а/д Харків - Сімферополь ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 32104 державний номерний знак НОМЕР_2 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (бліде обличчя, зіниці, які не реагують на світло, неадекватна поведінка). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати та провадження закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування зазначає, що висновки суду першої інстанції про доведення його вини у вчиненні адміністративного правопорушення не ґрунтуються на досліджених доказах. Суд не забезпечив повного та об`єктивного розгляду, без будь-яких підстав не допитав свідків, на допиті яких він наполягав, та явку яких не забезпечили належним чином.

Вказує, що на відеозапису, який було досліджено судом, зафіксовано, що у нього відсутні ознаки сп`яніння, вказані у протоколі, рапорті поліцейського, в письмових поясненнях свідків, які в дійсності складались поліцейським і ними були лише підписані. Стверджує, що на відеозапису у нього обличчя не бліде, а нормального кольору, очі в нормальному стані, їх реакцію на світло не перевіряли, руки не тремтять, поведінка абсолютно адекватна, він читко відповідає на запитання поліцейського.

Вказує, що згідно відеозапису поліцейський не пропонує йому пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці, не пропонує проїхати до медичного закладу, а запитує: «На медицинское освидетельствование будете ехать?», при цьому не повідомляє, що він має проїхати до медичного закладу та до якого саме медичного закладу, та заявляє, що по відношенню нього буде складено протокол за керування транспортним засобом в стані сп`яніння.

Апелянт наводить обставини події та вказує, що зупинили його за не пристебнутий пасок безпеки, і до того, як почали відеофіксакцію патрульні вели себе провокативно, погрожували забрати авто, вимагали проїхати до відділу поліції, заявили, що їх експертиза «по-любому что-то найдут», а потім під фіксацію запропонували сказати, що він тиждень тому вживав марихуану та відмовляється їхати з ними і для нього все закінчиться попередженням чи штрафом, а їм це буде добре для звітності, і йому не буде треба їхати до відділу поліції. Саме тому він не погодився їхати з патрульними невідомо куди.

Вказує, що в той час, коли працівник поліції пропонував йому проїхати до медичного закладу свідків біля нього не було.

Вважає, що якщо б йому належним чином при наявності ознак наркотичного сп`яніння у присутності двох свідків повідомили до якого саме медичного закладу потрібно їхати він би виконав цю законну вимогу, а незаконні вимоги він виконувати не зобов`язаний.

Вказує, що у поручня вимог ст. 266 КУпАП та п. 7 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України № 1452 від 09.11.2015 р., ані факту його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, ані його незгоди з його результатами встановлено не було.

Вказує, що він не відмовлявся від проходження медичного огляду на місці зупинки транспортного засобу, а законних підстав проведення у відповідності до вказаної Інструкції такого огляду в закладі охорони здоров`я не було.

Вважає, що суд першої інстанції незаконно не допитав викликаних свідків, явку яких мали забезпечити працівники патрульної поліції.

Просить дослідити в судовому засіданні відеозапис події, доданий до протоколу.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу, послався на те, що 30.03.2020 він здав аналізи, наркотичних засобів виявлено не було.

Адвокат Вельможко О.О. підтримав апеляційну скаргу. Вказав на відсутність доказів винуватості ОСОБА_1 зазначив, що відсутні законні підстави для проходження огляду. Поліцейські не зазначили, у якому саме медичному закладі слід пройти огляд, а по закону його можливо пройти лише у спеціалізованому. Водій був в адекватному стані, його умовили відмовитися від проходження огляду, пославшись на те, що буде лише попередження. Свідків поруч не було.

За клопотанням ОСОБА_1 та його захисника в апеляційному суді було переглянуто доданий до протоколу відеозапис події.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що остання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

До висновків про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції дійшов, дослідивши наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення, відеозапис правопорушення, рапорт поліцейського, що склав протокол про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 тощо.

ОСОБА_1 у судах першої та апеляційної інстанції не заперечував, що він відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Доводи водія зводяться в основному до того, що він не мав явних ознак наркотичного сп`яніння.

За ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» № 3353-XII учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з ч. 2 ст. 16 цього Закону водій зобов`язаний виконувати розпорядження поліцейського.

Правила дорожнього руху України зобов`язують водія на вимогу поліцейського зупинитися, надати для перевірки певні документи (п. 2.4), а також пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5).

За положеннями ч. 1 ст. 267 КУпАП відсторонення водіїв від керування транспортними засобами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння віднесено до заходів забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення.

Як визначає ч. 2 ст. 267 КУпАП оскарження заходів забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення не зупиняє їх виконання.

Наведене вказує на те, що ОСОБА_1 як водій, по-перше, мав знати і виконувати Закону України «Про дорожній рух», Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, по-друге, повинний був виконати вимоги поліцейських, у тому числі щодо проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а потім, за необхідності, оскаржити такий захід.

При цьому у протоколі про адміністративне правопрушення заперечень з приводу наявності у нього ознак наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 не виклав, а навпаки зазначив, що тиждень тому курив марихуану, від проходження медичного огляду відмовляється.

Відповідно до п. 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09.11.2015 у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я, а тому доводи апелянта щодо не проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу є безпідставними.

Апеляційний суд перевірив доводи ОСОБА_1 про те, що поліцейські його умовили відмовитися від проходження огляду, пославшись на те, що буде лише попередження.

Так, одночасно із протоколом про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно водія було складено постанову за ч. 5 ст. 121 КУпАП - некористування ременем безпеки (а.с. 6) та накладено відповідний штраф. Зважаючи на те, що за вчинення менш суспільно-небезпечного діяння, яким є правопорушення, визначене ч. 5 ст. 121 КУпАП, ОСОБА_1 піддано реальному стягненню у вигляді штрафу, кожна розсудлива людина розуміє, що за скоєння більш тяжкого діяння, неможливо накладення стягнення у вигляді попередження. Водночас ОСОБА_1 є повнолітньою, дієздатною особою, працює у державній пожежно-рятувальній частині на посаді пожежного рятувальника, а тому мав розуміти наслідки відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

За наведеного вище вказані доводи ОСОБА_1 апеляційний суд відхиляє як надумані і безпідставні.

Слід зазначити, що наведені в апеляційній скарзі доводи не могли бути предметом перевірки судом першої інстанції, адже відповідно до змісту постанови ОСОБА_1 посилаючись на ст. 63 Конституції України відмовився надавати показання, а адвокат обмежився посиланнями на недоведеність вини водія, не конкретизуючи свої аргументи.

Неможливість допиту судом першої інстанції свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , на що посилається апелянт, обумовлена об`єктивними причинами, оскільки вказані особи викликалися у судове засідання (а.с. 28-31), а норми КУпАП не передбачають примусового приводу свідків.

Не з`явились вказані особи і до апеляційного суду, в той час як матеріали справи містять відомості про їх належне повідомлення про час та місце проведення судового засідання апеляційного суду, до якого їх було викликано за клопотанням захисника особи.

Разом з тим апеляційний суд звертає увагу на те, що зміст їх письмових пояснень повністю відповідає змісту наданого органами поліції відеозапису події, який було переглянуто за участю ОСОБА_1 та його захисника в апеляційному суді.

Посилання апелянта на висновок щодо результатів огляду № 1711 від 30.03.2020, проведеного наступної доби на вимогу ОСОБА_1 , апеляційний суд відхиляє, адже особу притягнуто до відповідальності за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, відповідно до встановленого законом порядку, а не за керування транспортним засобом у такому стані.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Василівського районного суду Запорізької області від 26 травня 2020 року у відношенні ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 311/1025/20