Справа №581/302/20 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Бутенко Д. В.
Номер провадження 33/816/337/20 Суддя-доповідач Олійник В. Б.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2020 року суддя Сумського апеляційного суду Олійник В. Б. ,з участю особи, яка піддана адміністративному стягненню - ОСОБА_1 , захисника - Верещагіна Д.Б., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Верещагіна Д.Б. на постанову судді Липоводолинського районного суду Сумської області, від 4 червня 2020 року, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 ,

про застосування адміністративного стягнення за ст. 130 ч. 1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Липоводолинського районного суду Сумської області, від 4 червня 2020 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн., з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 рік, за таких обставин.

9 квітня 2020 року, о 10 годині 12 хвилин, ОСОБА_1 в сел. Липова Долина Сумської обл. по вул. Роменській керував автомобілем марки «ВАЗ 21104», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, встановленого з застосуванням спеціального технічного засобу - газоаналізатора «Драгер». За результатами обстеження у ОСОБА_1 було виявлено 0,47 проміле алкоголю.

У поданій апеляційній скарзі захисник Верещагін Д.Б. просить постанову Липоводолинського районного суду Сумської області скасувати, а провадження у справі закрити та, окрім іншого, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді.

Свої вимоги щодо поновлення строку на апеляційне оскарження захисник мотивує тим, що судовий розгляд, всупереч поданим клопотанням про відкладення розгляду справи, відбувся без участі ОСОБА_1 та захисника Верещагіна Д.Б., про винесену відносно ОСОБА_1 постанову він дізнався 22 червня 2020 року з поштового повідомлення, а копію постанови суду отримав 23 червня 2020 року, звернувшись до суду.

В апеляційній скарзі захисник вказує, що суд першої інстанції необґрунтовано дійшов до висновку про можливість розгляду справи без участі ОСОБА_1 , оскільки останній перебував на лікуванні і йому був показаний ліжковий режим та заборонено ходіння, чому судом першої інстанції не було надано належної оцінки.

Крім того, захисник наголошує, що доведеність вини ОСОБА_1 встановлена судом першої інстанції за наслідками розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення які не мають доказів щодо винуватості ОСОБА_1 .

Захисник зазначає, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння був здійснений з порушенням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Суд не звернув увагу, що у висновку за наслідками тестування ОСОБА_1 вказано, що застосовувався для тестування прилад «COTEST 6820», в той же час у акті огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 вказано про використання приладу «ALCOTEST 6820», а також вбачаються розбіжності у часі проведення тестування за допомогою технічного засобу. Крім того, суд не звернув увагу на розбіжності у часі вчинення ОСОБА_1 правопорушення, часом зупинки керованого ОСОБА_1 автомобіля та часом оформлення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , часом здійснення відеозапису події поліцейськими нагрудними камерами та відеореєстратором з службового автомобіля поліцейських.

Крім того, захисник вказує і про те, що пояснення свідків не можуть бути допустимим доказом у обґрунтування винуватості ОСОБА_1 , оскільки суд безпосередньо не досліджував покази свідків, прийнявши до уваги письмові пояснення свідків які були зафіксовані на заготовлених поліцейськими бланках з відповідними показами свідків.

Вказує захисник і про те, що судом при ухваленні постанови переважне значення для обґрунтування винуватості ОСОБА_1 було надано поясненням поліцейських, які на переконання захисника, мають юридичну зацікавленість у результаті розгляду справи судом, а тому їх покази є недопустимими доказами у обґрунтування винуватості ОСОБА_1 .

Також, захисник звертає увагу і на те, що працівниками поліції, в порушення вимог вищевказаної Інструкції, ОСОБА_1 не був направлений для підтвердження наявності у нього стану сп`яніння до закладу охорони здоров`я.

Заслухавши думку захисника Верещагіна Д.Б. та пояснення ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду та про підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріли справи, піддавши аналізу доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню.

Матеріалами справи підтверджуються доводи захисника Верещагіна Д.Б. та ОСОБА_1 про те, що під час розгляду справи у суді першої інстанції вони присутніми не були. ОСОБА_1 не був обізнаний про винесену відносно нього постанову копію якої він отримав 19 червня 2020 року, тобто після закінчення передбаченого законом строку на апеляційне оскарження (а. с. 80, 91). Захисник Верещагін Д.Б. отримав копію постанови після отримання поштового сповіщення, від 22 червня 2020 року, звернувшись до суду з відповідним клопотанням 23 червня 2020 року (а. с. 88).

За наведених обставин, враховуючи, що ОСОБА_1 , як особа, відносно якої було застосовано адміністративне стягнення, та захисник Верещагін Д.Б. отримали постанову суду про застосування, відносно ОСОБА_1 , стягнення поза межами строку на апеляційне оскарження цієї постанови, суд апеляційної інстанції вважає необхідним поновити їм строк на апеляційне оскарження постанови про застосування адміністративного стягнення.

Безпідставними, на переконання суду апеляційної інстанції, є доводи апеляційної скарги про те, що суд, в порушення вимог ст. 268 КУпАП, розглянув справу без участі ОСОБА_1 та захисника Верещагіна Д.Б.

З протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вбачається, що судовий розгляд справи було призначено на 22 квітня 2020 року.

21 квітня 2020 року від ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із необхідністю часу для укладення угоди з захисником (а. с. 10), внаслідок чого розгляд справи було відкладено на 8 травня 2020 року (а. с. 11).

4 травня 2020 року ОСОБА_1 звернувся із клопотанням про відкладення розгляду справи у зв`язку із його перебуванням у м. Київ та неможливістю прибути в судове засідання через введені в країні карантинні заходи та неможливістю захисника ознайомитися з матеріалами справи (а. с. 230, внаслідок чого розгляд справи було відкладено на 26 травня 2020 року (а. с. 24).

В день розгляду справи 26 травня 2020 року від ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку із зайнятістю його захисника у інших провадженнях (а. с. 34), внаслідок чого розгляд справи було відкладено на 2 червня 2020 року із визначенням резервної дати розгляду - 4 червня 2020 року (а. с. 36).

2 червня 2020 року ОСОБА_1 подав заяву про відкладення розгляду справи в зв`язку із його перебуванням на лікуванні на денному стаціонарі (а. с. 40 - 41).

Суд апеляційної інстанції вважає, що 4 червня 2020 року суд першої інстанції на законних підставах розглянув справу без участі ОСОБА_1 та його захисника Верещагіна Д.Б., беручи до уваги численну кількість клопотань про відкладення розгляду справи, що обґрунтовано було розцінено судом, як намагання сторони захисту досягти закінчення, визначених ст. 38 КУпАП. строків, у період яких може бути застосовано адміністративне стягнення.

В той же час суд апеляційної інстанції вважає, що суд, визнаючи ОСОБА_1 винуватим за ст. 130 ч. 1 КУпАП, порушив вимоги ст. ст. 7; 245; 280 КУпАП.

Відповідно до ст. 7 КупАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги процесуальних норм КУпАП суддею дотримані не були, оскільки на переконання суду апеляційної інстанції, висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Статтею 252 ч. 1 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом апеляційної інстанції з протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 було встановлено, що протокол був складений 9 квітня 2020 року, о 10 -й годині 30 хвилин, про те, що ОСОБА_1 , о 10 - й годині 12 хвилин керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції, в порушення вимог ст. 280 КУпАП, не перевірив, чи відповідає складений відносно ОСОБА_1 протокол вимогам ст. 256 КУпАП, зокрема, в частині викладення у ньому обставин вчинення ОСОБА_1 правопорушення.

Зокрема, суд першої інстанції не звернув увагу на розбіжності вказівки часу вчинення ОСОБА_1 правопорушення вказаному у складеному відносно нього протоколі про адміністративне правопорушення та часу фактичної фіксації події вчинення правопорушення.

На думку суду апеляційної інстанції, вказані недоліки протоколу про адміністративне правопорушення ставлять під сумнів належність доказів у обґрунтування винуватості ОСОБА_1 .

Так, із відеозапису з нагрудних камер поліцейського, від 9 квітня 2020 року, вбачається, що початком фіксування обставин події вчинення правопорушення ОСОБА_1 є 9 годин 16 хвилин.

Файлами відеофіксації з відеореєстратора зі службового автомобіля працівників поліції підтверджується час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 - 10 година 12 хвилин, а початку огляду вказаного транспортного засобу - 10 година 18 хвилин.

В той же час, з роздруківки результатів обстеження ОСОБА_1 на стан сп`яніння є 10 година 08 хвилин (а. с. 2), а часом надання пояснень свідками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є 10 година 05 хвилин (а. с. 4).

Наведені обставини дають суду апеляційної інстанції підстави для висновку, що фактично за матеріалами справи працівниками поліції було проведено обстеження ОСОБА_1 на стан сп`яніння та встановлено факт перебування ОСОБА_1 у стані сп`яніння раніше, а саме, до зупинки керованого ним транспортного засобу.

Вказані недоліки оформлення протоколу, від 9 квітня 2020 року, відносно та долучених до нього матеріалів, на думку суду апеляційної інстанції свідчать про порушення працівниками поліції вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, а також вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що потягло за собою покладення в основу винуватості ОСОБА_1 не належних та не допустимих доказів.

Оскільки вказані недоліки складання відносно ОСОБА_1 матеріалів справи про адміністративне правопорушення залишились поза увагою суду першої інстанції то постанова суду про застосування відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення не може вважатись законною, у зв`язку з чим вказана постанова підлягає скасуванню.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що оскільки під час розгляду справи в суді факт вчинення правопорушення ОСОБА_1 в день та час, зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення, не знайшов свого підтвердження та обґрунтування, то матеріали справи відносно ОСОБА_1 підлягають закриттю у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 285; 294; 247 п. 1 КУпАП, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Верещагіна Д.Б. задовольнити.

Постанову судді Липоводолинського районного суду Сумської області, від 4 червня 2020 року, про застосування адміністративного стягнення за ст. 130 ч. 1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , у виді штрафу на суму 10200 грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 рік, скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч 1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуОлійник В. Б.