Провадження №3/337/754/2020
ЄУН № 337/2325/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2020 року Суддя Хортицького районного суду міста Запоріжжя Ширіна Світлана Анатоліївна розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 185262, який надійшов з УПП в Запорізькій області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності у відношенні

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Михайлівка Михайлівського району Запорізької області , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , який мешкає за адресою : АДРЕСА_1 , притягався 24.06.2020 року постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.121 КУпАП з призначенням адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3(три) місяці,

за ч.4 ст.121 КУпАП ,

Роз`яснені права передбачені ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України,-

В С Т А Н О В И Л А :

З УПП в Дніпропетровській області ДПП надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії №ОБ № 185262 від 06.06.2020 року, відповідно до якого 06.06.2020 року о 21-05 годині гр. ОСОБА_1 будучи особою, яку протягом року було притягнуто за ч.4 ст.121 КУпАП , в порушення п.п. 31.3 «б» ПДР України, керував транспортним засобом марки ГАЗ 2705 державний номерний знак НОМЕР_2 по а/д Зням`янка-Луганськ-Ізворино 152 км., при цьому вказаний транспортний засіб не пройшов обов`язковий технічний контроль, чим порушено п.31.3 «б» ПДР України , чим ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення за ч.4 ст.121 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що з обставинами викладеними у протоколі відносно нього від згоден, вину визнав, просив суду призначити адміністративне стягнення не пов`язане арештом, просив призначити адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування , але не на максимальний строк.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 повно та всебічно дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя дійшла до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Адміністративні стягнення має на меті покарання порушника, запобігання скоєнню нових правопорушень. Про те покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.

У статті 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «При розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточий проти України від 15 травня 2008 року»). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року).

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»». Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа.

Відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Суд, також враховує практику Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях неодноразово посилався на те, що провадження у справах про адміністративні правопорушення, за гарантіями може прирівнюватися до кримінальним цілей, застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п. 39 рішення «Лучанінова проти України» від 09 вересня 2011 року, заява № 16347/02, п. 1 резолютивної частини рішення у справі «Швидка проти України» від 30 жовтня 2014 року, заява № 17888/12), обґрунтовуючи їх, зокрема, характером законодавчого положення, яке порушувалося (КУпАП), так і профілактичною та каральною метою стягнень, передбачених цим положенням.

Із врахуванням положень і тлумачень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу належного органу правосуддя.

Під час розгляду справи, суттєвих порушень допущених працівниками поліції при його складанні не виявлено. Протокол про адміністративне правопорушення містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року.

Кодексом про адміністративні правопорушення визначено форму і основні елементи змісту рішення (постанови) , що приймається в конкретній справі. В ній зокрема, повинні бути викладені всі обставини вчинення правопорушення , отримані на підставі сукупності досліджених доказів на обґрунтування наявності складу правопорушення та правильності його юридичної кваліфікації .

Відповідно до вимог ст.245, ст.280, ст.256 Кодексу України про адміністративні правопорушення , одним із завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні а також інші обставини, які мають значення для справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 185262 від 06.06.2020 року, рапортом інспектора поліції, постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24.06.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.121 КУпАП з призначенням адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3(три) місяці, а також особистими поясненнями правопорушника в судовому засіданні, який вину у вчиненому правопорушенні визнав в повному обсязі.

Дії правопорушника кваліфіковані суддею за ч.4 ст.121 КУпАП повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою - третьою цієї статті.

Санкцією ч.4 статті 121 КУпАП встановлено накладання на особу, якою вчинено таке правопорушення адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців або адміністративний арешт на строк від п`яти до десяти діб.

Відповідно ст. 33 КпАП України, при накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер скоєного правопорушення, особу правопорушника, ступінь її вини, майновий стан, обставини які пом`якшують відповідальність.

Суд вважає, що надані суду докази є належними та допустимими, оскільки зібрані в установленому законом порядку, і в своїй сукупності, взаємозв`язку, достатності та достовірності повністю підтверджують фактичні обставини вчинення даного адміністративного правопорушення, та винуватість в ньому ОСОБА_1 . Підстав сумніватися в достовірності вказаних доказів у суду немає.

Об`єктивно з`ясувавши обставини справи, повно та всебічного дослідивши надані суду докази, пояснення правопорушника, суд вважає стягнення ОСОБА_1 слід визначити необхідним та достатнім для досягнення ст.23 КУпАП мети, зокрема виховання в дусі додержання законів України та запобігання вчиненню нових правопорушень, адміністративне стягнення в межах санкції статті, за якою кваліфіковано правопорушення у вигляді позбавлення права керування, але не на максимальний строк .

Відповідно до ст.40-1 КУпАП та ЗУ «Про судовий збір» у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Керуючись ст.ст.23,33, 121 ч.4, 221, 245,248,249,251,252, 283, 287-294 КУпАП, ЗУ «Про судовий збір», суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Михайлівка Михайлівського району Запорізької області , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП та призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт. Михайлівка Михайлівського району Запорізької області , громадянину України, РНОКПП НОМЕР_1 , адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування строком на 4(чотири) місяці.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Михайлівка Михайлівського району Запорізької області , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави ( Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Отримувач коштів : ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; Код ЄДРПОУ отримувача : 37993783; Номер рахунку отримувача : UA0026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106)судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 420,40 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Хортицький районний суд м. Запоріжжя на протязі 10 днів з дня її проголошення.

Суддя

Хортицького районного суду С.А. Ширіна

м. Запоріжжя

16.07.2020