Справа № 314/620/20
Провадження № 3/314/337/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.03.2020 року м. Вільнянськ

Суддя Вільнянського районного суду Запорізької області Кіяшко В.О., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Головного управління Держпраці у Запорізькій області стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фізична особа підприємець, РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП,

встановив:

відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № ЗП2486/574/АВ/П/ПТ від 07.02.2019 року, складеного інспектором праці Єременком М.К., під час здійснення підприємницької діяльності, маючи організаційно-розпорядчі функції за адресою: АДРЕСА_2 , ФОП ОСОБА_1 , допустила порушення законодавства про працю за період 03.08.2016 року і по 29.12.2018 року, яке оформлене актом перевірки № ЗП2486/574/АВ від 07.02.2020, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 41 КУпАП, а саме: в ході інспекційного відвідування згідно наданих документів для перевіркивстановлено, що Фізична особа - підприємець (ФОП) ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність по АДРЕСА_2 . На час інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 письмово пояснює, що наймані працівники у неї відсутні.Разом з тим, за письмовими поясненнями; наказами і звітами до ДФС ФОП ОСОБА_1 наймала працівників за договорами цивільно-правового характеру в якості перукарів ОСОБА_2 з січня 2017 року по січень 2018 року, ОСОБА_3 з 03.08.2016 року по 29.12.2018 року, ОСОБА_4 з 07.11.2018 року по 29.12.2018 року, ОСОБА_5 з 07.11.2018 року по 29.12.2018 року та ОСОБА_6 з 08.10.2018 року по 29.12 2018 року.ФОП ОСОБА_1 письмово також пояснює, що на час інспекційного відвідування цивільно - правові договори, акти виконаних робіт, відомості про нарахування і виплату заробітної плати винагороди не збереглися по тій причині, що відносини з найманими робітниками закінчилися в грудні 2018 року. Водночас за відсутності самих цивільно-правових договорів (ЦПД) встановлено, що вказані працівники приймалися на роботу за наказами ФОП ОСОБА_1 , у тому числі ОСОБА_3 по ЦПД за наказом від 02.08.2016 року № 2, ОСОБА_6 по ЦПД - від 08.10.2018 року № 2, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 по ЦПД - від 07.11.2018 року № 4, що відображає трудові, а не цивільно-правові відносини, а саме, що обов`язки вказаних перукарів за цивільно-правовими договорами збігаються з колом обов`язків за посадою - перукар (перукар -- модельєр), яка передбачена Класифікатором професій ДК 003:2010, затвердженим наказом Держспоживстандарту України від 28.07.2010 № 327 (зі змінами): - код професій за КП - 5141. При цьому класифікатор призначений для застосування центральними органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, Федерацією роботодавців України, всіма суб`єктами господарювання під час запису про роботу у трудові книжки працівників.Отже, використання ФОП ОСОБА_1 . найманих робітників ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 прийнятих на роботу за наявними наказами і з відсутніми цивільно - правовими договорами в якості перукарів, носить систематичний характер з правом підприємця здійснювати контроль за якістю виконання роботи, за дотриманням норми охорони праці, санітарії, техніки безпеки, дотриманням трудової дисципліни, відшкодуванням заподіяної матеріальної шкоди у відповідних випадках та наявність посади перукаря в Класифікаторі професій відображає процес праці при трудових відносинах роботодавця і працівника, у тому числі і за наявної можливості складання штатного розпису на відповідний рік для будь-якої кількості перукарів.Таким чином, робітники ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були допущені до виконання роботи перукарів ФОП ОСОБА_1 на підставі вказаних наказів і відсутніх цивільно - правовових договорів замість трудових договорів з повідомленням ДФС (ДПС) України про працевлаштування, що не відповідає вимогам ч.3 ст. 24 КЗпП України.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , до суду не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, причину неявки суду не повідомила. Враховуючи викладене, суд вважає можливим розглянути справу за її відсутності.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із вимогами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 3 статті 41 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства. Тобто, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП, полягає у фактичному допуску до роботи працівника без належного оформлення трудових правовідносин. Принциповою умовою в даному випадку є наявність між особою, яка притягується до адміністративної відповідальності та іншою особою саме трудових правовідносин.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Законодавством України передбачені різні шляхи реалізації цього права. Виходячи з положень КЗпП України та ЦК України, реалізувати своє право на працю можна шляхом укладення трудового договору, контракту або цивільно-правового договору, зокрема: договору підряду, договору доручення, авторського договору та інших цивільно-правових угод. Усі ці договори регулюють суспільні відносини у сфері трудової діяльності осіб, хоча їх правове регулювання істотно відрізняється.

Згідно ст. 21 КЗпП України трудовий договір це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язуються виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

За трудовим договором працівник знаходиться із роботодавцем у тривалих відносинах і зобов`язаний виконувати будь-яку роботу в межах своєї професії, спеціальності, кваліфікації і посади. Роботу працівника має організовувати роботодавець, створюючи необхідні умови для виконання роботи, забезпечуючи його всім необхідним. Під час виконання робіт за трудовим договором - роботодавець зобов`язаний забезпечити працівникові умови праці, передбачені чинним законодавством про працю, колективним і трудовим договорами. Працівник має право на охорону праці.

За цивільно-правовими договорами виконавець зобов`язується виконати на свій страх і ризик визначену роботу за завданням замовника.

Під час укладання цивільно-правових договорів процес праці виконавця не регламентується. Підрядник сам організовує свою роботу, визначає час початку і закінчення щоденної роботи, розподіляє час роботи і її тривалість на свій розсуд. У випадку виконання завдання за договором цивільного права процес праці та умови її застосування перебувають за межами зобов`язальних правовідносин. Праця слугує тут лише способом виконання зобов`язань.

Натомість, працівник за трудовим договором у процесі виконання трудової функції має дотримуватися правил внутрішнього трудового розпорядку, встановлених на підприємстві, в організації чи установі роботодавця. Тобто працівник зобов`язаний дотримуватися режиму робочого часу, починати роботу у встановлений власником час і закінчувати роботу не раніше часу, зазначеного в правилах внутрішнього трудового розпорядку.

Враховуючи роз`яснення Мінпраці та соціальної політики України від 11.03.2002 року №06/2-4/452 та від 26.12.2003 №067/1-4/2008 основною ознакою, що відрізняє цивільно-правові відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес трудової діяльності, її організація, а за цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою укладання договору підряду є отримання певного матеріального результату. Тобто, за цивільно-правовим договором процес праці не регламентується: працівник не зараховується до штату, не видається наказ про його прийняття на роботу, не вноситься запис до трудової книжки і на нього не поширюється дія внутрішнього трудового розпорядку. Цивільно-правовий договір завжди оформляється письмово, з вказівкою конкретної роботи, завдання, замовлення.

Аналізуючи письмові пояснення ОСОБА_1 , а також протокол про адміністративне правопорушення, де інспектором праці зазначено, що відповідно до наказів та звітів до ДФС, ФОП ОСОБА_1 наймала вищевказаних осіб в якості працівників за договорами цивільно правового характеру, суд приходить до висновку, що між ФОП ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були укладені саме цивільно-правові відносини, що підтверджується також наявною в матеріалах справи копією наказу № 11 від 29.12.2018 року про звільнення ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , оскільки вказані особи були звільнені відповідно до ст. 905 ЦК України, якою передбачено, що строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, а строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду відповідно до ст. 846 ЦК України. При цьому, законодавством не встановлено мінімального чи максимального терміну, на який можуть укладатися цивільно-правові договори. У зв`язку з чим, можна зробити висновок, що укладені між ФОП ОСОБА_1 , Штим В ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 договори, не передбачають систематичного (щомісячного) виконання трудових функцій, оскільки нічим не підтверджуються.

У той же час, адміністративний матеріал не містить доказів про наявність між ФОП ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 трудових відносин із підпорядкуванням останніх внутрішньому трудовому розпорядку роботодавця.

З огляду на вказане, між ФОП ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 склалися цивільно-правові відносини, які за своєю правовою природою виключають можливість існування трудових, а відтак порушення, яке полягало у допущенні останніх до виконання обов`язків без оформлення трудових відносин не знайшло свого підтвердження.

Отже, судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 не порушено вимог законодавства про працю та про охорону праці.

У відповідності до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, судом не встановлено протиправної поведінки ОСОБА_1 , у зв`язку з чим провадження по справі підлягає закриттю за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247, 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

постановив:

закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 41 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Суддя: В.О. Кіяшко

19.03.2020