Справа № 214/3924/20
3/214/2006/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 липня 2020 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Прасолов В.М., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

працюючого інженером ТОВ «Інвестпромтехесервіс», який проживає за адресою:

АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 31.05.2020 року о 21.45 годині в м. Кривий Ріг Саксаганський район по проспекту 200 річчя Кривого Рогу біля будинку 7б, громадянин ОСОБА_2 керував транспортним засобом «INFINITI FX 30 D» з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 (далі за текстом «автомобіль «Інфініті»), перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу ALCOTEST Drager, результат 1,75 проміллє тест №531, факт проходження зафіксовано на нагрудний реєстратор боді камеру НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , факт руху реєстратор ХIAOMI. Від керування відсторонений, шляхом передачі тверезому водію. Відповідно до протоколу, ОСОБА_2 порушив п.2.9а ПДР України.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 , у судовому засіданні винним себе не визнав та пояснив, що він в той день був на дні народження, він дійсно поїхав на автомобілі з водієм на ім`я ОСОБА_3 , їхали вони на автомобілі «Інфініті», який належить йому. Виїжджаючи від будинку, вони зупинилися на зупинці, ОСОБА_3 пішов за сигаретами, а він пересів на місце водія, тобто за кермо, щоб настроїти радіоприймач. В цей час до нього підійшли поліцейські та попросили документи. Потім на вимогу поліцейських він прошов огляд на стан сп`яніння на місці. Він дійсно був не тверезий.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що він в той день дійсно керував автомобілем «Інфініті», так як ОСОБА_2 був пасажиром, вони були на дні народженні та поїхали за сигаретами. Він пішов за сигаретами, коли повернувся, то біля автомобіля були поліцейські, яким сказав, що за кермом автомобіля був саме він.

У судовому засіданні дослідженні наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення (а.с.1), акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3), тест на ALCOTEST Drager (а.с.4), рапорт (а.с.5), довідки (а.с.6, 7).

Також у судовому засіданні оглянуті 3 диски (а.с.8). Як вбачається зі змісту дисків, на кожному з них маються файли з відеозаписами.

Як вбачається з відеозаписів на дисках, іде суперечка між працівниками поліції і двома чоловіками, поліцейські просять показати права, чоловік який сидів за кермом відмовляється, так як він каже, що водій не він і не він керував автомобілем, потім підійшов другий чоловік і сказав, що він водій і керував автомобілем. Працівники поліції запропонували чоловіку, який сидів за кермом, пройти огляд на стан сп`яніння, чоловік погодився в присутності двох свідків. На відеозаписі видно, як автомобіль стоїть і до нього підходять поліцейські. Чоловік, який сидів за кермом, просить поліцейських щоб вони показали відеозапис, як рухається автомобіль. Також з відеозапису вбачається, як поліцейські заповнюють документи і вручають ОСОБА_2 , який погодився пройти огляд на стан сп`яніння, акт огляду, який він підписав.

На жодному з зображень не вбачається, що було зупинено автомобіль «Iнфініті» саме під час руху і що їм керував ОСОБА_2 .

Відповідно до ст.252 КУпАП, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, оцінивши досліджені докази за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до наступних висновків.

Досліджені судом наступні докази: пояснення ОСОБА_2 , пояснення свідка ОСОБА_4 , протокол про адміністративне правопорушення (а.с.1), акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3), тест на ALCOTEST Drager (а.с.4), рапорт (а.с.5), довідку (а.с.6), диск (а.с. 8), вважаю допустимими доказами, так як вони отримані без порушень законодавства.

Пояснення ОСОБА_2 , протокол про адміністративне правопорушення (а.с.1), акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3), тест на ALCOTEST Drager (а.с.4), рапорт (а.с.5), диск (а.с.8), вважаю належними доказами, так як вони стосуються обставин справи, а саме того, чи керував ОСОБА_2 автомобілем, чи перебував він в стані сп`яніння.

Пояснення свідка ОСОБА_4 вважаю належним доказом, так як вони стосуються обставин справи, а саме того, хто саме ОСОБА_2 або інша особа керувала в той день автомобілем.

Вважаю належним доказом довідку (а.с.6), оскільки вона підтверджує наявність у ОСОБА_2 права керування транспортними засобами.

Оцінюючи докази з точки зору достовірності виходжу з наступного.

Зміст відеозаписів вважаю достовірними доказами.

Довідку (а.с.6) вважаю достовірним доказом.

Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3), тест на ALCOTEST Drager (а.с.4), вважаю достовірними доказами, оскільки це підтверджує, що ОСОБА_2 дійсно перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Пояснення свідка ОСОБА_4 вважаю достовірними, так як вони узгоджуються із змістом відеозаписів.

Пояснення ОСОБА_2 про те, що він дійсно мав ознаки сп`яніння та пройшов огляд на приладі ALCOTEST Drager, вважаю достовірними, так як вони узгоджуються із змістом відеозаписів. Його пояснення про те, що він не керував транспортним засобом, вважаю достовірними, так як вони не спростовуються об`єктивними доказами, а саме змістом відеозаписів. При цьому беру до уваги, що на жодному з відеозаписів, не вбачається, що ОСОБА_2 дійсно керував автомобілем.

Рапорт в тій частині, що ОСОБА_2 перебував в стані алкогольного сп`яніння, вважаю достовірним, так як він підтверджується об`єктивними доказами цієї обставини, а саме проходження огляду на ALCOTEST Drager, який показав результат 1,75 проміллє.

Протокол в тій частині, що саме ОСОБА_2 керував транспортним засобом, вважаю недостовірним доказом, оскільки він не підтверджується іншими об`єктивними доказами цієї обставини.

Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В розумінні ст.280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення. Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Приймаючи до уваги положення ст.ст.7, 245 КУпАП, згідно яких ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, приходжу до переконання, що у судовому засіданні не добуто допустимих та належних доказів на підтвердження наявності в діях ОСОБА_2 складу інкримінованого правопорушення. При цьому враховую наступне.

Згідно зі ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як передбачено п. 2.9а ПДР України, водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Стаття 130 ч.1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність як за керування транспортним засобом особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, буде мати місце при наявності об`єктивної сторони, що передбачає необхідність обов`язкової наявності кваліфікуючих ознак цього правопорушення, а саме керування транспортним засобом, суб`єктивної наявність прямого умислу та спеціального суб`єкта водія.

Згідно з п.1.10 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі за текстом «Правила»), водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

У рішеннях від 30 травня 2013 року у справі № 36673/04 «Малофєєва проти Росії» та від 20 вересня 2016 року у справі № 926/08 «Карелін проти Росії», Європейський суд з прав людини зауважив, що «формулювання правопорушення, викладене у фабулі постанови про адміністративне правопорушення, слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведена не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.».

На підставі аналізу обсягу наявних в матеріалах справи доказів, приходжу до висновку про те, що ОСОБА_2 о 21 год. 45 хв. 31 травня 2020 року не керував автомобілем «Iнфініті», що встановлено поясненнями ОСОБА_2 , поясненнями зазначеного свідка, змістом відеозаписів про цю обставину. Таким чином, ОСОБА_2 не був суб`єктом складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, а також приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, приходжу до переконання, що в діях ОСОБА_2 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, але не керував автомобілем відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, а тому є підстави для закриття на підставі п. 1 с. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 , складу адміністративного правопорушення.

Обговорюючи питання про наявність підстав для закриття провадження на підставі п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП у разі скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність виходжу з наступного.

В науці існує думка про те, що види юридичної відповідальності за своєю функцією можливо поділити на каральну (штрафну), відновлювальну, превентивну (запобіжну) та виховну. Каральна функція юридичної відповідальності напрямок правового впливу юридичної відповідальності на суб`єктів правопорушення, що полягає в позбавленнях особистого або майнового характеру та переслідує мету кари, запобігання, відновлення та виховання, каральна функція один із різновидів функцій юридичної відповідальності, що за своїм змістом і характером несе несприятливі наслідки для суб`єкта, що вчинив правопорушення, заподіює йому моральні або організаційні страждання. (Підручник з Правознавства. 10 клас. ОСОБА_5 ). Отже кримінальна та адміністративна відповідальність відносяться за своєю функцією до одного і того виду юридичної відповідальності.

Стаття 58 Конституції України визначає, що Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Як наголосив КСУ, суть зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів полягає в тому, що їх приписи поширюються на правовідносини, які виникли до набрання ними чинності, за умови, якщо вони скасовують або пом`якшують відповідальність особи (абзац другий пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 19 квітня 2000 року № 6-рп/2000 у справі про зворотну дію кримінального закону в часі).

1 липня 2020 року набрав чинності Закон № 2617-VIII, підпунктом 4 пункту 1 розділу I були внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме статтю 130 викласти в такій редакції: «Керування річковими, морськими або маломірними суднами судноводіями в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само передача керування судном особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова осіб, які керують річковими, морськими або маломірними суднами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, з позбавленням права керування всіма видами плавучих засобів на строк від одного до трьох років.

Підпунктом 171 пункту 1 розділу I були внесені зміни до Кримінального кодексу України, а саме цей Кодекс доповнений статтею 286-1 такого змісту: «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, або відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного освідування на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного освідування з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого медичного освідування караються штрафом від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Таким чином, підпункт 4 пункту 1 розділу I Закону № 2617-VIII, відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України має зворотну силу як такий, що скасовує відповідальність за адміністративні правопорушення, а підпункт 171 пункту 1 розділу I цього Закону не має зворотню силу, так як передбачає більш сувору відповідальність. Підпункт 171 пункту 1 розділу I Закону№ 2617-VIII не має зворотню силу, так як передбачає більш сувору відповідальність. Отже, з набранням законної сили Законом № 2617-VIII справи за адміністративними правопорушеннями, вчиненими до 1 липня 2020 року, підлягали закриттю на підставі ст.247 ч.1 п. 6 КУпАП.

3 липня 2020 року в газеті «Голос України» було опубліковано Закон від 17 червня 2020 року № 720-IX, який, як зазначено у розділі ІІ цього Закону, набирає чинності з дня набрання чинності Законом України від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», тобто з 1 липня 2020 року. Пунктом 117 цього Закону внесені зміни, якими у розділі I Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" у пункті 1 , підпункти 2-4, 7 виключені.

Отже пункт 117 Закону № 720-IX, вводить відповідальність за адміністративні правопорушення, а саме ст. 130 КУпАП, яке передбачає, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 117 Закону№ 720-IX також внесені зміни, якими у розділі I Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», а саме у пункті 2 підпункти 127, 128, 131, 149, 171, 207 виключені. Таким чином була виключена відповідальність за ст.286-1 КК України.

Таким чином, пункт 117 Закону № 720-IX, відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України має зворотну силу як такий, що вводить відповідальність за адміністративні правопорушення, а саме ст. 130 КУпАП, яке передбачає, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Оскільки одночасно була скасована кримінальна відповідальність, яка була передбачена ст.286-1 КК України, то відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України ця норма має зворотну силу як така, що пом`якшує відповідальність за керування керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, або відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного освідування на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного освідування з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого медичного освідування.

Зворотня сила пункт 117 Закону № 720-IX розповсюджується лише на ті правопорушення, пов`язані з керуванням водіями транспортним засобом в стані сп`яніння, які були вчинені 1 липня 2020 року та 2 липня 2020 року, так як в ці дні за таки дії була передбачена більш сувора відповідальність, визначена ст.286-1 КК України. Для правопорушень, вчинених до 1 липня 2020 року ця норма не має зворотної сили, так як оскільки з 1 липня 2020 року набрав чинності Закон № 2617-VIII, підпунктом 4 пункту 1 розділу I якого була виключена адміністративна відповідальність водіїв транспортних засобів за такі правопорушення.

При цьому також враховую, що в Законі №720 зазначено, що він набирає чинності з дня набрання чинності Законом України від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», тобто з 1 липня 2020 року. Така норма розділу ІІ Закону від 17 червня 2020 року №720-IX суперечить вимогам ч. 5 статті 94 Конституції України, так як частина п`ята статті 94 Конституції України передбачає, що Закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.

Таке посилання в Законі №720 про набрання ним законної сили з 1 липня 2020 року не спростовує тієї реальної обставини, що 1 липня 2020 року та 2 липня 2020 року за правопорушення, пов`язані з керуванням водіями транспортним засобом в стані сп`яніння, існувала кримінальна відповідальність, а адміністративної відповідальності не було.

На підставі викладеного приходжу до переконання, що справи за адміністративними правопорушеннями, пов`язані з керуванням водіями транспортним засобом в стані сп`яніння, вчиненні до 1 липня 2020 року підлягають закриттю на підставі ст.247 ч.1 п. 6 КУпАП.

Судом встановлено, що відносно ОСОБА_2 складений протокол за керування 31 травня 2020 року транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, отже є підстави для закриття провадження по даній справі на підставі ст.247 ч.1 п. 6 КУпАП. Проти закриття провадження по цим підставам ОСОБА_2 не заперечує, про що подав письмову заяву.

Разом з тим по даній справі встановлено, що є підстави для закриття провадження по даній справі за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення, тобто є підстави для закриття провадження за ст. 247 ч.1 п. 1 КУПАП. Оскільки закриття справи за відсутністю складу адміністративного правопорушення є реабілітуючою підставою для особи, а закриття справи на підставі ст.247 ч.1 п. 6 КУпАП не є реабілітуючою, то приходжу до переконання, що її належить закрити саме на підставі ст. 247 ч.1 п. 1 КУПАП.

Керуючись ст.ст.7, 9, 130, 245, 266, 268, 283, 284, 247, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В.М. Прасолов