Справа № 750/3170/20 Головуючий у 1 інстанції Кулініч Ю. П.
Провадження № 33/4823/237/20
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2020 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - Оседача М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 травня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий в АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням його права керування транспортними засобами на 1 рік.

Стягнуто з особи, притягнутої до адміністративної відповідальності судовий збір на користь держави у сумі 420 грн. 40 коп.

Як встановив суд, ОСОБА_1 14 квітня 2020 року о 00 год. 43 хв. у м. Чернігові по вул. Шевченка, 253 керував автомобілем «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння, чим порушив п. 2.9 «а» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи належним чином не дослідив всі фактичні обставини, розглянув її без його участі, чим порушив його права, передбачені ст. 268 КУпАП. Звертає увагу суду на те, що суд першої інстанції приділив надто малий проміжок часу для дослідження обставин справи, при цьому обмежився лише дослідженням письмових доказів, внаслідок чого поза його увагою залишився ряд нез`ясованих обставин справи.

Вказує, що поза увагою суду залишився той факт, що висновок щодо результатів медичного огляду на стан спяніння складений не на нього, а на іншу особу, оскільки він відповідно до паспортних даних ОСОБА_2 , а документ складено на ОСОБА_2 , який згідно висновку і перебував у стані алкогольного спяніння, однак протокол про адміністративне правопорушення складено на ОСОБА_3 . Вказані розбіжності не були усунуті судом першої інстанції шляхом направлення протоколу на доопрацювання. Звертає увагу апеляційного суду, що оскаржувана постанова не містить таких обов`язкових даних, як: технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, який суд вивчав, та поклав як доказ в основу свого рішення, порядок сплати штрафу, правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження.

Крім того, апелянт в поданому клопотанні просить поновити йому строк на апеляційне оскарження виходячи з того, що присутнім під час розгляду справи він не був, а про постанову дізнався лише 15 червня 2020 року, під час особистого звернення до суду за результатами щодо ходу розгляду справи про адміністративне правопорушення, а також, закрити провадження по справі виходячи з того, що на момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції закінчуються строки притягнення до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 38 КУпАП.

Розглянувши доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , викладені в поданій апеляційній скарзі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Явка апелянта на засідання суду апеляційної інстанції є необов`язковою.

Будучи належно повідомленими про час та місце розгляду справи ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилися, продавши клопотання про розгляд справи без його участі, в зв`язку з чим апеляційний суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за його відсутності.

Згідно зі ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову судді по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи доводи ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження є обґрунтованими і, на думку суду, є поважними причинами, а тому клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.

За змістом ч. 1 ст. 130 КУпАП притягненню до адміністративної відповідальності підлягають особи, що здійснюють керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 245 КУпАП основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Суд першої інстанції на підставі перевірки та належної оцінки зібраних по справі доказів дійшов обґрунтованого висновку про те, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суд виконав вимоги ст. 280 КУпАП, повно з`ясував всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та вірно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не зважаючи на категоричне невизнання своєї вини особою правопорушником, вона підтверджується даними, що містяться:

-в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №275864 від 14 квітня 2020 року, який є документом, що офіційно засвідчує факт вчинення неправомірних дій особою правопорушником, і є одним з джерел доказів, відповідно до якого, ОСОБА_1 14 квітня 2020 року о 00 год. 43 хв. у м. Чернігові по вул. Шевченка, 253 керував автомобілем «ВАЗ» 21070-045-01, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився у лікаря нарколога, що підтверджується висновком «233 від 14 квітня 2020 року, чим порушив п. 2.9 «а» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 5);

-висновком від 14 квітня 2020 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.с. 6);

-відомостями, що містяться у рапорті заступника командира взводу №2 роти №3 БУПП в Чернігівській області Стеченка С.О., згідно з якими по вул. Шевченка, 253, в м. Чернігові було зупинено автомобіль «ВАЗ» 21070 під керуванням ОСОБА_1 , під час перевірки документів у якого було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, та, за його, такий огляд було проведено у медичному закладі, на підтвердження якого надано відповідний висновок №233. Транспортний засіб, після складання протоколу про адміністративне правопорушення залишено на місці зупинки під розписку (а.с. 8);

-даними власноручно написаної ОСОБА_1 розписки, з приводу зобов`язання його не керувати транспортним засобом до повного його витверезіння (а.с. 7).

-відеоматеріалом, доданим до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.9).

Як вбачається з переглянутого відеозапису нагрудної відеокамери, матеріали здобуті за її допомогою є якісними за своїми характеристиками щодо цінності інформації яку вони несуть, а дані, здобуті за її допомогою, слід вважати належним доказом по справі.

Досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази, повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву.

Вищезазначені докази в порядку ст.ст.251, 254 КУпАП в повному обсязі доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП в сенсі ст.62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини.

Твердження, викладене в апеляційній скарзі з приводу відсутності у діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, є таким, що не знайшло свого підтвердження під час перевірки доказів, які були предметом дослідження як в суді першої інстанції, так і під час перегляду справи апеляційним судом.

Така позиція особи, що притягується до адміністративної відповідальності розцінюється судом апеляційної інстанції як захисна, та направлена на уникнення відповідальності ОСОБА_1 за вчинене адміністративне правопорушення.

Посилання апелянта на те, що під час розгляду справи в суді першої інстанції були порушені його права, оскільки розгляд справи було здійснено без його особистої участі та без виклику свідків, хоча і знайшло своє підтвердження, однак це не є підставою для скасування рішення, оскільки ст. 268 КУпАП визначений вичерпний перелік категорій справ про адміністративні правопорушення, участь у розгляді яких передбачає обов`язкову участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, проте ст. 130 КУпАП до цього переліку не входить.

Також, апеляційним судом враховується практика Європейського суду з прав людини, яка визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Пономарьов проти України", сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Права, які на думку ОСОБА_1 були порушені під час розгляду справи в суді першої інстанції, зокрема, надання показів, долучення до матеріалів справи інших доказів, заявлення клопотання про виклик свідків, та інше, були повністю поновлені та реалізовані під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, шляхом подання ним відповідних клопотань, які долучені до матеріалів справи.

Крім того, не заслуговують на увагу доводи апелянта з приводу того, що висновок медосвідування було складено на іншу особу, так як в ньому зазначено його ім`я, яке є невірно написане, а саме, відповідно до паспортних даних він ОСОБА_2 , а у висновку зазначено - ОСОБА_2 . Однак, на думку апеляційного суду, дана обставина не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції, а є опискою лікаря, який складав вказаний документ. Крім того, під час дослідження матеріалів справи про адміністративне правопорушення було встановлено, що у власноручно написаній розписці, щодо відсторонення від керування транспортним засобом, ОСОБА_1 також сам зазначив своє ім`я ОСОБА_2 .

Посилання особи, яка подала апеляційну скаргу на те, що постанова суду не відповідає вимогам щодо складання постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності, оскільки в ній не зазначено технічного запису, яким здійснено фото або відеозапис, який було покладено в основу судового рішення як доказ вини, порядок сплату штрафу та правові наслідки його несплати, порядок оскарження рішення, є такими, що частково заслуговують на увагу, однак такі недоліки не тягнуть за собою як підставу скасування рішення виходячи з наступного.

Як вбачається з резолютивної частини постанови, в ній відсутні відомості щодо реквізитів сплати судового збору та призначеного штрафу, однак, Деснянським районним судом м. Чернігова від 18 травня 2020 року та 04 червня 2020 року на адресу Городнянського районного відділу виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), були направлені копії постанови суду від 05 травня 2020 року відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, де було зазначено реквізити для сплати штрафу та судового збору, тобто, за бажання особи здійснити виконання оскаржуваної постанови суду, він мав можливість вчинити відповідні дії, так як відповідні листи містяться і в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, з якою ОСОБА_1 був ознайомлений.

Порушень закону, що тягнуть скасування постанови суду, як про це йде мова в поданій апеляційній скарзі, при апеляційному розгляді справи не було встановлено.

Крім того, не знайшли свого обґрунтованого підтвердження доводи особи, що подала апеляційну скаргу з приводу закінчення на момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш, як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення було 14 квітня 2020 року, а стягнення судом першої інстанції було накладено 05 травня 2020 року, тобто в строк, передбачений ст. 38 КУпАП.

Під час перегляду справи в апеляційному суді перевіряються правильність з`ясування судом першої інстанції фактичних обставин справи, обґрунтованість висновків про винуватість чи відсутність вини особи у вчиненні інкримінованого правопорушення.

Якщо суд апеляційної інстанції при перевірці вищенаведених даних прийде до висновку що місцевим судом були дотримані вимоги ст.ст.279,280 КУпАП, а докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, та правильно кваліфікував вчинене правопорушення, то строк накладення адміністративного стягнення слід рахувати з часу накладення адміністративного стягнення судом першої інстанції, тобто, за загальноприйнятими правилами.

Такими чином, суд апеляційної інстанції вважає, що в даному випадку, за доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненому ним адміністративному правопорушенні, відсутні підстави для закриття провадження за закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції ч. 1ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію його дій та необґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування, або зміни постанови судді не вбачається.

Керуючись ст.ст. 245, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 травня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 травня 2020 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяМ. М. Оседач