Справа № 152/674/20
П О С Т А Н О В А
іменем України
13 липня 2020 року м. Шаргород
Справа №152/674/20
Провадження №3/152/340/20
Суддя Шаргородського районного
суду Вінницької області Славінська Н. Л.,
з участю особи, яка притягається
до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,
розглянувши матеріали, які надійшли від Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, не є пенсіонером, не є особою з інвалідністю, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 11.04.1996 року Ватутінським РУ ГУ МВ України в м. Києві, реєстраційний номер облікової картки платника податків не встановлювався,
- за ч.1 ст.130 КпАП України,
Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.10 КУпАП).
Відповідно до п.1.10. ПДР України, водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Згідно з п.п. «а» п.2.9. ПДР України, водієві забороняється, в тому числі, керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України за №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», судам слід ураховувати, що відповідальність за ст.130 КпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів… Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування…
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ч.1 ст.251 КУпАП).
Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_1 , винуватість останнього у вчиненні адміністративного правопорушення доведена матеріалами справи: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №214481 (а.с.2); результатом тесту від 09.06.2020 року за №3120, який становить 0,33 проміле (а.с.1); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначені свідки правопорушення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також вбачається, що огляд проводився за допомогою газоаналізатора Drager «Alcotest-6810», серійний №-АRCE-0190, результат огляду проба позитивна, 0,33 проміле (а.с.3); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 09.06.2020 року, з яких вбачається, що у їх присутності водій ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Drager «Alcotest-6810», результат тесту позитивний та становить 0,33 проміле (а.с.5-6).
Відповідно до п.7 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №214481 також вбачається, що ОСОБА_1 ознайомився із протоколом і не заперечував щодо результату огляду його на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки поліцейським, не вказував про те, що не визнає результату тесту та бажає проведення огляду у закладі охорони здоров`я.
Крім того, у матеріалах справи наявне направлення ОСОБА_1 для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння у Жмеринській ЦРЛ, проте, останній не скористався правом проходження огляду у закладі охорони здоров`я, у зв`язку із чим є безпідставними ствердження ОСОБА_1 про те, що він бажав проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, у чому йому відмовлено поліцейським.
З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що у ОСОБА_1 тимчасово вилучено посвідчення водія НОМЕР_3 (а.с.2).
Таким чином, в діях ОСОБА_1 вбачаю склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України (в редакції, що діяла під час вчинення правопорушення), керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.
Статтею 58 Конституції України встановлено, що Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Статтею 8 КУпАП встановлено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.
На час розгляду справи в суді діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, віднесено до кримінальних проступків на підставі ст.286-1 КК України, що погіршує відповідальність ОСОБА_1 та суперечить вимогам Конституції України та ст.8 КУпАП.
Відтак, враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що слід накласти стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу, в розмірі, передбаченому ч.1 ст.130 КУпАП (в редакції, що діяла під час вчинення правопорушення).
На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст.130 КУпАП (в редакції, що діяла під час вчинення правопорушення), ст.ст.283, 284, 294 КпАП України,
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області.

Суддя: