Справа №150/283/20
Провадження по справі №3/150/142/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2020 року с. Мазурівка

Суддя Чернівецького районного суду Вінницької області Суперсон С.П.,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які складено начальником СРПП № 1 Чернівецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУПН у Вінницькій області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

З протоколу серії ДПР18 № 461344 слідує, що 14.06.2020 о 12 годині 55 хвилин на автодорозі Р 36 перехрестя смт. Чернівці с. Шендерівка ОСОБА_1 керував мотоблоком «ЗУБР», б/н в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння за допомогою технічного приладу «Драгер 6810», стан алкогольного сп`яніння становив 2,00% алкоголю. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив положення п. 2.9 «а» ПДРУ за що передбачено відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні винуватість у вчиненні інкримінованого йому правопорушення визнав повністю за обставин, що викладені в протоколі.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши та оцінивши в сукупності матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до статті 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Близькі за змістом положення містяться у частині другій статті 4 КК України, відповідно до якої кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Зазначені положення кореспондуються з положеннями частини другої статті 58 Конституції України, згідно з якою ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення визнавалися законом як правопорушення.

Доцільно взяти до уваги, що у теорії права виділяють три види дії нормативно-правового акта : 1) пряма дія; 2) зворотна (ретроактивна) дія; 3) переживаючи (ультра активна) дія.

Переживаюча ( ультра активна) дія (окремі положення нормативно-правового акту продовжують свою дію навіть після втрати чинності внаслідок скасування всього нормативно-правового акта чи зміни відповідної його частини). Зокрема, ультра активність має місце тоді, коли приписи нормативно-правового акта, який діяв раніше, поширюються на не реалізовані або не припинені на момент втрати чинності правовідносини, оскільки дія акта, який вводиться замість діючого раніше, поширюється лише на нові правовідносини, що виникнуть після набрання ним чинності.

Виходячи із цих положень, до осіб, які до 01 липня 2020 року вчинили керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені зі статті 130 КУпАП, має бути застосовано закон, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення.

Вирішуючи питання щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суд виходить із наступного.

Протокол про адміністративне правопорушення складений у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП уповноваженим на такі дії начальником СРПП №1 Чернівецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області у спосіб, з підстав та з дотриманням порядку, встановлених законом, а тому дані вказаного протоколу суддя визнає належним доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган /посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту наведеної правової норми слідує, що вказані дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показанням технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Начальником СРПП №1 Чернівецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області у відповідності до вимог вище вказаної статті КУпАП зібрано достатньо належних доказів, які підтверджують винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме складено протокол про адміністративне правопорушення у відповідності до положень КУпАП, проведено відповідний огляд на стан сп`яніння, який теж зафіксовано у встановленому порядку на підтвердження чого додано до матеріалів справи роздруківку тесту.

Отож, дослідивши та оцінивши в сукупності всі обставини справи, керуючись законом та правосвідомістю, приходжу висновку про те, що ОСОБА_1 порушено вимоги пункту 2.9 ПДР України, доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст.ст. 34, 35, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність правопорушника ОСОБА_1 не встановлено, відповідно до ст. 21 Кодексу України про адміністративні правопорушення підстав для передачі адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 на розгляд громадській організації, трудовому колективу не встановлено. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку, що вина водія ОСОБА_1 повністю доведеною в тому, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння (2,00% проміле).

При накладені адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 суддя враховує, що керування транспортним засобом в стані сп`яніння є небезпечним і досить поширеним правопорушенням, а накладення стягнення за адміністративне правопорушення передбачене статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення застосовується з метою запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами та має важливе значення для забезпечення безпеки дорожнього руху й експлуатації транспорту, захисту життя та здоров`я людей, майнових прав фізичних і юридичних осіб.

Отож, враховуючи особу правопорушника, його матеріальний стан, суддя вважає за необхідне призначити ОСОБА_1 покарання у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами. При цьому, суддя не вбачає підстав для накладення іншого виду стягнення.

Крім цього, відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір та порядок сплати якого встановлюється Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 221, 279, 280, 283, 284, 285 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить суму 10 200 /десять тисяч двісті/ гривень з позбавленням права керування транспортними засобами терміном на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить суму 420,40 грн.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Чернівецький районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

СУДДЯ С.П. СУПЕРСОН