КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/1734/2020
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 травня 2020 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Новов С.О., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Коннової Н.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Коннової Н.І. на постанову судді Ставищенського районного суду Київської області від 17 березня 2020 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Ставищенського районного суду Київської області від 17 березня 2020 року,

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 (один) рік.

Цією ж постановою, стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 420 грн. 40 коп.

Як встановлено постановою судді, ОСОБА_1 22 грудня 2019 року, близько 14 години 40 хвилин, в с. Торчиця Ставищенського району, керував автомобілем ГАЗ-33021, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Коннова Н.І., кожен окремо, подали апеляційні скарги в яких просять скасувати постанову Ставищенського районного суду Київської області від 17 березня 2020 року та прийняти нову постанову, якою закрити справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає про те, що оскаржувана постанова є незаконною та такою, що підлягає апеляційному оскарженню у зв`язку з недоведеністю його вини при її винесенні, оскільки судом першої інстанції було порушено його право на захист.

Зокрема, як зазначає апелянт, 22 грудня 2019 року, він, працюючи водієм їздив автомобілем ГАЗ-33021, збирав в населення молоко, щоб везти його на пункт здачі, проте, приблизно о 14 год. 30 хв. до нього під`їхали працівники поліції та стали звинувачувати в керуванні автомобілем у стані наркотичного сп`яніння, на що він, переконуючи останніх у тому, що є тверезим, просив дати можливість відвезти здати молоко на пункт прийому, так як він працює лише до 15 год., але, незважаючи на це, працівник поліції почав складати протокол про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. При цьому, він просив працівників поліції провести огляд на місці зупинки, проте вони йому повідомили, що потрібно їхати до лікарні.

Як звертає увагу апелянт, він у присутності свідків не заперечував пройти огляд на місці чи в лікарні на протязі двох годин після зупинки, проте працівники поліції все одно склали щодо нього протокол та заявили, що якщо він відмовиться від підпису та написання продиктованого ними тексту, то вони затримають його автомобіль з молоком, що чули свідки, у зв`язку з чим, він підписав протокол та написав саме такий текст, який є в протоколі.

Зазначає апелянт і про те, що інспектор поліції ОСОБА_2 11 березня 2020 року в судовому засіданні показав, що направлення на проходження огляду на стан сп`яніння йому дійсно не виписував, так як він відмовився від такого огляду, відсутньою була і відео фіксація даної події та не були допитані в судовому засіданні свідки, на допиті яких він наполягав.

Також, на думку апелянта, в протоколі про притягнення його до адміністративної відповідальності зазначено ознаки нібито його сп`яніння, які не відповідають ознакам дійсності та ознакам наркотичного сп`яніння, що свідчить про надуманість зазначеного в протоколі обставинам справи.

Як вважає апелянт, судом першої інстанції було порушене його право на захист, оскільки він уклав угоду з захисником, який, у зв`язку з світовою пандемією коронавіруса, надіслав до суду клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, однак суд проігнорував це клопотання та його вмовляння про відкладення розгляду справи.

Крім цього, апелянт просить звернути увагу на те, що 17 березня 2020 року, суд, вислухавши його думку з приводу неможливості розгляду справи без участі захисника, видалився до нарадчої кімнати, повідомивши його про те, що рішення по справі прийде поштовим відправленням, тобто йому не було проголошено рішення суду.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Коннова Н.І. у своїй скарзі посилається на те, що при винесенні оскаржуваної постанови, суд першої інстанції порушив право її підзахисного на справедливий суд, порушив принцип верховенства права, законності та рівності всіх учасників суду.

Як зазначає апелянт, нею, в судовому засіданні 11 березня 2020 року було заявлене клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях адміністративного правопорушення, проте, судом першої інстанції вказане клопотання не розглядалось, і не було прийнято по ньому ніякого рішення.

На думку апелянта, суд першої інстанції не надав оцінку доводам зазначеним у клопотанні щодо недоліків протоколу про адміністративне правопорушення, а саме про те, що ОСОБА_1 не була вручена копія протоколу про адміністративне правопорушення, що підтверджується встановленими в судовому засіданні 29 січня 2020 року, і у зв`язку з чим, суд першої інстанції по даній справі виніс ухвалу, якою повернув матеріали про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 до Ставищенського ВП для належного до оформлення, а саме вручення ОСОБА_1 другого примірника протоколу, проте, в судовому засіданні 11 березня 2020 року було встановлено, що працівники поліції так і не вручили йому зазначений протокол, але суд, всупереч встановлених своєю ж ухвалою суду від 29.01.2020 даних про невручення ОСОБА_1 другого примірника протоколу, підтверджує його отримання в день складання.

Також, як вважає апелянт, судом не було надано оцінки тому, що в протоколі зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, однак в протоколі не зазначено, що йому пропонувалось пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, що заперечує і сам ОСОБА_1 .

Звертає увагу апелянт і на те, що відповідно до зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення ознак сп`яніння, а саме порушення мови та порушення координації рухів, що відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відноситься до ознак алкогольного сп`яніння та зіниці очей не реагують на світло, що відноситься до ознак наркотичного сп`яніння, тому, не зрозумілим є те, в якому стані сп`яніння перебував ОСОБА_1 .

Як вказує апелянт, працівниками поліції ОСОБА_1 не були роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП, а та обставина, що останній поставив свій підпис у протоколі про адміністративне правопорушення та написав, що не згоден з ним, не є беззаперечним доказом його вини, так як його підпис не є належним доказом вини.

Крім того, апелянт зазначає про те, що , що в судовому засіданні було встановлено, що в матеріалах справи відсутнє направлення ОСОБА_1 на проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, що свідчить про те, що працівник поліції у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння.

Як вважає апелянт, суд не міг посилатись в оскаржуваній постанові на покази свідків, оскільки їх не було допитано в судовому засіданні.

Також, на думку апелянта, судом було порушено право її підзахисного на захист, оскільки розгляд справи 17 березня 2020 року, суд, незважаючи на подане нею клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з карантином, а також, заперечення її підзахисного, провів без її участі.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Коннової Н.І., які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити; перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи поданих апеляційних скарг вважаю, що вони не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, незважаючи на доводи апеляційних скарг, матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновку суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зокрема, крім протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 058112 від 22 грудня 2019 року, який було складено щодо ОСОБА_1 , вина останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як обґрунтовано зазначається в оскаржуваній постанові, підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння.

При цьому, погоджуючись із висновками судді, який розглядав дану справу, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проходження такого огляду регламентовано Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (надалі - Інструкція від 09.11.2015 року № 1452/735).

Як передбачено п. 12 Розділу ІІ Інструкції від 09.11.2015 року № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Згідно з вимогами, передбаченими п. 6 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395 (надалі - Інструкція від 07.11.2015 року № 1395), у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Аналіз вимог зазначених вище нормативно-правових актів та обставин, встановлених під час розгляду справи, дозволяє зробити висновок про те, що у зв`язку з відмовою водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров'я, останнього обґрунтовано притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, який було складено поліцейським у присутності двох свідків.

З огляду на вищенаведене доводи апеляційних скарг ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Коннової Н.І. про те, що оскаржувана постанова є незаконною, через порушення судом прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, на справедливий суд, а також порушення принципів верховенства права, законності та рівності всіх учасників, не можуть бути визнані обґрунтованими та служити підставами для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки вони не знайшли свого об`єктивного підтвердження та є голослівними.

Що ж стосується посилання захисника ОСОБА_1 - адвоката Коннової Н.І. в апеляційній скарзі на те, що в протоколі не зазначено про те, що водієві пропонувалося пройти огляд на стан наркотичного сп'яніння на місці зупинки, з використанням спеціальних технічних засобів, то суд апеляційної інстанції також не може взяти його до уваги, оскільки у ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного, а не алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим його огляд на стан сп`яніння повинен був проводитися лише лікарем-наркологом в закладі охорони здоров`я, а не поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів.

Безпідставними слід визнати і доводи апеляційних скарг з приводу розгляду справи за відсутності захисника Хом`яка А.А., оскільки незважаючи на вказану обставину, фактичні дані вчиненого правопорушення, встановлені під час розгляду справи, дозволяють стверджувати про те, що, навіть якщо визнати це порушенням норм процесуального права, воно не потягло за собою прийняття незаконного рішення та безпідставного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на вищенаведене, перевіривши наявні у справі докази, вважаю, що доводи, наведені в апеляційних скаргах ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Коннової Н.І. не спростовують правильності та законності постанови судді Ставищенського районного суду Київської області від 17 березня 2020 року, а тому вони не можуть бути визнані обґрунтованими та служити законними підставами для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, за наслідками розгляду цих скарг, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне прийняти рішення, яким залишити вказані апеляційні скарги без задоволення, а постанову судді Ставищенського районного суду Київської області від 17 березня 2020 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Коннової Н.І.залишити без задоволення, а постанову судді Ставищенського районного суду Київської області від 17 березня 2020 року, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Скороход Т.Н.