ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/7636/20Головуючий у 1-й інстанції Сташків Н.М.
Провадження № 33/817/265/20 Доповідач - Коструба Г.І.
Категорія - ч.2 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2020 р. м. Тернопіль

Суддя Тернопільського апеляційного суду Коструба Г.І. розглянувши з участю захисника А. О. Сосновича - О. Я. Гриців адміністративну справу відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , такого, що не працює,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 11 червня 2020 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови становить 20 400 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір, що становить 420 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, захисник Гриців О. Я. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить постанову місцевого суду скасувати, закривши провадження у справі у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Апеляційну скаргу мотивувала тим, що при розгляді справи ОСОБА_1 та його захисник присутні не були, що позбавило їх можливості надати пояснення щодо складеного відносно ОСОБА_1 протоколу, скористатись правом на подання доказів та заявити клопотання.

Зазначає, що причиною їхньої відсутності послужило те, що секретар судового засідання ОСОБА_2 допустила описку в письмовій розписці, яка була підписана захисником Гриців О. Я., про час та місце розгляду справи, вказавши 10. 00 год. замість 15 год. 00 хв. 11 червня 2020 р. Доказом того, що справу №607/7636/20 було призначено саме на 15 год. 00 хв., є витяг з журналу розгляду судових справ і матеріалів суддею Сташків Н. М., з якого вбачається, що на 10 год. 00 хв. суддею було призначено справу №607/3387/20 за позовом ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин, по якій 11 червня 2020 року було ухвалено рішення.

Наголошує на тому, що, незважаючи на надіслане клопотання про відкладення розгляду справи, а також володіння суддею Сташків Н. М. інформацією щодо достовірного розгляду справи, суддею місцевого суду тим не менш було проголошено оскаржувану постанову.

Вказує, що суддею Сташків Н. М. під час складання оскаржуваної постанови було порушено таємницю нарадчої кімнати.

Стверджує, що судом першої інстанції не вжито заходів для забезпечення явки свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Наголошує на тому, що в порушення вимог п. 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС 09 листопада 2015 р. № 1452/735, поліцейськими безпідставно проведено огляд на визначення стану сп`яніння ОСОБА_1 . Зокрема, з відео із нагрудних камер поліцейських не вбачається названих ознак алкогольного сп`яніння, лише звучало слово цікавий.

Зазначає, що відеозапис з камери нагрудних відеореєстраторів поліцейських є перерваним, що не відповідає вимогам Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступу до відеозапису із них, а отже є підстави вважати надані відеозаписи неналежними та недопустимими доказами у даній справі.

Також зазначає, що камерами із нагрудних відеореєстраторів поліцейських не зафіксовано факту підписання свідками протоколу про адміністративне правопорушення від 30 квітня 2020 року серії ДПР18 №423018.

Вказує, що під час надання пояснень свідки не були попереджені про кримінальну відповідальність за надання неправдивих свідчень за ст. ст. 384, 385 КК України.

Вказує, що із диску, який міститься в матеріалах справи, неможливо встановити, чи здійснювався відеозапис із нагрудних камер поліцейських на офіційний та дозволений для використання поліцейськими при фіксації порушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху пристрій згідно із положеннями Закону України Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах та чи входить він до Переліку технічних засобів, що використовуються для виявлення та фіксування правил дорожнього руху, затвердженого наказом МВС від 01 березня 2010 року № 33.

16 липня 2020 року на адресу суду надійшло клопотання представника особи, яка притягується до адмінвідповідальності, Гриців О. Я., яка заявила клопотання про повне фіксування судового процесу технічними засобами.

Крім цього, в апеляційній скарзі та додаткових поясненнях 16 липня 2020 року сторона захисту просить викликати свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та допитати їх за правилами допиту свідків з попередженням про кримінальну відповідальність за надання неправдивих свідчень.

В судове засідання апеляційного суду скаржник ОСОБА_1 не зявився. Його захисник зазначила, що йому відомо про місце та час слухання справи і він не заперечує проти слухання справи у його відсутності.

Заслухавши захисника особи, яка притягується до адмінвідповідальності, ОСОБА_1 , Гриців О. Я., яка просить задовольнити апеляційну скаргу з наведених в ній підстав, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, прихожу до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Так, розглянувши клопотання захисника про повне фіксування судового процесу технічними засобами, приходжу до висновку, що в задоволенні такого слід відмовити, оскільки у чинному КУпАП не передбачено норми щодо фіксування провадження у справах про адмінправопорушення технічними засобами.

Немає підстав і для задоволення клопотання про виклик свідків, оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були очевидцями лише проведеного відносно ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння, при цьому вони не були очевидцями самого факту вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, відповідно, їхні пояснення не несуть будь-якої інформації щодо обєктивної сторони події, що не заперечується і в апеляційній скарзі, відтак у задоволенні такого клопотання слід відмовити.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам суд повинен дати належну оцінку.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Що стосується доводів апеляційної скарги в частині порушення судом першої інстанції норм процесуального права, то, на думку судді апеляційного суду, зазначені твердження є голослівними.

Так, посилання апелянта на те, що судове засідання суддею було помилково призначено на 10:00 год. 00 хв., а не на 15:00 год. 00 хв. 11 червня 2020 року, коли фактично мало відбутися, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки, як вбачається з журналу розгляду судових справ і матеріалів, копія якого долучена до апеляційної скарги захисника, суддею Сташків Н. М. годиною початку розгляду адміністративної справи щодо ОСОБА_1 зазначено 10:00 год.

Доводи апеляційної скарги про те, що сторону захисту не було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи, спростовуються підписом захисника Гриців О. Я., який міститься у розписці про перенесення розгляду справи на 10:00 год. 00 хв. 11 червня 2020 року (а.с.24).

Крім цього, судом першої інстанції правомірно не взято до уваги клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки воно надійшло на адресу суду після винесення постанови про адміністративне правопорушення.

Той факт, що на цю ж годину цим же суддею була призначена ще одна справа, не свідчить про незаконність оскаржуваного рішення судді, оскільки ні з матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ні із змісту апеляційної скарги не вбачається, яким чином зазначений факт перешкодив чи міг перешкодити судді ухвалити рішення у справі.

Безпідставими є твердження апеляційної скарги, що суддею Сташків Н. М. під час складання оскаржуваної постанови було порушено таємницю нарадчої кімнати, оскільки чинний КУпАП не передбачає процедури видалення суду в нарадчу кімнату для винесення судового рішення.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не вжито заходів для забезпечення явки свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , не грунтуються на законі, оскільки згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, і з власної ініціативи суд це робити не вправі.

Так, суддею місцевого суду на підставі матеріалів справи правильно встановлено, що ОСОБА_1 30 квітня 2020 року об 11 годині 00 хвилин на автомобільній дорозі М-09 «Тернопіль-Львів» керував транспортним засобом марки «Renault Kangoo», державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою технічного приладу газоаналізатора «Drager Alcotest 6810» №ARBF-0422 (повірка дійсна до 18.06.2020), який показав результат 2,29‰ проміле. Із результатом огляду на місці зупинки ОСОБА_1 не погодився, однак проїхати у найближчий медичний заклад для проходження огляду відмовився.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, 30 квітня 2020 року інспектором роти 3 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП щодо Сосновича А. О. була складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 705927, згідно якої останній 30 квітня 2020 року об 11 годині 00 хвилин керував транспортним засобом «Renault Kangoo», державний номерний знак НОМЕР_1 , зі швидкістю 79 км/год при дозволеній швидкості 50 км/год та керував автомобілем, будучи позбавленим права керування транспортними засобами.

Дане правопорушення послужило причиною зупинки автомобіля ОСОБА_1 , а в подальшому в результаті виявлення ознак алкогольного спяніння стало приводом зі сторони працівників поліції запропонувати останньому пройти медичний огляд на стан алкогольного спяніння.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України Про Національну поліцію поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Відповідно до пункту 2.9а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного спяніння.

В свою чергу дії поліцейських повинні відповідати вимогам закону.

Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС 09 листопада 2015 р. № 1452/735, /далі Інструкція/ огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п. 3 ознаками алкогольного сп`яніння є:

запах алкоголю з порожнини рота;

порушення координації рухів;

порушення мови;

виражене тремтіння пальців рук;

різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно п. п. 6, 7 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Тобто автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений на законних підставах.

В апеляційній скарзі зроблено посилання на те, що в порушення вимог п. 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС 09 листопада 2015 р. № 1452/735, поліцейськими безпідставно проведено огляд на визначення стану сп`яніння ОСОБА_1 .

Разом з тим, зазначені доводи є безпідставними, оскільки, як вбачається із відеозапису із нагрудних камер поліцейських, на запитання службових осіб, чи розпивав ОСОБА_1 алкогольні напої, останній відповів ствердно, та сказав, що вчора трохи вживав".

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного спяніння на технічному приладі - газоаналізаторі DRAGER ALCOTEST 6810 №ARBF- 0422 (повірка дійсна до 18.06.2020 р.), на табло якого висвітився показник 2.29% (проміле). Від підпису про згоду з результатом огляду ОСОБА_1 відмовився.

Відтак, поліцейськими був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №705927 від 30 квітня 2020 року, акт огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, а також долучено до матеріалів справи роздруківку з технічного приладу Драгер, за допомогою якого і проходив тест на стан алкогольного спяніння ОСОБА_1 .

Складаючи протокол про адміністративне правопорушення, працівник поліції був обізнаний про те, що особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 - вдруге притягається до адміністративної відповідальності та у протоколі про адміністративне правопорушення обгрунтовано зазначив кваліфікацію дії порушника саме за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Так, постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 березня 2020 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення ним 27 грудня 2019 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вина останнього у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, доведена і письмовими показаннями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , які пояснили, що в їх присутності ОСОБА_1 30 квітня 2020 року об 11 год. 15 хв. пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest», результат огляду 2,29‰ проміле. Водій з результатом огляду не погодився, у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд в медичному закладі, на що водій відмовився в категоричній формі.

Вказані вище обставини щодо вчинення останнім правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП підтверджуються долученими до матеріалів справи відеоматеріалами з нагрудної камери працівника патрульної поліції №DSJX300065_000065, з яких вбачається, що 30 квітня 2020 року об 11 годині 00 хвилин на автомобільній дорозі М-09 «Тернопіль-Львів» водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Renault Kangoo», державний номерний знак НОМЕР_1 , порушивши при цьому ПДР, в звязку з чим працівниками поліції його було зупинено.

Доводи апеляційної скарги про те, що відеозапис із камери нагрудних відеореєстраторів поліцейських є перерваним, що, на думку захисника ОСОБА_1 не відповідає вимогам Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступу до відеозапису із них, не відповідають дійсності, адже, як вбачається із відеозапису даних камер, момент проходження огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного спяніння на технічному приладі - газоаналізаторі DRAGER ALCOTEST 6810 №ARBF- 0422 є безперервним, про що свідчить зазначені на відео дата та час події - з 2020/04/30 11:06:48 по 2020/04/30 11:20:57.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про винуватість у вчиненні ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи.

Що стосується твердження в апеляційній скарзі про те, що пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не є належним доказом, оскільки вони не попереджались про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, то слід зауважити, що вказані особи у судовому засіданні не допитувалися, а тому і не могли бути попереджені за ст. ст. 384, 385 КК України.

Твердження захисника ОСОБА_1 про те, що камерами із нагрудних відеореєстраторів поліцейських не зафіксовано факту підписання свідками протоколу про адміністративне правопорушення від 30 квітня 2020 року серії ДПР18 №423018, не спростовує правильність протоколу, складеного відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, та достовірність їхніх пояснень.

Необґрунтованими є твердження апелянта, що із диску, який міститься в матеріалах справи, неможливо встановити, чи здійснювався відеозапис із нагрудних камер на офіційний та дозволений для використання поліцейськими при фіксації порушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху пристрій згідно із положеннями Закону України Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах, та чи входить він до переліку технічних засобів, що використовуються для виявлення та фіксування правил дорожнього руху, затвердженого наказом МВС від 01 березня 2010 року №33, так як в матеріалах справи наявний сертифікат дослідження конструкції - відеореєстратор персональний мобільний моделі DMT1 з GPS-приймачем у складі згідно з Додатком, який відповідає п. п. 9.1, 9.2, 9.3 Технічного регламенту радіообладнання і телекомунікаційного кінцевого (термінального) обладнання, затвердженого Постановою КМ України від 24 червня 2009 року №679.

За таких обставин постанова судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 червня 2020 р. підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга захисника Сосновича А. О. - відмові у її задоволенні, оскільки будь-яких інших переконливих доводів, які б безумовно спростували висновки суду першої інстанції та були підставою для скасування постанови судді місцевого суду, апеляційною інстанцією не встановлено, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - Гриців О. Я. залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 червня 2020 р., якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови становить 20 400 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки, -без змін.

Постанова Апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Тернопільського

апеляційного суду Г. І. Коструба