Провадження № 33/824/3217/2020 Доповідач у 2 інстанції Миколюк О.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2020 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Миколюк О.В.,

вивчивши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Солом`янського районного суду м.Києва від 19 червня 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Солом`янського районного суду м.Києва від 19 червня 2020 року

ОСОБА_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, та підданно її адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил у розмірі 5 600, 00 гр.

Безпосередні предмети правопорушення митних правил, а саме: ікони (старовинні) - 2 шт. - конфісковано.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

Як встановлено постановою судді, 1 листопада 2019 року в зоні митного контролю на території ДОПП АТ «Укрпошта» (м. Київ, вул. Г.Кірпи, 2) відділу митного оформлення (ВМО) № 1, митного поста «Спеціалізований» Київської міської митниці ДФС, під час проведення митного огляду міжнародного поштового відправлення RВ067545631UA, яке пересилалося з України (ОСОБА_1, АДРЕСА_1, НОМЕР_2) до Австралії (bassam jaime, 514 Sidney Rd, ABN#1 Code: PAID, Brunswick, VIKTORIA, 3056, Australia) з ознаками приховування виявлено ікони (старовинні) - 2 шт., які були щільно обмотані поліетиленовим пакуванням.

У митній поштовій декларації форми CN 22 міжнародного поштового відправлення RВ067545631UA в графі «Кількість і детальний опис вкладення» вміст відправлення задекларовано як «2 souvenir, 16 USD» (2 сувеніра, 16 дол. США). ОСОБА_2 , як власник вкладення МПВ, особистим підписом на декларації завірила факт відправки нею задекларованого вкладення у МПВ RВ067545631UA. Будь-які дозвільні документи та інші документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товару, які підтверджують назву, характеристику та вартість товару (предмету, вкладення, вмісту МПВ), митниці не надавалися.

13 листопада 2019 року митницею здійснено взяття проб (зразків) товарів та в подальшому направлено до Національного музею історії України для проведення мистецтвознавчої експертизи на предмет встановлення належності зразків до культурних / історичних цінностей та визначення їх вартості.

Відповідно до висновку мистецтвознавчої експертизи № 41 від 24 грудня 2019 року представлені на експертизу ікони: « Божа Матір « Одигітрія », Російська імперія (Україна?), кін. ХІХ-поч. ХХ ст. - не має високої культурної цінності, має історичну цінність, вартістю 1 800, 00 гр.; «Покров Пресвятої Богородиці», Лівобережна Україна, кін. ХІХ-поч. ХХ ст., 28,8x20,8x2 см. - має культурну цінність національного рівня значення, вартістю 3 800, 00 гр., рекомендовані до внесення до Музейного фонду України.

Ікони не можуть бути вивезені за кордон; лише на тимчасове зберігання за дозволом Міністерства культури України.

На адресу Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області направлено Повідомлення про кримінальне правопорушення № 55 від 27 лютого 2020 року, за ознаками ст. 201 Кримінального кодексу України.

Київською митницею Держмитслужби отримано лист Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області від 27.02.2020 № 51/12-1582 відповідно до якого відсутні підстави щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

14 квітня 2020 року митницею запрошено ОСОБА_2 з метою проведення перевірки щодо переміщення нею через митний кордон України міжнародного поштового відправлення RВ067545631UA. Відповідно до отриманих митницею пояснень ОСОБА_2 , вона, дійсно придбала дві вищезазначених ікони, особисто задекларувала як «2 souvenir, 16 USD» та переслала у міжнародному поштовому відправленні НОМЕР_1 до Австралії без будь-яких дозвільних та інших документів щодо товару.

На даний час ОСОБА_2 « Свідоцтво на право вивезення культурних цінностей» чи будь-які інші документи щодо вкладення МПВ до митниці не надала.

Вивезення культурних цінностей регулюється «Законом України про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей». Для вивезення через митний кордон таких товарів необхідно отримати в Міністерстві культури Свідоцтво на право вивезення культурних цінностей, за процедурою, затвердженою Кабінетом Міністрів України (на основі висновків державної музейної експертизи). Без Свідоцтва, вивезення культурних цінностей забороняється.

Відповідно до пункту 4 додатка 1 «Перелік сувенірних виробів, предметів культурного і ужиткового призначення серійного і масового виробництва, на вивезення (тимчасове вивезення) яких дозвіл Державної служби контролю не потрібен» «Інструкції про порядок оформлення права на вивезення, тимчасове вивезення культурних цінностей та контролю за їх переміщенням через державний кордон України» затвердженої наказом Міністерства культури і мистецтв України від 22 квітня 2002 р. N 258 для вивезення (тимчасового вивезення) вітчизняних та зарубіжних предметів побуту масового і серійного виробництва, створених після 1950 року, дозвіл Державної служби контролю не потрібен.

Статтею 5 Всесвітньої поштової конвенції (учиненої в м. Доха 11 жовтня 2012 року) передбачено, що будь-яке поштове відправлення належить відправнику допоки воно не видане адресату.

У поштових регламентах («Регламент поштових посилок» та «Регламент письмової кореспонденції», заключні протоколи, Берн, 2013 р., ст.ст. РП 125, РП 151, РК 125, РК 156 ) зазначено: кожне відправлення повинно мати митну декларацію (CN 22, CN 23, бланка-пачки CP 72) із обов`язковим зазначенням прізвища та адреси відправника; вкладення відправлення має бути детально вказано в митних деклараціях CN 22, CN 23, бланка-пачки CP 72, а зазначення вкладення назвами загального характеру не допускаються; за заповнення декларації несе відповідальність виключно відправник відправлення.

Відповідно до ст. 35 Постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 р. № 270 «Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку», у міжнародних поштових відправленнях пересилаються предмети, не заборонені до ввозу на територію України та вивозу з території України відповідно до законодавства.

Відповідно до ст. 196 Митного кодексу України (далі - МКУ) не можуть бути пропущені через митний кордон України:

1) товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено законом;

2) товари, на пропуск яких відповідно до закону потрібні дозволи інших державних органів, за відсутності цих дозволів (крім алкогольних напоїв і тютюнових виробів, а також харчових продуктів для власного споживання, що ввозяться громадянами в обсязі та в порядку, встановлених статтею 376 та частиною другою статті 378 цього Кодексу);

3) товари, що переміщуються через митний кордон України з порушенням вимог цього Кодексу та інших законів України, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 235 МК України регламентується заборона щодо переміщення (пересилання) в міжнародних поштових та експрес-відправленнях товарів, відправлених з порушенням митних правил; а також товарів, заборонених цим Кодексом та іншими законодавчими актами України відповідно до ввезення на митну територію України або вивезення з цієї території (п.1.1), відправлених з порушенням митних правил (п.1.2) та товарів, щодо яких відсутні відповідні дозвільні документи, у разі застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності (п.1.3).

Відповідно до частини 2 ст. 235 МКУ встановлено, що забороняється переміщення (пересилання) в міжнародних поштових відправленнях товарів, заборонених до пересилання відповідно до актів Всесвітнього поштового союзу, а також товарів, відправлених з порушенням вимог нормативно-правових актів з питань надання послуг поштового зв`язку.

Статтею 236 МК України регламентовано здійснення декларантом письмового декларування товарів, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України у міжнародних поштових та експрес-відправленнях.

Згідно з ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Ст. 472 МК України передбачено відповідальність за недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Таким чином, на думку митного органу, ОСОБА_2 відправила з України до Австралії у міжнародному поштовому відправленні RВ067545631UA не задекларовані товари, не заявила за встановленою формою (митна декларація CN 22) точні та достовірні відомості про товари, які підлягають обов`язковому декларуванню.

Предмети правопорушення вилучено та перебувають в складі митного органу за адресою м. Київ, б-р Вацлава Гавела 8-а.

Загальна вартість предметів правопорушення становить 5 600, 00 гр.

Не погоджуючись із постановою суду,ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі просить постанову скасувати.

Перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , вважаю, що вона підлягає поверненню особі, яка її подала, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , оскаржувану постанову судді було винесено 19 червня 2020 року та її було повідомлено про час та місце розгляду справи, також в матеріалах міститься пояснення, з яких вбачається, що ОСОБА_1 було відомо про призначений розгляд справи, однак апеляційну скаргу на цю постанову остання подала лише 09 липня 2020 року, тобто з пропуском встановленого законом строку.

При цьому, незважаючи на те, що апеляційна скарга подана після закінчення строку на апеляційне оскарження, ОСОБА_1 не заявила клопотання про поновлення цього строку.

За таких обставин, враховуючи те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 була подана після закінчення встановленого законом строку для апеляційного оскарження, та остання не заявила клопотання про поновлення цього строку, зазначена апеляційна скарга, відповідно до вимог закону, підлягає поверненню особі, яка її подала.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Солом`янського районного суду м.Києва від 19 червня 2020 року повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: