Справа № 750/2282/20 Головуючий у 1 інстанції Сапон А. В.
Провадження № 33/4823/173/20
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2020 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 травня 2020 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з нього на користь держави 420,40 грн. судового збору.

Яв встановив місцевий суд, 15 березня 2020 року, в 04 год. 36 хв., по вул. Кільцева в м. Чернігові, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ВАЗ 212104», д.н.з. НОМЕР_1 , із явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме звужені зіниці, що не реагують на світло, а також неприродна блідість обличчя, та відмовився від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати як незаконну, прийняту з порушенням норм процесуального права, та закрити провадження у справі. На думку апелянта, виходячи із змісту ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідальність за вказаною нормою закону настає виключно в разі керування транспортним засобом в стані наркотичного чи алкогольного сп`яніння. В порушення вимог ст. 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735, працівником поліції не було складено направлення водія на медичний огляд до закладу охорони здоров`я, у випадку відмови від проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння, тобто, поліцейським було порушено процедуру направлення та огляду на стан сп`яніння, що свідчить про недійсність такого огляду і відсутність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності. Крім того, з відеозапису, який міститься в матеріалах справи, взагалі не зрозуміло, на якій підставі йому запропоновано пройти огляд на виявлення стану сп`яніння. До того ж, він не був відсторонений від керування транспортним засобом та його дії не узгоджуються з формулюванням правопорушення, викладеним у протоколі.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просили її задовольнити з наведених вище підстав, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п.6 розділу І та п.6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також у присутності двох свідків.

Пунктом 27 постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №357824 від 15.03.2020 року, ОСОБА_1 , 15 березня 2020 року, в 04 год. 36 хв., по вул. Кільцева в м. Чернігові, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 212104», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а сааме: звужені зіниці, що не реагують на світло, сповільненість ходи та мови, а також неприродна блідість обличчя. Від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України (а.с.5).

Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст. 251 КУпАП.

Вказане підтверджується переглянутим апеляційним судом відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якого вбачається, що після зупинки ОСОБА_1 працівниками поліції останній відмовився від проходження в установленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Факт відмови ОСОБА_1 від огляду на виявлення стану наркотичного сп`яніння підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які пояснили, що водій ОСОБА_1 , в їх присутності, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку (а.с.7, 8). Дані свідки не мали жодних підстав обмовляти ОСОБА_1 і їх пояснення повністю узгоджуються з матеріалами справи.

Також, у матеріалах справи наявне направлення на огляд водія ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15.03.2020 року, що також вказує на безпідставність доводів апелянта у цій частині (а.с.6).

Твердження апелянта про те, що він не був відсторонений від керування автомобілем спростовуються рапортом працівника поліції від 15.03.2020 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 був відсторонений від керування транспортним засобом, авто залишено на місці без порушення ПДР (а.с.10).

Відтак, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена, оскільки він, керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, а постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Посилання апелянта на незаконні дії працівників поліції є безпідставними, оскільки будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку оформлення протоколу працівниками поліції щодо нього, останній не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав під час складання протоколу, до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять.

З огляду на зазначене, слід визнати, що доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі є необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу. Позицію ОСОБА_1 слід розцінювати як намагання уникнути встановленої законом відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 травня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяВ. М. Заболотний