Справа №754/8032/20 Головуючий в суді І інстанції - Галась І.А.
Провадження №33/824/3365/2020 Доповідач - Габрієль В.О.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Габрієля В.О., із участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , її захисника Маляренка С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 15 липня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 15 липня 2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. 00 коп. із позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

Відповідно до постанови суду першої інстанції ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 19 червня 2020 року о 20 год. 45 хв. в м. Києві по пр. Броварському, 3, керував транспортним засобом "Mercedes" номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: хитка хода, млява мова, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій він просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Мотивуючи свої вимоги зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, винесена з грубим порушенням норм процесуального права та без належного врахування норм матеріального права. Апелянт вказує, що судом першої інстанції, не було допитано за його клопотанням свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Крім того, в порушення вимог ч.2 ст.279 КУпАП, судом першої інстанції не було безпосередньо в судовому засіданні досліджено відеозапис, який міститься в матеріалах справи.

Працівниками поліції не дотримано вимог ст.266 КУпАП, оскільки жоден з них не пропонував ОСОБА_1 огляд у медичному закладі, а отже протокол про адміністративне правопорушення було складено безпідставно. Також в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння, що в черговий раз свідчить про те, що поліцейський у встановленому порядку не направляв його у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння.

Крім того при винесенні постанови судом першої інстанції не враховано, що з 01 липня 2020 року набув чинності Закон України від 22.11.2018 року №2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який криміналізував поставлені йому у провину дії.

Разом з тим, Законом України від 17.06.2020 року №720-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» внесені нові зміни до Закону №2617 - VIII, а саме, згідно з вимогами п.117 Розділу І Закону №720-ІХ: у пункті 2 Розділу І Закону №2617 - VIII виключено підпункт 171, який доповнивши КК України ст.286-1 криміналізував відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп`яніння - відтак відбулась декриміналізація цих дій.

Однак, відповідні зміни до ч.1 ст.130 КУпАП щодо повернення адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами у стані сп`яніння або за відмову водія, який керує транспортними засобами, від проходження огляду на стан сп`яніння, внесені не були. Таким чином, на думку апелянта, провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п.6 ч.1 ст.247 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_1 та його захисника Маляренка С.В. на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 ЄСПЛ постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч.ч.2, 3 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу на швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу на швидкість реакції, або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладі охорони здоров`я.

Аналогічні положення щодо огляду громадян на стан сп`яніння містить «Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджена наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за №1413/27858.

Із матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків.

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23.12.2005, судам слід ураховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками районного суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, правильності кваліфікації дій за вказаною статтею, оскільки зазначене підтверджуються зібраними у справі доказами.

У відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №533039 від 19.06.2020 року, ОСОБА_1 19 червня 2020 року о 20 год. 45 хв. в м. Києві по пр. Броварському, 3, керував транспортним засобом "Mercedes" номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: хитка хода, млява мова, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків (а.с.2).

Факт роз`яснення прав та обов`язків ОСОБА_1 підтвердив власним підписом у протоколі.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст.256 КУпАП.

При цьому, відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 19.06.2020, підписи яких також містяться і в протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того, до матеріалів справи про адміністративне правопорушення долучено відеозапис з нагрудної камери працівника поліції (а.с.5), з якого вбачається, що працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, однак він відмовився. Після чого, йому було запропоновано пройти огляд в медичному закладі у лікаря-нарколога, на що він також відповів відмовою.

З огляду на вказані обставини, доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції було порушено вимоги ст.266 КУпАП слід вважати голослівними. Також, не долучення до матеріалів справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння, за наявності вищевказаних належних та допустимих доказів, жодним чином не спростовує факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

У рішеннях ЄСПЛ по справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, які з урахуванням положень ст.ст.8, 9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Попри невизнання вини ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає, що викладені у постанові висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є обґрунтованими.

Крім того, на думку суду апеляційної інстанції, підстави для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачені п.6 ч.1 ст.247 КУпАП, відсутні. Оскільки за цим пунктом провадження у справі підлягає закриттю в разі скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність, натомість у результаті внесення змін Законом №2617-VIII від 22.11.2018 року до статті 130 КУпАП юридична відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені зі статті 130 КУпАП була не скасована, а навпаки посилена. При цьому, Законом України №720-ІХ внесено зміни до Закону №2617-VIII, відповідно до яких із Закону №2617-VIII вилучені положення, які змінювали ст.130 КУпАП та включали до Кримінального кодексу України статтю 286-1. Таким чином щодо дій ОСОБА_1 застосовується редакція ст.130 КУпАП, що діяла на час їх вчинення, тобто до набрання чинності Законом №2617-VIII.

Інші доводи зазначені в апеляційній скарзі, не спростовують порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5 ПДР України за наявності у справі вищевказаних належних та допустимих доказів, які узгоджуються між собою, та повністю підтверджують обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У відповідності до ст.23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Зазначені вимоги закону районним судом, при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накладенні на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами були дотримані у повній мірі.

Доказів на спростування висновків суду першої інстанції апелянтом у апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході апеляційного розгляду не здобуто.

Із огляду на вищезазначене, постанова районного суду відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування апеляційний суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду м. Києва від 15 липня 2020 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду В.О. Габрієль