Провадження № 33/824/4322/2020 Доповідач у 2 інстанції Семенцов Ю.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
___________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

12 листопада 2020 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Семенцов Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21.09.2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, не працюючу, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії КВ № 7-492 від 20 липня 2020 року, складеного головним спеціалістом відділу контролю за благоустроєм Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації Слободяном В.О. щодо ОСОБА_1 , «20 липня 2020 року о 13 год. 10 хв. порушено вимоги карантинного режиму, а саме пункт 104 вимог щодо роботи закладів громадського харчування, розпорядження № 62 від 01.07.2020 року КМДА, а саме робота працівників закладу без вдягнених засобів індивідуального захисту (одноразових рукавичок) за адресою: вул. Голосіївська, 13, що є порушенням правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населенні від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУПАП».

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 21.09.2020 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, та застосувано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати постанову суду першої інстанції як незаконну ти закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом невірно було визначено суб`єкта правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, що на думку апелянта, призвело до безпідставного притягнення її до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення. Зазначає, що суб`єктом вказаного правопорушення може бути лише суб`єкт господарювання, яким апелянт не являється. Крім того, вона ніколи не була найманим працівником у ФОП ОСОБА_2 , також не укладала будь-яких цивільно-правових угод. Також, апелянт вказує на те, що вона не є посадовою особою господарської організації або іншої юридичної особи, жодного відношення до ФОП ОСОБА_2 не має, а тому в розумінні ст. 44-3 КУпАП, не є суб`єктом вказаного правопорушення. ОСОБА_1 вважає, що фотознімок, який долучений до протоколу про адміністративне правопорушення не може вважатись належним доказом причетності її до адміністративного правопорушення, оскільки в матеріалах справи на фотознімку зафіксована інша особа, не вона ( ОСОБА_1 ), крім того, відсутні будь-які відомості про технічний засіб чи прилад, за допомогою якого проводилась фотофіксація, а також відсутні дані про свідків, їх пояснення до протоколу про адміністративне правопорушення серії КВ №7-492 від 20.07.2020 року. Вважає апелянт, що її безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності, а тому, на її думку, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню як незаконна, оскільки суд залишив поза увагою важливі факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її захисника - адвоката Литвиненка Є.Ю., які підтримали апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, всупереч вимог вказаних правових норм, місцевий суд не з`ясував всі обставини справи, у зв`язку з чим оскаржувана постанова не може бути визнана законною і обґрунтованою та підлягає скасуванню.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність,права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Так, згідно диспозиціїст. 44-3 КУпАІІ відповідальність за даною нормою закону настає за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України Про захист населення від інфекційних хвороб, іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS- CoV-2» (в редакції від 31.03.2020 року) на усій території України з 12 березня 2020 року встановлено карантин.

Законом України № 530-IX від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню короновірусної хвороби (CОVID-19 )» внесені зміни до КУпАП, який доповнено ст. 44-3, такого змісту: «стаття 44-3. Порушення правил щодо карантину людей, а саме - порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до положень Розпорядження керівника робіт з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації регіонального рівня, яка відноситься до категорії «Медико-біологічні НС» код 20713 «Надзвичайна ситуація, пов`язана з епідемічним спалахом небезпечних інфекційних хвороб» від 01 липня 2020 року № 62, були внесені зміни до Розпорядження керівника робіт з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації регіонального рівня, яка відноситься до категорії «Медико-біологічні НС» код 20713 «Надзвичайна ситуація, пов`язана з епідемічним спалахом небезпечних інфекційних хвороб» від 23 травня 2020 р. № 47 щодо можливості роботи закладів громадського харчування під час карантину та затверджено Вимоги щодо реалізації продуктів харчування у м. Києві на час ліквідації наслідків надзвичайної ситуації регіонального рівня яка відноситься до категорії «Медико-біологічні НС» код 20713 «Надзвичайна ситуація, пов`язана з епідемічним спалахом небезпечних інфекційних хвороб»

Тобто, відповідно норм зазначеного законодавства до суб`єктів зазначеної заборони віднесено не будь-яких осіб, а лише суб`єктів господарювання, якими згідно Господарського кодексу України є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Однак матеріали справи не містять доказів, які свідчили би, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем або безпосереднім суб`єктом господарювання, що здійснює відповідну діяльність.

Окрім того, відповідно листа № 01-09/20 від 28 вересня 2020 року ФОП ОСОБА_2 , наданого на адвокатський запит адвоката Литвиненко Є.Ю., «…особа на ім`я ОСОБА_1 ніколи не була найманим працівником у ФОП ОСОБА_2 . З даною особою я ніколи не укладала будь-яких цивільно-правових угод. Жодного відношення зазначена особа до мене, ФОП ОСОБА_2 , не має».

Разом з тим, відповідно норми ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є джерелом доказів у справі. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею цього Кодексу.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Але даних вимог закону головний спеціаліст відділу контролю за благоустроєм Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації Слободян В.О. - особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення за ст. 44-3 КУпАП щодо ОСОБА_1 , не дотрималася, протокол не містить відомостей щодо свідків, їх письмових пояснень.

Окрім того, до матеріалів справи не додано інших відомостей, які б свідчили про те, що особа, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, є суб`єктом господарювання чи найманим працівником у ФОП ОСОБА_2 .

Інших відомостей на підтвердження обставин, зазначених в протоколі та для всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин головним спеціалістом відділу контролю за благоустроєм Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації Слободян В.О. - особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення за ст. 44-3 КУпАП щодо ОСОБА_1 , до матеріалів справи не надав.

За таких обставин, протокол про адміністративне правопорушення потребує додаткової перевірки та доопрацювання, а також надання достовірних відомостей щодо особи правопорушника з посиланням на відповідні докази.

Згідно положень КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями збирати докази, самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

За змістом закону, підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення та вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності є протокол про адміністративне правопорушення.

Невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону унеможливлює прийняття у справі законного й обгрунтованого судового рішення. Тому без усунення зазначених вище недоліків протоколу про адміністративне правопорушення розгляд справи є неможливим.

Верховним Судом України визнано правильною практику тих судів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення ( п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 ).

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що місцевий суд під час підготовки справи до розгляду не звернув уваги, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, що є перешкодою розгляду справи по суті, а тому постанова місцевого суду підлягає скасуванню з поверненням матеріалів справи до відділу контролю за благоустроєм Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації для належного оформлення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21.09.2020 року стосовно ОСОБА_1 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою матеріали про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 повернути до відділу контролю за благоустроєм Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації для належного оформлення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Ю.В.Семенцов