Справа № 234/9304/20
Провадження № 3/234/2609/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2020 року м. Краматорськ

Суддя Краматорського міського суду Донецької області Чернобай А.О., розглянувши матеріали, що надійшли з Батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , не працюючого, який проживає в АДРЕСА_1 ,

за ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якому у відповідності зі ст. 268 КУпАП роз`ясненні його права, -

В С Т А Н О В И В:

13 червня 2020 року о 12 год. 36 хв. в м. Краматорськ на перехресті вул. О.Тихого та вул. Дружби водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом OPEL VECTRA, номерний знак НОМЕР_2 , у стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у міському наркологічному диспансері за адресою: м. Краматорськ, вул. О. Тихого буд. 7, що підтверджується висновком лікаря № 269 від 13.06.2020 року. Таким чином, діями водія ОСОБА_1 було порушено п. 2.9 ПДР.

ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що 13.06.2020 року він разом зі своїм знайомим ОСОБА_2 та своєю дружиною їхали в автомобілі OPEL VECTRA. За кермом автомобіля був ОСОБА_2 , який проїхав на червоний сигнал світлофора. Вони поспішали, тому ОСОБА_3 порушив ПДР, але у ОСОБА_2 не має посвідчення водія. Щоб допомогти своєму знайомому, вони в автомобілі помінялися місцями. У нього на той час було з собою посвідчення водія. Він не повідомляв поліцейським, що за кермом була інша особа. Коли він вийшов з автомобіля, то його дружина з ОСОБА_2 також вийшли із автомобіля та пішли по своїм справам. Він не оспорював постанову щодо притягнення його по ст. 122 ч. 2 КУпАП та не заперечував, що він їхав за кермом автомобіля. Наркотичні засоби він вживав десь 2 тижня тому, та не знав, що в наркології буде виявлено цей факт. Стан наркотичного сп`яніння не оспорює, але за кермом він не був.

Захисник Шустов Ю.Ю. у судовому засіданні просив провадження по справі закрити. По матеріалам справи вони не оспорюють факт знаходження ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння. Але є сумніви у керуванні транспортним засобом саме ОСОБА_1 . У судовому засіданні були дослідженні матеріали відеофіксації, на якому зафіксовано факт порушення ПДР, але із матеріалів відеофіксації не вбачається хто був за кермом автомобіля. Відео повинно бути непереривним. Надані суду матеріали відеофіксації є неповними, можливо поліцейські не надали повне відео. Факт керування саме ОСОБА_1 не підтверджується.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що він їхав разом з ОСОБА_1 та дружиною ОСОБА_1 . За кермом автомобіля був він. Він бажав скоріше повернути та поїхав на червоний сигнал світлофора. Коли поліцейськи почали зупиняти автомобіль, то він помінявся місцями з ОСОБА_1 . Поліцейські не бачили, як вони помінялися місцями. ОСОБА_1 вийшов перший з автомобіля, а він разом з дружиною ОСОБА_1 вийшли з автомобіля та пішли.

Вислухавши доводи ОСОБА_1 захисника, пояснення свідка ОСОБА_2 , проаналізувавши обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, приходжу до наступного висновку.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається противоправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У судовому засіданні встановлено, що 13.06.2020 року було складено протокол у відношенні ОСОБА_1 по ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Процесуальна форма та зміст протоколу відповідають вимогам ст. 256 КУпАП.

Адміністративним правопорушенням згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП (в редакції, яка діяла до 01.07.2020 року) визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Беручи до уваги диспозицію ч. 1 ст. 130 КУпАП можна констатувати, що адміністративна відповідальність наступає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суб`єктом адміністративного правопорушення є особа, яка управляє транспортним засобом.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є керування транспортними засобами особами в стані сп`яніння, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп`яніння, так само ухилення осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, тобто факт керування транспортним засобом є безумовною та обов`язковою часиною складу зазначеного правопорушення, більш того, в даному випадку взагалі має преюдиціальне значення, так як в подальшому, при доведенні стану сп`яніння, така особа буде притягнута до відповідальності саме за керування транспортним засобом у такому стані.

Діюче законодавство не містить чіткого визначення самого поняття керування транспортним засобом. Виходячи з загально визначеного розуміння правової природи цього поняття та його тлумачення в юридичній літературі, під управлінням транспортним засобом слід розуміти вчинення технічних дій, пов`язаних з приведенням транспортного засобу в рух, зворушенням з місця, процесом самого руху аж до зупинки, відповідно до призначення і технічних можливостей транспортного засобу.

Відповідно до правових позицій, викладених в п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (зі змінами та доповненнями), керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора - водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

У судовому засіданні ОСОБА_1 суду пояснив, що він не керував транспортним засобом, а пересів за кермо, помінявшись місцями з ОСОБА_2 . Такі ж свідчення були надані у судовому засіданні свідком ОСОБА_2 .

Однак, вказані свідчення спростовуються дослідженими у судовому засіданні відеоматеріалами фіксації правопорушення, з яких вбачається, що ОСОБА_1 не повідомляв працівників поліції про те, що він не керував транспортним засобом.

Натомість, з відеоматеріалів фіксації правопорушення вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, та в автомобілі перебувала лише одна особа, яка знаходилася за кермом автомобіля.

За таких обставин, суд не бере до уваги свідчення свідка ОСОБА_2 , надані ним у судовому засіданні, та відноситься до них критично, оскільки його свідчення спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Крім того, даний свідок перебуває у дружніх стосунках з ОСОБА_1 та є зацікавленою особою.

Невизнання факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , суд розцінює як спосіб захисту останнього і можливість уникнути адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, оскільки його пояснення спростовуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами відеофіксації.

Свідчення ОСОБА_1 у судовому засіданні, в яких він не визнає свою провину, суд вважає надуманими і неспроможними, оскільки вони суперечать даним, встановленим при судовому розгляді адміністративного правопорушення. Такі свідчення ОСОБА_1 надані з метою уникнути відповідальності за скоєне, у зв`язку з чим, ці свідчення судом не можуть бути прийняті до уваги.

Відповідно до п. 2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно висновку КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Краматорська» № 269 від 17.06.2020 року щодо результатів огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у ОСОБА_1 виявлена інтоксикація внаслідок вживання марихуани, амфетамінів, неускладнена.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 увказаному правопорушенню знайшла своє повне підтвердження в судовому засіданні та підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями свідків, відеоматеріалами до протоколу про адміністративне правопорушення та висновком КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Краматорська» № 269 від 17.06.2020 року щодо результатів огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Оскільки правопорушення було вчинено ОСОБА_1 13.06.2020 року, отже застосуванню підлягає закон, що діяв на час вчинення правопорушення, тобто ч. 1 ст. 130 КУпАП в редакції, яка діяла до 01.07.2020 року.

На виконання вимог ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, враховуючи умови та характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника, вважаю за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчинення нових правопорушень застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення, в межах санкції ч. 1 статті 130 КУпАП, у вигляді штрафу на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Також приходжу до висновку, що в даному випадку таке стягнення буде достатньою мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила дане адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також в повній мірі забезпечить запобігання вчинення нових правопорушень порушником, та повністю відповідатиме меті його застосування.

Відповідно до ст. 401 КУпАП у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Тому з ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 420, 40грн.

Керуючись ст.ст. 8, 33, 401, ст. 130 ч. 1 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення по ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 піддати адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 грн. (десять тисяч двісті гривень), з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 (сорок) копійок.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя А.О. Чернобай