Справа № 206/6565/19
Провадження № 3/206/74/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ

09.01.2020року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Поштаренко О.В.,

за участю секретаря Бубісь А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,за ч.1 ст. 173-2 КУпАП,-

за участю правопорушника: ОСОБА_1

В С Т А Н О В И В:

22.11.2019 приблизно о 19 год. 30 хв. знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 громадянин ОСОБА_1 вчинив сварку зі своєю співмешканкою ОСОБА_2 , чим вчинив домашнє насильство. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч.1 ст.173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав в повному обсязі, підтвердив обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Суд, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , дослідивши адміністративний матеріал, а саме протокол про адміністративне правопорушення серії АПР 18 № 456285 від 22.11.2019, суд у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адмінправопорушення, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Стаття 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення насилля в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до вимог ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обовязкова до застосування судами як джерело права.

Згідно із ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Разом з тим, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КпАП України, є вчинення будь-який дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а також у невиконанні захисного припису особою, стосовно якої він винесений.

В діях ОСОБА_1 вбачається склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 повністю підтверджується матеріалами адміністративної справи, протоколом про адміністративне правопорушення від 22.11.2019 серії АПР 18 № 456285 (а.п. 2), письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 (а.п. 7) та поясненнями ОСОБА_1 наданими в судовому засіданні, та іншими матеріалами справи в їх сукупності.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 , які виразилися у вчиненні насильства в сім`ї, правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вину ОСОБА_1 суд вважає доведеною.

В рішенні Європейського Суду з прав людини "Швидка проти України" від 30 жовтня 2014 року наголошено на тому, що, як зазначено у Кодексі України про адміністративні правопорушеннята у подальших розясненнях Пленуму Верховного Суду України, адміністративні правопорушення (тобто незначні правопорушення за законодавством України) караються арештом лише у виключних випадках (див. пункти 16 та 18), тобто адміністративне стягнення повинно бути пропорційним переслідуваній меті.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, його наслідки, особу порушника, відсутність даних про трудову зайнятість (офіційну), те що ОСОБА_1 не має заробітку, а тому не має можливості сплатити штраф та всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що до нього слід застосувати адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту, оскільки застосування такого виду стягнення буде обґрунтованим та достатнім для виправлення правопорушника.

Крім того, згідно ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 173-2, 36, 252, 283,284 КпАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на 1 (одну) добу.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір на користь держави у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 (сорок) коп.

Постанова може бути оскаржена в 10-денний строк з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя О.В. Поштаренко