Справа №: 486/2122/19 Провадження № 3/486/86/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2020 року суддя Южноукраїнського міського суду Миколаївської області Волкова О.І., ознайомившись з матеріалами справи № 486/2122/19 про адміністративне правопорушення, що надійшла від Южноукраїнського відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, з приводу притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 124 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

20 грудня 2019 року матеріали справи № 486/2122/19 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, зареєстровані в Южноукраїнському міському суді Миколаївської області та у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями, 21 грудня 2019 року розподілена судді Савіну О.І.

27 грудня 2019 року суддею Южноукраїнського міського суду Миколаївської області Савіним О.І., ухвалено особисто постанову про самовідвід у розгляді даної справи.

08 січня 2020 року протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 486/2122/19 про адміністративне правопорушення, розподілено судді Волковій О.І.

З оляду на те, що потерпіла у даній справі, громадянка ОСОБА_2 , з 2003 року перебуває у товариських стосунках з суддею Волковою О.І., а також є невісткою В.о. голови Южноукраїнського міського суду Миколаївської області судді Савіна О.І., дані обставини можуть викликати сумніви, щодо об`єктивності та неупередженості судді.

З урахуванням судової практики процесуальне рішення про самовідвід не повинно переглядатися іншим суддею, так як це призводить до конфліктів між суддями. Суддя місцевого суду не може бути судом у справі свого колеги щодо обґрунтованості ним заявленого собі самовідводу, так як це суперечить міжнародним стандартам та закону України "Про судоустрій і статус суддів". З огляду на це, на глибоке переконання суду, правова оцінка щодо заявленого самовідводу суддею місцевого суду може надаватися виключно Верховним Судом та Вищою радою правосуддя.

Правова позиція суду в даному вирішенні заяви про самовідвід судді збігається з практикою рішення ВАСУ від 17.11.2015 року К/800/41329/15, ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 09.06.2015 року №821/1552/15-а та практикою місцевих судів, а саме: справа № 486/610/16-к, провадження №1-кс/486/102/2016, справа № 486/610/16-к, провадження №1-кс/486/94/2016, а також справа №486/939/16-к, провадження №1-кс/486/147/2016 (ухвали від 16.09.2016 року та від 10.10.2016 року). Суддя несе власну персональну відповідальність перед Вищою радою правосуддя за своє процесуальне рішення щодо самовідводу і не має необхідності усилювати це рішення, рішенням іншого судді. Так як така практика призводить до негативних наслідків, а саме конфліктів між суддями місцевих та міжрайонних судів, до зловживання даремно витраченого процесуального часу та негативно впливає на розумні строки розгляду справи. Різна правова позиція суддів, щодо розгляду питання самовідводу, призводить не до єдності судової практики, а до її різноманітності, що є неприпустимим.

Стаття 129 Конституції України визначає, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону.

Гарантії незалежності суддів, а також відповідальність за втручання у здійснення правосуддя та вплив на суд або суддів у будь-який спосіб закріплюється Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Із системного аналізу наведених норм слідує, що незалежність є основною передумовою їх об`єктивності та неупередженості у зв`язку з чим будь-який вплив на суддю у тому числі з боку інших суддів є неприпустимим.

Суддя повинен виконувати свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи в суді, не зважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику.

Тому з метою дотримання положень п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, з урахуванням практики ЄСПЛ, яка є частиною національного законодавства і джерелом права, що підлягають застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України, ст.ст.1,8 КПК України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини, забезпечення об`єктивності, неупередженості та з метою справедливого розгляду справи, суддя вважає за необхідне повернути матеріали справи № 486/2122/19, про адміністративне правопорушення, до секретаріату суду, для автоматизованого розподілу та виконання вимог чинного законодавства.

Зовнішня незалежність не є прерогативою чи привілеєм наданим для задоволення власних інтересів суддів. Вона надається в інтересах верховенства права та осіб, які домагаються та очікують неупередженого правосуддя. Незалежність суддів слід розуміти як гарантію свободи, поваги до прав людини та неупередженого застосування права. Неупередженість та незалежність суддів є необхідним для гарантування рівності сторін перед судом.

Керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою ЄСПЛ, ст. 283 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Задовольнити заявлений самовідвід судді Волкової О.І. та повернути матеріали справи № 486/2122/19 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, до секретаріату суду, для проведення повторгного автоматизованого розподілу судових справ між суддями.

Постанова суду оскарженню не підлягає.

Суддя Южноукраїнського міського суду О.І. Волкова