Справа № 215/616/20
14 квітня 2020 року суддя Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Камбул М.О. розглянувши матеріали, які надійшли з Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, який протягом року не притягався до адміністративної відповідальності, працюючого менеджером ПП « ОСОБА_2 », зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 4 ст. 130 КУпАП,-
ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав, пояснив, що 02.02.2020 він заїхав в двір та до нього під`їхали поліцейські, які підійшли до нього та сказали, щоб він вийшов з машини, оскільки його підозрюють у вчиненні кримінального правопорушення. З машини він не вийшов, оскільки злякався, він відмовлявся надавати пояснення за відсутності адвоката, алкоголь він не вживав, він вживав ліки, оскільки хворіє на гіпертонію. Він бажав їхати до медичного закладу для проходження медичного огляду, але лише в присутності адвоката.
Адвокат Верхуша Я.О. в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав письмове клопотання про направлення матеріалів у відношенні ОСОБА_1 для належного оформлення, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення викладено фактично склади двох правопорушень.
Суддя, вислухавши ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_3 та дослідивши матеріали адміністративної справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18№ 342582 від 02.02.202 (а.с. 3), письмові пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (а.с. 5, 6), направлення на огляд водія ОСОБА_1 транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КП «КПНД» ДОР» (а.с. 7), копію постанови серії АР №896696 від 02.02.2020 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 126 КУпАП (а.с. 8), рапорт працівника поліції (а.с. 9), довідку від 03.02.2020, якою встановлено, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами (а.с. 10), запис відеофіксації скоєння правопорушення (а.с. 11), приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.
Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.
Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
Так, ознайомившись із протоколом про адміністративне правопорушення, а також з матеріалами , доданими до протоколу встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначені всі відомості , передбачені ст.256 КУпАП, тому відсутні правові підстави для задоволення клопотання адвоката Верхуша Я.О. про повернення матеріалів для належного оформлення.
За даних обставин, з метою дотримання розумного строку розгляду справи, з урахуванням достатності обсягу наявних доказів, суддя приходить до висновку про можливість розгляду справи.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частинами 1,3 ст.7 КУпАП закріплений принцип законності, у відповідності до якого, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Аналогічний принцип закріплений у ст.19 Конституції України, а саме, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Вказаний принцип визначає основні засади діяльності органів державної влади, в тому числі і суду, та встановлює необхідність суворого дотримання закону і забороняє довільне, необґрунтоване чи свавільне тлумачення та застосування закону. Зокрема, принцип юридичної визначеності є істотно важливим для питання довіри до судової системи та верховенства права.
Частиною 4 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18№ 342582 від 02.02.2020 вбачається, що водій ОСОБА_1 після зупинки його транспортного засобу на вимогу поліцейського почав вживати алкогольні напої до проведення уповноваженою особою медичного огляду для встановлення стану сп`яніння та відмовився від проходження медичного огляду для встановлення стану сп`яніння у встановленому законом порядку у присутності двох свідків, що є об`єктивною стороною правопорушення, але згідно викладених в протоколі обставин не зрозуміло склад якого саме правопорушення встановили працівники поліції.
Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, як викладено у протоколі про адміністративне правопорушення, складає об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
У відповідності до досліджених судом доказів, а саме: направлення на огляд водія ОСОБА_1 транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КП «КПНД» ДОР», письмові пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проходження у встановленому законом порядку медичного огляду на встановлення ступеня алкогольного, наркотичного чи ін. сп`яніння, також є складом адміністративного правопорушення, але ч.1 ст.130 КУпАП.
Згідно письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , свідки також зазначають саме про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, та вказують , що від ОСОБА_1 відчувався запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя (а.с. 5, 6).
Відповідно до оглянутих відеозаписів з нагрудних камер поліцейських, що складали адміністративний протокол, та з пояснень свідка ОСОБА_3 , даних в судовому засіданні, вбачається, що ОСОБА_1 взагалі не виходив з автомобілю, та перебував постійно у ньому з зачиненими вікнами, тому пояснення вказаних свідків щодо відчуття від ОСОБА_1 запаху алкоголю, суд не може взяти до уваги.
Також, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18№ 342582 від 02.02.2020 зазначено, що водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.1.5, п.2.5 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.130 КУпАП.
Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно п.1.5 ПДР України, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.
Але не зрозуміло які саме дії ОСОБА_1 порушили п.1.5 ПДР України, створили небезпеку чи перешкоду для руху, загрожували життю або здоров`ю громадян, завдавали матеріальних збитків.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно вимог ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».
Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП встановлено, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Аналізуючи викладені в протоколі обставини, докази додані до протоколу, суд вважає необхідним провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.
Керуючись ст.ст. 247, 279, 280, 283, 308 КУпАП, -
В задоволенні клопотання адвоката Верхуша Ярослава Олександровича про повернення матеріалів до полку патрульної поліції в м.Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України для належного оформлення - відмовити.
Провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

СУДДЯ: