Справа № 444/1066/20
Провадження № 3/444/600/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2020 року суддя Жовківського районного суду Львівської області Зеліско Р. Й., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Жовкві Львівської області справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з УПП у Львівській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, ІПН судом не встановлено,

за ч.2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 30.04.2020 року о 22 год. 04 хв. на 528 км. автодороги М-06 Київ- Чоп Львівської області, повторно протягом року вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст.130 ч.1 КпАП України , а саме : керував транспортним засобом «Fiat Scudo», номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння . Стан алкогольного сп`яніння підтверджується приладом «Drager Alcotest 6820 ARHR 0114», результат позитивний 1,16% , чим своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. 2.9 а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст.130 ч.2 КпАП України.

Дані матеріали справи на адресу суду поступили 08.05.2020 року, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передано для розгляду по суті головуючому судді Зеліско Р.Й., та справу призначено до розгляду на 21.05.2020 року, 04.06.2020 року, 19.06.2020 року, 26.06.2020 року, однак справа по суті не розглядалась у зв`язку із тим, що судові повістки повертались на адресу суду із відміткою інші причини невручення повідомлення . Проте, як вбачається із довідки виданої головою ОСББ №24 від 16.06.2020 року ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 .

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03.04.2008 року в справі «Пономарьов проти України» наголошено на тому, що особа в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.

Враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи, що на думку суду має місце з боку ОСОБА_1 , перешкоджає виконанню завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. (ст.1 КУпАП).

Тому, суддя не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, оскільки особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, була достовірно та завчасно обізнана про час та місце судового засідання, при цьому, за період перебування на розгляді у суді матеріалів справи не скористалася правами, наданими їй чинним законодавством, передбаченими статтею 268 КУпАП, не надала пояснень щодо протоколу про адміністративне правопорушення, обставин справи й доказів на їх підтвердження.У разі неможливості особисто брати участь в судових засіданнях не забезпечила присутність свого захисника, беручи до уваги той факт, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 130 КУпАП, не віднесено до таких, які підлягають розгляду за обов`язкової присутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, а тому, суддя прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 на підставі наявних документів, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення.

З врахуванням того, що ст.38 КпАП України, передбачені стислі строки розгляду категорії таких справ, суд не може призначити розгляд даної справи на іншу дату оскільки таке призведе до порушення строків розгляду справи та спливу строків для накладення адміністративного стягнення, а тому вважаю за можливе розглянути справу у відсутності ОСОБА_1 .

Факт вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст.130 ч.2 КпАП України ОСОБА_1 підтверджується зібраними доказами, які містяться в матеріалах даної справи зокрема :

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 428652 від 30.04.2020 року,

- CD диском із записом із нагрудної камери поліцейського події яка мала місце 30.04.2020 року за участі ОСОБА_1 ,

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів , огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками, а саме запах алкоголю з порожнини рота, поведінка що не відповідає обстановці, почервоніння очей за допомогою приладу «Drager Alcotest 6820 ARHR 0114» , результат позитивний 1,16% ,з результатами ОСОБА_1 згідний,

- письмовими поясненнями свідків гр. ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_3 від 30.04.2020 року,

- довідкою старшого інсектора ВАП УПП у Львівській області ДПП старшого лейтенанта поліції з якої вбачається, що згідно інформаційно-аналітичної системи НАІС та АРМОР ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягався 28.02.2020 року Жовківським районним судом Львівської області до адміністративної відповідальності за скоєння 16.01.2020 року правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з накладенням на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік ,

- рапортом працівника поліції від 30.04.2020 року,

- копією постанови винесеної інспектором старшим лейтенантом поліції Кохан Д.С. УПП у Львівській області за ч.4 ст.126 КУпАП.

Так, ч.2 ст.130 КпАП України передбачено відповідальність за повторне протягом року керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції .

Вина ОСОБА_1 полягає в тому, що він протягом року повторно керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а тому кваліфікація дій ОСОБА_1 за ч.2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення є вірною.

Обставин, які б обтяжували чи пом`якшували відповідальність ОСОБА_1 не встановлено.

Санкція ст.130 ч.2 КУпАП, передбачає штраф на водіїв у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

З врахуванням всіх у сукупності вище перелічених обставин, місця, способу вчинення правопорушення, приходжу до переконання, що до правопорушника слід застосувати адміністративне стягнення в межах санкції статті, за якою він притягається до відповідальності.

Так як адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами . Оскільки правопорушник ОСОБА_1 , протягом року вдруге вчинив правопорушення на транспорті, що за своєю природою несе високий рівень суспільної небезпеки, так як транспорт є підвищеним джерелом небезпеки, з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення, з врахуванням всіх у сукупності вище перелічених обставин приходжу до переконання, що до правопорушника ОСОБА_1 доцільним буде обрати стягнення в межах санкції статті, за якою він притягається до адміністративної відповідальності, а саме застосувати стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами .

Відповідно до ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Згідно вимог п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір від 08.07.2011 року, (в останній діючій редакції) ставки судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення встановлюється 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420,40 грн.

Керуючись ст. ст. 27, 40-1, ч.2 ст. 130, ст. 284, 287, 294, 307, 308, 310 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього стягнення у вигляді шрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 (двадцять тисяч чотириста) гривень 00 коп. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, ІПН судом не встановлено) судовий збір в розмірі 420,40 грн. до спеціального фонду Державного бюджету України .

Строк позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів обчислювати з дня винесення постанови про позбавлення права керування транспортними засобами .

Якщо зазначені особи, які позбавлені спеціального права, ухиляються від здачі документа, що посвідчує це право, то строк позбавлення їх спеціального права обчислюється з дня здачі або вилучення такого документа.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга, подаються до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через пятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у цей строк, постанова про накладення штрафу надсилається до виконання органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Строк виконання постанови протягом трьох місяців з наступного дня після набрання постановою законної сили.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;

витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Суддя Зеліско Р. Й.