Провадження № 3/702/109/20
Справа № 702/252/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про накладення адміністративного стягнення

16 липня 2020 року м. Монастирище

Суддя Монастирищенського районного суду Черкаської області Мазай Н.В., розглянув матеріали, які надійшли від Монастирищенського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працює, проживає по АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених, ч. 1 ст. 122-2 ч.1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , 06.05.2020 о 15 год 45 хв по вул. Миру в м. Монастирище, керуючи моторолером Хонда Діо, без д.н.з., в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків. ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, про що працівниками Монастирищенського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області складено адміністративний протокол серії ДПР18 № 399601 від 06.05.2020.

Він же, 06.05.2020 о 15 год 45 хв по вул Миру м Монастирище керуючи моторолером Хонда Діо не зупинився на вимогу поліції, був затриманий шляхом переслідування на патрульному автомобілі. ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.4 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 122-2 ч. 1 КУпАП, про що працівниками Монастирищенського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області складено адміністративний протокол серії ДПР 18 № 399602 від 06.05.2020.

Постановою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 29.05.2020 справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 130 ч. 1, ч. 1ст. 122-2 КУпАП об`єднані в одне провадження і об`єднаній справі присвоєно номер 702/252/20, провадження № 3/702/109/20.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 повторно не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. На адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи не подав.

Відповідно до ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП участь особи при розгляді справи про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 та ч. 1ст 122-2 КУпАП не є обов`язковою.

Особу, яка притягається до адміністративної відповідальності про дату, час та місце розгляду справи повідомлено у встановленому законом порядку та строки, шляхом направлення судової повістки за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка вказана в протоколі про адміністративне правопорушення та шляхом оголошення на сайті.

Суддею відзначається, що законодавством встановлено строки здійснення провадження у справах про притягнення до адміністративної відповідальності з метою забезпечення учасникам процесу визначеності у часі, протягом якого суд розгляне справу. Передусім такі строки слугують інтересам особи, яка зазнає заходів впливу, оскільки наявність визначеного строку дає розуміння того, скільки триватиме такий вплив. Водночас протягом такого строку особу наділено процесуальними правами та обов`язками, що дає особі можливість, в тому числі з використанням адміністративного ресурсу (повноважень суду щодо витребування доказів, допиту свідків тощо), представити суду доводи на захист своєї правової позиції. Добросовісна участь особи у процесі вирішення її справи полягає в активній участі у розгляді її справи і недопущенні зловживань наданими їй правами.

Дотримання балансу між інтересами всіх сторін при розгляді справи покладено на суд, який, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін, також зобов`язаний дотримуватися встановлених законодавством правил та строків розгляду справи.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, що передбачено ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/ 97- ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У рішенні від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», Європейський суд з прав людини вказав на те, що розумність тривалості провадження в суді повинна оцінюватись відповідно до обставин справи та наступних критеріїв: складність справи, поведінка заявника (в даному випадку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності) та відповідних органів влади, а також важливості для заявника (в даному випадку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності) питання, що розглядається.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Крім того, Європейський Суд з прав людини також наголошує на тому, що сторони процесу повинні вживати заходи для того, щоб дізнатися про рух та розгляд їх справ.

Європейський Суд з прав людини в рішенні від 07.07.89 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під зловживанням правом, як матеріальним, так і процесуальним, необхідно розуміти таке його використання, яке спрямоване на боротьбу із закладеним у ньому ж позитивним регулятивним потенціалом, в тому числі, що суперечить принципу правової визначеності.

Натомість, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності повторно без поважних причин не з`являється на виклики суду. Крім цього, створює перешкоди для його своєчасного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи шляхом не отримання судової кореспонденції, не повідомлення суду про причини неявки тощо. Клопотання про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходили.

Враховуючи вищевикладене, суддя вважає, що такі дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , мають очевидні ознаки штучного створення підстав для закінчення передбаченого ст.38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення і намагання уникнути в такий спосіб адміністративної відповідальності. Про таке намагання свідчить хоча б те, що ОСОБА_1 за весь тривалий час перебування справи у суді не направив до суду пояснення чи заперечення, не залучив адвоката, не заявив суду про наявні у нього докази тощо, маючи для цього усі можливості, тобто не скористався правом на захист, а тому, на думку судді, його право на захист порушеним не було.

Зловживання процесуальними правами, ухилення від з`явлення до суду не можуть мати наслідком закриття провадження і звільнення, тим самим, особи від адміністративної відповідальності.

Приймаючи до уваги, всі вищевикладені обставини те, що суддею вжито та фактично вичерпано всіх необхідних заходів для забезпечення участі ОСОБА_1 в судовому засіданні, враховуючи положення ст.38 КУпАП, відповідно до якої якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, та вимоги ст. 268 КУпАП, яка не містить імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130, (в редакції Закону до 01 липня 2020 року), та ч. 1 ст. 122-2 КУпАП за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, з метою недопущення порушення строків притягнення особи до адміністративної відповідальності, з урахуванням дослідження судом всіх доказів, які містяться в матеріалах справи та відсутності станом на 16.07.2020 будь-яких клопотань стосовно доказів, вважаю за можливе провести розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 який, на думку судді, ухиляється від явки до суду та розцінюється, як спроби уникнути від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» зі змінами, внесеними згідно із Законом № 321-IX від 03.12.2019 року, який набирав чинності з 01.07.2020 року, із положення ст. 130 КУпАП було виключено, зокрема та в тому числі, диспозицію щодо адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, вищевказаним нормативно-правовим актом Кримінальний кодекс України було доповнено статтею 286-1 «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», якою було встановлено кримінальну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, що карається штрафом від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Надалі, Законом України № 720-ІХ від 17.06.2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції виключено з числа кримінальних проступків, віднесено до категорії адміністративних правопорушень.

Згідно ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КУпАП закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Частино 2 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Отже, усі правопорушення фактично мають однакову юридичну природу, проте за своїм характером поділяються на ті, які тягнуть за собою адміністративну відповідальність та ті, які тягнуть собою кримінальну відповідальність.

Стаття 58 Конституції України визначає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

При цьому, законодавець чітко визначив, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, за умови посилення, пом`якшення або скасування відповідальності за адміністративні правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП (в редакції Закону України № 2617-УІІІ від 22.11.2018) , яка діяла на час вчинення ОСОБА_1 правопорушення), керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Станом на день розгляду адміністративної справи у суді, а саме 16.07.2020, протоколи про адміністративні правопорушення серії ДПР18№399601 від 06.05.2020, серії ДПР 18 № 399602 від 06.05.2020 правопорушником не оскаржені, тобто є чинними.

Дослідивши матеріали справи суддя вважає, що вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення повністю доведена матеріалами адміністративної справи, добутими у встановленому законом порядку та дослідженими в судовому засіданні, достовірність та належність яких ніким не оспорюється, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 399601 від 06.05.2020 (а.с. 2), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 3), копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 702750 від 06.05.2020 (а.с. 7), повідомленням Монастирищенського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області від 08.05.2020 за № 1494/54/01-20, про те що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно інформаційної бази даних, посвідчення водія не отримував (а.с.8), роздруківкою даних приладу "Драгер" (а.с.1); протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18№ 399602 від 06.05.2020 (а.с.21).

Оцінюючи зібрані у справах докази, в їх сукупності в результаті повного, всестороннього та об`єктивного дослідження їх у судовому засіданні, суддя вважає, що вина ОСОБА_1 в суді повністю доведена наявними матеріалами і в його діях є склад правопорушень, передбачених ст. 130 ч. 1, (в редакції Закону України № 2617-УІІІ від 22.11.2018) та ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суддя враховує характер вчинених правопорушень, особу порушника, ступінь його вини, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини, те, що він раніше не притягався до адміністративної відповідальності та вважає за необхідне застосувати відносно ОСОБА_1 , адміністративне стягнення у виді штрафу - за ст. 130 ч. 1 КУпАП, без позбавлення права керування транспортними засобами, (в редакції чинній на момент вчинення адміністративного правопорушення), у виді штрафу за - ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Підстав для позбавлення права керування транспортними засобами, яке передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, як обов`язкове немає, оскільки згідно довідки Монастирищенського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області № 1494/54/01-20 від 08.05.2020 ОСОБА_1 згідно інформації бази даних посвідчення водія не отримував.

Відповідно до ст.36 ч. 2 КУпАП при вчиненні особою декількох адміністративних правопорушень, справа по яких одночасно розглядається одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається у межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Відповідно до вимог ЗУ «Про судовий збір» з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст. 24, 34, 35, 38, 130 ч. 1, 283, 284, 287, 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 130 ч. 1 (в редакції Закону до 01 липня 2020 року), та ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення:

- за ч.1 ст. 130 КУПАП у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) гривень без позбавлення права керування транспортними засобами;

- за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП у виді штрафу в розмірі 9 (дев`яти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 153 ( сто п`ятдесят три) гривні.

У відповідності до ст. 36 КУпАП накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) гривень без позбавлення права керування транспортними засобами.

Штраф має бути сплачений в добровільному порядку не пізніше як через 15 днів з дня одержання копії постанови.

У разі несплати штрафу в 15 днів в порядку примусового виконання штраф стягнути в подвійному розмірі в сумі 20400 ( двадцять тисяч чотириста) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 420 (чотириста двадцять ) гривень 40 копійок.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 ( три) місяці.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду.

Скаргу на постанову у справі, може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, через районний суд. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу про апеляційне оскарження, не було подано.

Суддя: Н.В. Мазай