Справа № 522/6973/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2020 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Осіік Д.В., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОД №029708, 20.04.2020 р. о 23 год. 20 хв. в м. Одесі по вул. Успнська буд. 25, ОСОБА_1 перебував в громадському місці без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіратору чи захисної маски, чим порушив вимоги підпункту 1 пункту 2 постанови КМУ №211 від 11.03.2020 р.

За даним фактом відносно ОСОБА_1 , було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, проте надав заяву, в якій зазначено, що він свою провину визнає та просить справу слухати без його участі та суворо не карати.

З урахуванням строків розгляду справ про адміністративні правопорушення, визначених ст. 277 КУпАП, вважаю можливим розглянути справу у відсутність ОСОБА_1 .

Статтею 7 КУАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 44-3 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Об`єктивна сторона цього правопорушення полягає в порушенні встановлених правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України, іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Водночас, підставою для притягнення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення.

Склад правопорушення це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення.

Об`єктивна сторона правопорушення це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення. Обов`язковими ознаками об`єктивної сторони правопорушення є наявність діяння (суспільно небезпечного або шкідливого), причинний зв`язок, наслідки (суспільно небезпечні або шкідливі) діяння. Крім того, серед ознак об`єктивної сторони порушення є місце та час його вчинення.

Суб`єктивна сторона правопорушення це внутрішня сторона правопорушення, що характеризує психічну діяльність особи в момент здійснення правопорушення. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони є вина (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).

Постанова судді, згідно ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Для використання доказу при розгляді справи необхідно, щоб він був належним і допустимим. Належний доказ це доказ, зміст якого відтворює (приблизно чи вірогідно) фактичну обставину, що має значення для правильного вирішення справи. До того ж фактичні дані це дані, які мають зв`язок із фактами предмета доведення, здатні підтвердити існування чи відсутність доказуваних фактів. А допустимим вважається той доказ, який був отриманий у встановленому законом порядку і передбаченими способами, а також коли законодавець допускає його використання.

Так, відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом було оглянуто диск з відеозаписами долучений до протоколу, на відео якого зафіксовано обставини вчинення адміністративного правопорушення, та те, що ОСОБА_1 перебував в громадському місці без засобів індивідуального захисту, зокрема без респіратору чи захисної маски. При цьому, окрім ОСОБА_1 без засобів індивідуального захисту, респіратора чи захисної маски також перебували інші особи відносно яких працівники поліції не робили зауважень щодо відсутності в них респіратора чи захисної маски, щодо яких не було складено протоколи.

Таким чином, дослідивши матеріали справи в усіх їх сукупності, беручи до уваги вказаний відеозапис долучений до протоколу, суд враховує всі встановлені судом обставини та зібрані допустимі докази, які є логічними та послідовними, узгоджуються між собою, та приходить до висновку, що вони переконливо свідчать про те, що в діях ОСОБА_1 , вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Разом з тим, відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Крім того, суд враховує, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався. При цьому, окрім ОСОБА_1 без засобів індивідуального захисту, респіратора чи захисної маски в громадському місці також перебували інші особи відносно яких працівники поліції не робили зауважень щодо відсутності в них респіратора чи захисної маски, тобто вибірково встановлювали порушення вимог постанови КМУ №211 від 11.03.2020 р. та не складали щодо них протоколів. Також, суд бере до уваги те, що при складанні працівником поліції протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , останній був без респіратора чи захисної маски. При цьому, накладення адміністративного стягнення поставить ОСОБА_1 в скрутне матеріальне становище так як він тимчасово не працює.

У відповідності до ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Таким чином, враховуючи особу ОСОБА_1 , ступінь його вини, його вік, майновий стан, враховуючи його ставлення до вчиненого, обставини вчинення правопорушення, вибіркове встановлення працівниками поліції порушення вимог постанови КМУ №211 від 11.03.2020 р., та враховуючи явну не співмірність можливого стягнення, характеру скоєного та всім зазначеним відомостям щодо особи, надходжу до висновку про можливість звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності та обмежитись усним зауваженням на підставі ст. 22 КУпАП у зв`язку із малозначністю скоєного адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9-11, 22, 44-3, 221, 252, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Звільнити ОСОБА_1 , від адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 44-3 КУпАП на підставі ст. 22 КУпАП та обмежитись усним зауваженням.

Справу про вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП провадженням закрити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: