Справа № 346/1878/20
Провадження № 33/4808/359/20
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Калинюк О. П.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2020 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Оліградського М.В.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника адвоката Оліградського М.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30 червня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працює, громадянина України,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.,-

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що 08.05.2020 року о 23 год. 15 хв. в м. Коломия по вул. Січових Стрільців, Івано-Франківської області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Renault Daster», номерний знак " НОМЕР_1 », та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Не погодившись з вказаним рішенням суду захисник адвокат Оліградський М.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що постанова винесена з невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, судом не надано належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та фактичним обставинам справи, а тому постанова суду є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що 08.05.2020 року ОСОБА_1 їхав у власному автомобілі разом із ОСОБА_2 та був без причини зупинений працівниками поліції. Вказує, що окрім нього, ОСОБА_2 та трьох працівників поліції, на місці зупинки транспортного засобу жодних інших осіб не було і в матеріалах справи зазначені свідки, яких не було на місці зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

З відеофайлів, долучених до матеріалів справи з камери зовнішнього спостереження видно, що в проміжок часу протягом якого нібито складався протокол про адміністративні правопорушення та інші матеріали жодних сторонніх осіб не було.

Із відеозапису видно, що транспортний засіб ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції о 23 год. 15 хв. і в 23 год. 26 хв. два автомобіля роз`їхалися в різні сторони. Працівники поліції не відсторонювали ОСОБА_1 від керування транспортним засобом. За такий короткий час не могли бути оформлені матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ніхто не писав пояснення, та не складався протокол та акт огляду водія .

Суд послався на відеозапис, на якому видно транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , хоча відеозапис не дозволяє встановити, що саме він відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, на записі не видно ні обличчя особи, місця його відмови, при яких обставинах відбувалась дана подія і чи було це на місці зупинки транспортного засобу.

Вважає, що огляд водія ОСОБА_1 було проведено з порушенням вимог закону, а матеріали справи є неналежними доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення.

Просить постанову суду скасувати та закрити провадження за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Оліградський М.В. підтримали вимоги апеляційної скарги та просили скасувати постанову суду і закрити провадження по справі.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та відеозапису.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Суд, при визнанні вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, послався як на доказ вини правопорушника: - протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 234305 від 08.05.2020 року; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції, від 08.05.2020 року, даними переглянутого в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери працівника поліції.

Разом з тим, суд першої інстанції не навів переконливих доводів, які свідчать про те, що сукупність вищевказаних доказів поза розумним сумнівом доводить винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував, що поняття «кримінальне обвинувачення», яке використовується у статті 6 Конвенції, має автономний характер і його необхідно розуміти лише виходячи з положень Конвенції.

Європейський суд неодноразово вказував на те, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки "право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 234305 від 08.05.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що 08.05.2020 року о 23 год. 15 хв. в м. Коломия, по вул. Січових Стрільців, Івано-Франківської області, керував транспортним засобом марки «Renault Daster», номерний знак " НОМЕР_1 ", з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук, запах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження медичного свідчення для визначення стану сп`яніння, а саме: продути Алкотестер Драгер 6820 або проїхати в Коломийську ЦРЛ водій відмовився в присутності свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою-інспектором Коломийського ВП ГУНП старшим лейтенантом поліції Лубів В.В. з заповненням всіх необхідних граф протоколу та ним же підписаний.

Протоколі складений із зазначенням свідків та їх місця проживання.

Підпис ОСОБА_1 про ознайомлення з правами та обов`язками, з повідомленням про розгляд справи в суді, про ознайомлення зі змістом протоколу та отримання копію зазначеного протоколу відсутній.

В матеріалах справи наявний акт огляду (а.с.2), в якому міститься відповідна графа, підпис в якій засвідчує, що особа, яка проходила огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу повністю погодилась чи не погодилась з встановленими результатами. Так, підпису ОСОБА_1 у відповідній графі акту немає, а також немає даних про те, що він відмовився від проведення відповідного огляду. В акті огляду зазначено, що у ОСОБА_1 виявлені ознаки: запах алкоголю з ротової порожнини, не стійка хода, тремтіння пальців рук.

Наявне в матеріалах справи і направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в якому зазначено, що у ОСОБА_1 08.05.2020 року о 23 год.10 хв. у результаті огляду, проведеного поліцейським, були виявлені ознаки сп`яніння запах алкоголю з ротової порожнини. Однак, огляд останнього у медичному закладі не проводився.

До вказаного протоколу додано письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.4-5), в яких зазначено, що працівниками поліції їх було запрошено в якості свідків, де водію ОСОБА_1 було запропоновано продути Алкотест Драгер 6820 або пройти медичне освідчення для визначення стану сп`яніння в Коломийській ЦРЛ, на що ОСОБА_1 відмовився.

У відповідності до рапортів працівників поліції (а.с.6-7) 08.05.2020 року о 23 год. 15 хв. під час перебування в наряді по охороні публічного порядку та безпеки громадян було зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом не користуючись ременем пасивної безпеки. В ході спілкування з водієм, в них виникла підозра, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння за наявності ознак: запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук та почервоніння обличчя. На місці зупинки ОСОБА_1 було запропоновано пройти освідування на факт вживання алкоголю за допомогою приладу Драгер або проїхати в Косівську ЦРЛ, на що ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, після чого на нього було складено протокол про адміністративне правопорушення.

Однак, вищевказані рапорти працівників поліції не можуть вважатися однозначним доказом, який доводить вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, оскільки за своїм змістом вони є службовим документом, який інформує начальника Коломийського ВП ГУНП про дії поліцейських.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що участь свідків встановлена законом тільки під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, а факт відмови від такого огляду встановлюється судом на підставі сукупності належних та допустимих доказів, які повинні бути досліджені судом у встановленому законом порядку.

Таким чином, діючий закон дозволяє водію відмовитись від проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів і така відмова не утворює складу адміністративного правопорушення.

Однак, у цьому випадку водій транспортного засобу зобов`язаний пройти огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння в закладах охорони здоров`я.

В апеляційній скарзі захисник Оліградський М.В. в інтересах ОСОБА_1 стверджує, що долучені до протоколу про адміністративне правопорушення письмові пояснення свідків не можна вважати належними та допустимими доказами, оскільки вони не були присутніми при відмові ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, а суд зіслався на їх пояснення як на доказ вини правопорушника.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що зі змісту вищевказаних письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що вони у вказаний день та час були запрошені працівниками поліції в якості свідків і в їхній присутності водій ОСОБА_1 перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння і на вимогу працівників поліції відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер та в медичному закладі.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції безпідставно послався на письмові показання вищевказані свідків, оскільки вони не допитувались судом першої інстанції і не можуть бути визнані допустимими доказами по справі.

Зокрема, п. «d» ч.3 ст. 6 Конвенції, з прав людини встановлено, що кожному обвинуваченому гарантовано право допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, а також вимагати виклику й допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення.

В своїй прецедентній практиці даючи тлумачення Конвенції Європейський Суд неодноразово наголошував на тому, що у випадках, якщо обвинувальний вирок виключно або вирішальною мірою ґрунтується на показаннях особи, яку обвинувачений (підсудний) не мав можливості допитати особисто чи домогтися її допиту під час розслідування справи або судового розгляду, права сторони захисту виявляються обмеженими настільки, що передбачені статтею 6 Конвенції гарантії виявляються порушеними.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що суд не вправі перебирати на себе функції сторони обвинувачення, яка повинна забезпечити суду можливість дослідити належним чином докази на які вона посилається в обґрунтування доведеності вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Приймаючи до уваги, що обвинувачення не може ґрунтуватися виключно чи вирішальною мірою на показаннях, які сторона захисту не може заперечити, оскільки це є несумісним з гарантіями, передбаченими статтею 6 Конвенції ( Рішення Європейського Суду у справі «Корнєв і Карпенко проти України»), апеляційний суд вважає визнати недопустимими доказами письмові показання свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Апеляційний суд також вважає, що суд першої інстанції безпідставно поставився критично до показань свідка ОСОБА_2 і не навів переконливих доводів на спростування твердження вказаного свідка про те, що після запинки транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 , працівники поліції, за відсутності свідків, не відсторонювали його від керування транспортним засобом та не складали документі щодо нього.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

Перегляд вищевказаного відеозапису дозволяє встановити, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом під час його зупинки працівниками поліції, що не заперечується особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, вищевказаний відеозапис не дає можливості встановити, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер на місці зупинки транспортного засобу або проїхати до медичного закладу для проведення відповідного огляду, оскільки він короткотривалий, не якісний, не містить відеозображення і не дозволяє ідентифікувати голоси осіб, які ним зафіксовано.

В постанові суду як на доказ вини суд зіслався на дані відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, однак не звернув увагу на те, що в порушення вимог КУпАП вказаний відеозапис не надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та встановити, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу поліцейським та у закладах охорони здоров`я.

Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник адвокат Оліградський М.В. звертають увагу на те, що зі змісту відеозапису відеокамери зовнішнього нагляду, яким зафіксовано момент зупинки поліцейськими транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали складалися за відсутності свідків, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення. Вказують, що відповідно до відеозапису транспортний засіб ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції о 23 год. 15 хв. і в 23 год. 26 хв. автомобілі роз`їхалися в різні сторони, без відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом. Вважають, що вказаний відеозапис свідчить про те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не були оформлені на місці зупинки транспортного засобу, ніхто не писав пояснення, та не складався протокол та акт огляду водія.

Апеляційний суд вважає, що вищевказаний відеозапис не може бути визнаний допустимим та належним доказом, оскільки в матеріалах справи відсутні дані, щодо вилучення вищевказаного відеозапису та джерела його походження і вказаний відеозапис не дає можливості встановити, що зафіксовані ним події відносяться до обставин, які мають істотне значення для вирішення розгляду справи про обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що досліджена судом сукупність доказів не дозволяє прийти до висновку поза розумним сумнівом про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що діючий закон про притягнення особи до адміністративної відповідальності, містить тільки одну правову підставу для визнання особи невинуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника адвоката Оліградського М.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити, постанову судді скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника адвоката Оліградського М.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову Івано-Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30 червня 2020 року щодо ОСОБА_1 , скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

Апеляційного суду О.П. Васильєв