Справа № 365/242/20 Номер провадження: 3/365/81/20
ПОСТАНОВА

іменем України

24.07.2020 року смт. Згурівка

Суддя Згурівського районного суду Київської області ХИЖНИЙ Р. В.

за участю захисника КОСТЕНКА О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 справу про адміністративне правопорушення за адміністративним матеріалом, який складений Згурівським ВП Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 511548 встановлено, що 19.06.2020 року 19 годині 35 хвилин на польовій дорозі поблизу с. Великий Крупіль по вул. Українська, Згурівського району Київської області, водій ОСОБА_2 керував автомобілем «VOLKSWAGEN PASSAT», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан спяніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосування приладу «Drager Alcotest 6810»в присутності двох свідків, чим водій порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР України.

В протоколі про адміністративне правопорушення дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (в редакції, яка діяла до 01.07.2020 року), тобто як керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння,.

Вирішуючи питання про можливість розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення в редакції, яка діяла до 01.07.2020 року, суддя виходить з наступного.

Відповідно до частини першої ст. 8 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Близькі за змістом положення містяться у частині другій ст. 4 КК України, відповідно до якої кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Зазначені положення кореспондуються з положеннями частини другої статті 58 Конституції України, згідно з якою ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Доцільно взяти до уваги, що у теорії права виділяють три види дії нормативно-правового акта: 1) пряма дія; 2) зворотна (ретроактивна) дія; 3) переживаюча (ультраактивна) дія.

Переживаюча (ультраактивна) дія (окремі положення нормативно-правового акту продовжують свою дію навіть після втрати чинності внаслідок скасування всього нормативно-правового акта чи зміни відповідної його частини). Зокрема, ультраактивність має місце тоді, коли приписи нормативно-правового акта, який діяв раніше, поширюються на не реалізовані або не припинені на момент втрати ним чинності правовідносини, оскільки дія акта, який вводиться замість діючого раніше, поширюється лише на нові правовідносини, що виникнуть після набрання ним чинності.

Виходячи із цих положень до осіб, які до 1 липня 2020 року вчинили керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені зі статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення , має бути застосовано закон, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення.

Не вбачається підстав для закриття провадження у справі, передбачених п. 6 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки з 1 липня 2020 року юридична відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані сп`яніння була не скасована, а навпаки посилена.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Прокурор, залучений до справи з огляду на рішення Європейського суду з прав людини від 20.09.2016 у справі «Карелін проти Росії» щодо визнання порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині неупередженості суду через відсутність сторони звинувачення у справі про адміністративне правопорушення, а також з огляду на повноваження прокурора, визначені статтею 250 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не з`явився, що не перешкоджає розгляду справи.

В судовому засіданні захисник Костенко О.М. клопотав про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Клопотання обґрунтовував тим, що огляд на стан алкогольного сп`яніння було проведено за допомогою приладу " Drager Alcotest 6810", результати якого є допустимим доказом, оскільки вказаний прилад не є спеціальним технічним засобом, дозволеним до застосування МОЗ та Держспоживстандартом та є несертифікованим приладом, що відповідно до вимог Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року N 1413/27858 унеможливлювало використання цього приладу працівниками поліції. Також останнє калібрування цього приладу було проведено 24.10.2019 року, тобто на момент проведення огляду пропущено строк його повірки. У такому випадку одержані результати огляду на стан сп`яніння є недійсними та не мають прийматись судом до уваги. Іншими доказами перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп`яніння не доводиться. Аналогічне клопотання подав до суду в письмовому вигляді.

Дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами встановлено, що 19.06.2020 року щодо ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 511548 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с.2). До протоколу додано направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від190.06.2020 (а.с.4), акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічного засобу алкотестера «Drager Alcotest 6810» від 19.06.2020 (а.с.5), тестування на алкоголь проведене алкотестером «Drager Alcotest 6810» згідно показників якого 19.06.2020 року о 20 годині 45 хвилин рівень алкоголю у видихав , яким встановлено, що концентрація парів спирту у видихуваному ОСОБА_2 повітрі складала 1.49 проміле (а.с.3), письмові пояснення свідків (а.с.6,7), відеозапис знятий на портативний відеореєстратор № та Xiaomi Mi Cam 1S, яким зафіксовано зупинку транспортного засобу та огляд водія на стан сп`яніння (а.с.10).

Частина 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (в редакції, яка діяла до 01.07.2020 року) передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Європейським судом з прав людини у багаточисельних рішеннях висловлена правова позиція щодо розгляду національними судами справ про адміністративні правопорушення. Так, у рішенні Суду "Енгель та інші проти Нідерландів" були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень.

Такими критеріями є: "критерій національного права", який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; "критерій кола адресатів", відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; "критерій мети та тяжкості наслідків" за змістом якого, вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ, зокрема: "Лутц проти Німеччини", "Карелін проти Російської Федерації", "Гурепка проти України", "Лучанінова проти України" та інших.

Аналіз диспозиції та санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП дає підстави стверджувати те, що це правопорушення відповідає критерію кола адресатів та критерію мети та тяжкості наслідків. Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Наведене вказує на те, що при розгляді зазначене вище правопорушення повинні застосовуватись принципи кримінального судочинства. У зв`язку із цим при розгляді апеляційної скарги, при наданні оцінки доказам та вирішенні питань про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, законності та обґрунтованості судового рішення, суд вважає за необхідне застосовувати відповідні положення кримінального процесуального закону, в тому числі і щодо сутності адміністративного правопорушення, яке за своєю юридичною природою фактично є обвинуваченням.

За змістом ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Застосувавши до цієї справи принципи кримінального провадження суд приходить до висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення не може ґрунтуватись на припущеннях, приймається у разі доведення винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а усі сумніви, які виникають у ході провадження у справі тлумачаться на користь особи, яка притягається до відповідальності.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 обвинувачується у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення , п. 2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року N 1452/735 (в подальшому "Інструкція"). За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. При цьому, відповідно до п. 6. розділу I, п. 1 розділу II Інструкції, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський, на місці зупинки транспортного засобу, проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Пунктом 22 Розділу III Інструкції передбачено, що висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Аналіз зібраних у справі доказів дає підстави стверджувати те, що поліцейські при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення зазначених вимог закону у повній мірі не дотримались.

Суддя не вважає прийняти як належний доказ вини ОСОБА_2 показання отримані за допомогою приладу «Drager Alcotest 6810», виходячи з наступного.

Так, вимоги, які поширюються на медичні вироби та допоміжні засоби до них, а також встановлюють умови введення їх в обіг та / або експлуатацію і проведення процедури оцінки відповідності, встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 02.10.2013 року N 753 "Про затвердження Технічного регламенту щодо медичних виробів".

Відповідно до наказу МОЗ України від 10.02.2017 року N 122, Держлікслужба здійснює ведення Реєстру осіб, відповідальних за ведення медичних виробів, активних медичних виробів, які імплантують та медичних виробів для діагностики in vitro в обіг. Орган з оцінки відповідності інформує, зокрема Держлікслужбу про всі видані, змінені, доповнені, тимчасово припинені, відкладені або відхилені сертифікати відповідності.

Відповідно до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення Газоаналізатор "Drager Alcotest 6810" не містить оцінки відповідності та державної реєстрації. Між тим, відповідно до наказу МОЗ України від 10.02.2010 року N 95, строк дії свідоцтва приладу "Drager Alcotest 6810" про державну реєстрацію N 7261/2007 від 10.02.2010 року, вичерпаний 10.02.2015 року.

Таким чином, огляд водія ОСОБА_2 на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою технічного приладу марки "Drager Alcotest 6810", який не відноситься до числа дозволених для застосування газоаналізаторів на території України.

Крім того, відповідно до Інструкції з експлуатації газоаналізатора "Drager Alcotest 6810" він має проходити калібрування кожні шість місяців. В даному випадку останнє калібрування було проведено 24.10.2019 року, тобто на момент проведення ОСОБА_2 огляду приладом "Drager Alcotest 6810" він є некаліброваним, а тому його використання є недопустимим.

Із урахуванням викладеного, огляд ОСОБА_2 за допомогою технічного приладу марки "Drager Alcotest 6810", проведений із порушенням вимог Інструкції та положень ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення , у зв`язку із чим, результати проведеного огляду не могли бути використані судом, як беззаперечний доказ вини водія ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення .

Суддя також не приймає до уваги як доказ вини ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення, письмові пояснення свідків та відеозапис відореєстратора, оскільки перебування особи в стані алкогольного сп`яніння може бути підтверджено лише показами спеціального технічного приладу або медичним висновком за наслідками проведення огляду у лікаря. Так, протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення і який є підставою для подальшого провадження у справі. Зважаючи на викладене та враховуючи позицію ЄСПЛ щодо протоколу про адміністративне правопорушення, висловлену в рішенні по справі "Карелін проти Російської Федерації", суд приходить до висновку про те, що протокол не може бути доказом у справі про адміністративне правопорушення. Щодо пояснень свідків то самі по собі вони не є доказом вини особи у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Так, само і відеозапис сам по собі не є доказом вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення.

З огляду на вищевикладене, винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення не доведена, а сумніви, які виникли у ході розгляду цієї справи витлумачені на його користь, а тому провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення .

Керуючись ст.ст.130,245,247,251,252 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (в редакції, яка діяла до 01.07.2020 року), закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Вилучене посвідчення водія ВХТ 257324 від 30.06.2016 року повернути ОСОБА_3 .

Постанова набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Постанова судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Згурівський районний суд Київської області особою протягом десяти днів з дня вручення такої постанови.

СУДДЯ Р. В. ХИЖНИЙ