Справа № 523/6009/20
Номер провадження 3/523/3391/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2020 р. суддя Суворовського районного суду міста Одеси Сувертак І. В., розглянувши матеріали, що поступили з Суворовського відділу поліції у місті Одесі Головного управління національної поліції в Одеській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт id: НОМЕР_1 від 12.10.2018р. орган, що видав 5116, ІПН: НОМЕР_2 , громадянство України, працює за контрактом (Шеф-повар на судні «Normand Carrier»), місце реєстрації та мешкання: АДРЕСА_1 ,

- про притягнення до адміністративної відповідальності по ст. 44-3 КУпАП,-

Встановив:

До Суворовського районного суду м. Одеси надійшов матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт id: НОМЕР_1 від 12.10.2018р. орган, що видав 5116, ІПН: НОМЕР_2 , за ознаками ст. 44-3 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР № 7552448 від 15.04.2020р., вбачається, що 15.04.2020 року о 19 год. 30 хв. гр. ОСОБА_1 порушив вимоги Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211, а саме після прибуття з за кордону до України відмовився від перебування на обсервації протягом 14 днів за адресою: м. Одеса, вул. Лиманна, 170 (санаторій ім. Пирогова (Куяльник),чим вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП.

В судове засідання особа, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення не з`явилася, причини неявки суду невідомі. Проте, зазначена особа надала до суду, через свого захисника, пояснення, згідно яких зазначено, що в його діях відсутній склад правопорушення, оскільки будучи членом екіпажу морського судна «Normand Carrier» він обіймав посаду шеф-повара у період з 18 лютого 2020 року по 14 квітня 2020 року, що підтверджується посвідченням особи моряка. У зв`язку із закінченням терміну працевлаштування ОСОБА_1 разом з іншими членами екіпажу зазначеного судна, громадянами України, 14 квітня 2020 року прибув до міста Мінськ (Республіка Білорусь), згідно копій квитків. У зв`язку з оголошеним в Україні Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (далі - Постанова КМУ № 211) карантином, під час проходження паспортного контрою при перетині українсько-білоруського кордону ОСОБА_1 підписав інформовану згоду на проведення протиепідемічних та/або профілактичних заходів та надав згоду на перебування на карантині (самоізоляції) протягом 14 днів за зазначеною адресою. Тривалий час дорогою до м. Одеси автобус, на якому ОСОБА_1 та інші моряки прямували до визначених ними місць самоізоляції, супроводжувала патрульна поліція. Після прибуття автобусу до м. Одеси працівники патрульної поліції висунули водію автобуса незаконну вимогу доправити всіх пасажирів до санаторію «Куяльник». Працівники поліції, які не представилися, незаконно вимагали від ОСОБА_1 пройти примусову обсервацію у зазначеному вище закладі. ОСОБА_1 відразу пояснив працівникам поліції, що він є членом екіпажу морського судна, згоден на самоізоляцію із зазначенням відповідної адреси, у зв`язку з чим законні підстави для проходження ним обсервації у санаторії «Куяльник» відсутні. Також в своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що підстав для обсервації не було, оскільки він не був у контакті з хворою людиною, під час перельоту притримувався умов безпеки, при цьому та прикордонна служба України безперешкодно надавала можливість пройти кордон. Всі члени екіпажу їхали в окремому мікроавтобусі, ОСОБА_1 надав письмову інформовану згоду на проведення протиепідемічних заходів шляхом перебування на самоізоляції. Крім того як зазначено в поясненнях, на час розгляду справи у суді ОСОБА_1 пройшов 14-денну самоізоляцію в Україні, жодних симптомів хвороби COVID-19 не має, в зв`язку з чим ОСОБА_1 , просить суд, закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу правопорушення в його діях.

Відповідно до ст. 268 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення може бути розглянуто за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у випадку, якщо особу своєчасно сповістили про час і місце розгляду справи, та вона не з`явилася і не надіслала клопотання про відкладення розгляду справи.

На підставі чого, суд приймає рішення розглянути справу про адміністративне правопорушення без участі правопорушника.

Згідно ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

У відповідність до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, ст.44-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Отже диспозиція вказаної норми є бланкетною, тобто такою, що відсилає до норм іншого нормативно-правового акту, а тому, формулюючи суть правопорушення, вказівка на нормативний акт, вимоги якого порушені, є обов`язковою.

Згідно ч. 1 та ч. 4 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, підстави та порядок обов`язкової самоізоляції, перебування особи в обсерваторі (обсервації), госпіталізації до тимчасових закладів охорони здоров`я (спеціалізованих шпиталів).

За приписами ст. 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 211 від 11 березня 2020 року в редакції, яка діяла на момент складання протоколу, встановлено карантин на усій території України на період з 12 березня 2020 року до 24 квітня 2020 року.

Абзацом п`ятим пунктом 5 вказаної постанови (в редакції станом на 15.04.2020 р.) встановлено, що обов`язковій госпіталізації до обсерваторів (ізоляторів), які визначаються обласними, Київською міською державними адміністраціями, підлягають: особи, які здійснюють перетин державного кордону (крім осіб, які є працівниками дипломатичних представництв та консульських установ іноземних держав, представництв офіційних міжнародних місій, організацій, акредитованих в Україні, та членів їх сімей, водіїв та членів екіпажу вантажних транспортних засобів, членів екіпажів повітряних і морських, річкових суден, членів поїзних і локомотивних бригад, якщо немає підстав вважати, що вони були в контакті із хворою на COVID-19 особою). Обов`язкова госпіталізація таких осіб до обсерваторів (ізоляторів) проводиться у порядку, визначеному цією постановою.

Згідно п.3 Порядку проведення обов`язкової госпіталізації осіб, які здійснюють перетин державного кордону, до обсерваторів (ізоляторів), затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 квітня 2020 р. №262, який є додатком до постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 передбачено, що керівники обласних, Київської міської держадміністрацій: визначають перелік спеціалізованих закладів для організації обсервації (ізоляції) та надсилають його до штабу з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації відповідної адміністративно-територіальної одиниці; забезпечують чергування біля пунктів пропуску через державний кордон бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги під час направлення осіб на обсервацію (ізоляцію); визначають обсяги витрат, які необхідні для забезпечення транспортування осіб до місць обсервації (ізоляції) та укладають відповідні договори з постачальниками послуг; забезпечують організацію харчування, яке здійснюється за рахунок коштів осіб, які перебувають в обсерваторах (ізоляторах); забезпечують організацію медичного (дистанційного) супроводу осіб у місцях обсервації (ізоляції), надання їм медичної допомоги та видачі листків непрацездатності у разі потреби.

Відповідно до п.5 вказаного порядку, керівник робіт з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації відповідної адміністративно-територіальної одиниці своїм рішенням визначає уповноважених осіб, відповідальних за організацію процесу госпіталізації осіб до обсерваторів (ізоляторів) після того, як особи залишили територію пункту пропуску через державний кордон.

Об`єктивна сторона правопорушення за ст. 44-3 КУпАП проявляється в умисному порушенні правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених як Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», так і іншими актами законодавства. Отже, умисне порушення заборони, встановленої постановою КМУ № 211, щодо обов`язкової госпіталізації до обсерваторів (ізоляторів) складає об`єктивну сторону зазначеного правопорушення.

Проте, окрім протоколу про адміністративне правопорушення та рапорту начальника СП Суворовського ВП в м. Одесі про відмову 16 осіб від перебування на обсервації та про складення відносно них адмінпротоколів, матеріали справи не містять будь-яких інших доказів необхідності застосування обов`язкової госпіталізації до обсерваторів (ізоляторів): всі члени екіпажу проходили 14-денний карантин на судні перед закінченням терміну дії трудового договору та репатріацією до України, доказів на підтвердження факту, що ОСОБА_1 був в контакті із хворою на COVID-19 особою відсутні.

Отже, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, не доведена належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський Суд з прав людини у справі "Аллене де Рібермон проти Франції" підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно мірою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

У відповідність до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, коли відсутні подія та склад адміністративного правопорушення.

На підставі вищезазначеного суддя вважає, що в діях ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт id: НОМЕР_1 від 12.10.2018р. орган, що видав 5116, ІПН: НОМЕР_2 , відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, а тому провадження по даній справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 247,284 КУпАП,-

Постановив:

Провадження по справі щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт id: НОМЕР_1 від 12.10.2018р. орган, що видав 5116, ІПН: НОМЕР_2 , до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду на протязі 10 днів.

Суддя