Справа № 219/4273/20
Провадження № 3/219/1659/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2020 року м. Бахмут

Суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області Конопленко О.С., розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Артемівськ (нині Бахмут) Донецької області, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

21 квітня 2020 року о 08 годині 45 хвилин у місті Костянтинівка Донецької області по вулиці Соборності біля будинку № 7 водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ-2109», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння (поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу газоаналізатора «Alcotest-6810» та лікарем закладу охорони здоров`я) відмовився в присутності двох свідків.

Таким чином, ОСОБА_1 , порушивши п. 2.5 Правил дорожнього руху, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився за невідомою суду причиною, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв та клопотань про відкладення слухання справи або про розгляд справи без його участі до суду не надходило. За таких обставин суд дістається висновку про можливість розгляду справи за відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності, відповідно до ст. 268 КУпАП України.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 зазначив, що до наркології їхати не буде, алкотестер продувати не бажає.

До набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року (далі за текстом Закон), тобто до 01 липня 2020 року, КУпАП передбачав адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Після набрання чинності Законом, тобто з 01 липня 2020 року, відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, було виключено з частин першої та третьої статті 130 КУпАП та закріплено у статті 286-1 «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»

Відповідно до частини першої статті 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Близькі за змістом положення містяться у частині другій статті 4 КК України, відповідно до якої кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Зазначені положення кореспондуються з положеннями частини другої статті 58 Конституції України, згідно з якою ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Доцільно взяти до уваги, що у теорії права виділяють три види дії нормативно- правового акта: 1) пряма дія; 2) зворотна (ретроактивна) дія; 3) переживаюча (ультраактивна) дія.

Переживаюча (ультраактивна) дія (окремі положення нормативно-правового акту продовжують свою дію навіть після втрати чинності внаслідок скасування всього нормативно-правового акта чи зміни відповідної його частини). Зокрема, ультраактивність має місце тоді, коли приписи нормативно-правового акта, який діяв раніше, поширюються на не реалізовані або не припинені на момент втрати ним чинності правовідносини, оскільки дія акта, який вводиться замість діючого раніше, поширюється лише на нові правовідносини, що виникнуть після набрання ним чинності.

У свою чергу, стаття 8 КУпАП передбачає, що закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Аналогічні положення містяться у частині другій статті 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Виходячи із зазначених положень, особи, які до 01 липня 2020 року вчинили керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені зі статті 130 КУпАП, не можуть бути притягнуті до кримінальної відповідальності за статтею 286-1 КК України, адже Законом було посилено юридичну відповідальність і замість адміністративної відповідальності було передбачено кримінальну відповідальність, яка є найбільш суворою за змістом державного примусу та правовими наслідками. А тому до осіб, які до 01 липня 2020 року вчинили керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені зі етапі 130 КУпАП, має бути застосовано закон, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення.

Під час розгляду справи були створені умови для повного, усебічного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у скоєнні даного правопорушення повністю знайшла своє підтвердження в судовому засіданні та підтверджується зібраними по справі доказами.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення повністю підтверджується матеріалами справи: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 235113 від 21 квітня 2020 року, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 21 квітня 2020 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оглянутим у судовому засіданні відеозаписом, здійсненим за допомогою нагрудної камери поліцейського, яким складався протокол, на якому зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння в присутності свідків, якими підписувався протокол, а також його пояснення щодо того, що за день до складання протоколу він вживав алкогольне пиво.

В свою чергу, ОСОБА_1 суду не надано достовірних доказів, які б спростовували обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, та які б підтвердили його невинуватість у скоєнні правопорушення та поважність або наявність причин, які спонукали відмовитися від проходження медичного огляду на стан сп`яніння.

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд також звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення був складений в присутності ОСОБА_1 , ним підписаний, жодних зауважень на час його складання та підписання останній не висував.

Інших обставин, які мають суттєве значення для розгляду справи судом не встановлено.

Суд вважає, що у справі досить доказів, прямо передбачених ст. 251 КУпАП для повного, усебічного і об`єктивного розгляду справи, які вказують про винність ОСОБА_1 .

Враховуючи те, що частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, суд вважає факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведеним.

В свою чергу, частиною 2 статті 38 КУпАП передбачено, що якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії Д ДПР18 № 235113 від 21 квітня 2020 року, складеного відносно ОСОБА_1 , вбачається, що адміністративне правопорушення, скоєне останнім, мало місце 21 квітня 2020 року, у зв`язку з чим, враховуючи, що судові засідання неодноразово відкладались за клопотаннями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема, у зв`язку з карантином, перебуванням на лікуванні, доказів на підтвердження чого ОСОБА_1 станом на день розгляду справи так і не було надано, необхідністю звернення за правовою допомогою, надання доказів, підтверджуючих його невинуватість, які ОСОБА_1 так і не були надані, збіг строк притягнення винного до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення, через що провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. 38, ч. 1 ст. 130, п. 7 ст. 247, ст. ст. 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Закрити провадження у справі у зв`язку зі спливом строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О. С.Конопленко