ПОСТАНОВА

іменем України

27 серпня 2020 рокуСправа №451/968/20
Провадження № 3/451/661/20

Суддя Радехівського районного суду Львівської області Семенишин О.З., розглянувши матеріали, які надійшли з Радехівського ВП ЧВП ГУНП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, працюючого у ПрАТ ``Галичина``, м. Радехів, з вищою освітою, неодруженого, не інваліда, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягався,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 , 23.06.2020 року, о 01 год. 15 хв., в с. Шайноги, на автодорозі Н-17 Львів-Луцьк, керував скутером марки Хонда такт, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія у встановленому Законом порядку, проводився із застосуванням приладу Драгер в присутності двох свідків.

В судовому засіданні 21 липня 2020 року ОСОБА_1 з`явився та суду пояснив, що протокол складений із порушенням вимог закону, оскільки свідки, які зазначені у ньому при цьому були відсутні, а в матеріалах справи немає жодних доказів про керування ним трансптриним засобом в стані алкогольного спяніння. Просив викликати їх в наступне судове засідання та допитати, а також працівника поліції для встановлення обставин справи.

В судовому засіданні 27 серпня 2020 року ОСОБА_2 суду пояснив,що він разом із ОСОБА_3 здійснювали патрулювання. Причиною зупинки ОСОБА_1 було те, що він здійснював поворот не увімкнувши його. Під час зупинки почули запах алкоголю і запропонували пройти огляд на алкотестер «Драгер», який показав позитивний результат. Це було вночі біля другої години ночі. При цьому були свідки, які зазначені у протоколі, які знаходились біля патрульної машини, яких вони зупинили на дорозі, котрі їхали автомобілем, марки не пригадує. Пояснення від свідків ними не відбиралися, так як свідки спішили. На наступний день такі також не відбиралися, оскільки не було потреби, так як проводилася відеофіксація, яка все підтверджує.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, хоч про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені.

Захисник Мулявка О.В. просив суд провадження по справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_6 складу адміністративного правопорушення, оскілки відсутні будь які докази про керування особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. У протоколі зазначено, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився в присутності свідків, які були відсутніми, і такі відсутні на відеозаписі, що і стало причиною допиту їх в судовому засіданні, які на виклик суду не з`явилися, незважаючи на належне повідомлення. Окрім цього, працівники поліції пояснення від свідків на місці вчинення правопорушення не відбирали, і такі ними не відбирались на наступний день, бо як пояснив в судовому засіданні працівник поліції, що останні спішили, а на наступний день не було потреби відбирати такі пояснення. Із доданого до протоколу відеозапису не вбачається, що особа керувала транспортним засобом, а відтак роздруківка алкотестеру «Драгер» не може бути доказом по справі.

Суддею переглядався диск з відеозаписом в судовому засіданні з якого не вбачається керування особою в стані алкогольного сп`яніння, а також відсутні свідки, які зазначені у протоколі, тому суддя прийшла до висновку про відсутність підстав для повторного виклику свідків.

Дії правопорушника кваліфіковано за ст.130 ч.1 КУпАП, як керування транспортними засобами, особами, які перебувають в стані алкогольного сп`яніння.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає, що особа не має права керувати транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмовитися від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, із протоколу, серії ОБ №029020 від 23.06.2020 року вбачається, що об`єктивну сторону правопорушень, за вчинення якого ОСОБА_1 просять притягнути до адміністративної відповідальності, є керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що підтвердили два свідки.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків..., а також іншими документами.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Відповідно до ст, 247 КупАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате піддягає закриттю за таких обставин:1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення; 2)недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку; 3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність; 4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони; 5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; 6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; 7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу; 8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту; 9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Склад правопорушення наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У відповідності до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на їх користь.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 р. №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні і процедура притягнення до неї грунтується на конституційних принципах та правових презумціях, в тому числі і закріпленій у ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно ст.129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, а тому суд не може виконувати одночасно функцію дізнання, обвинувачення та правосуддя.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку що в судовому засіданні не знайшло підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме керування транспотрим засобом в стані алкогольного спяніння.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення не містить будь-яких фактичних даних, на підставі яких можна б було встановити наявність у діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння), а тому даний протокол, у сукупності з іншими матеріалами, не може бути визнаний належним та допустимим доказом у справі, тому суддя вважає, що в його діях відсутній склад зазначеного адміністративного правопорушення.

Враховуючи,що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, це дає підстави суду дійти до висновку про недоведеність наявності в діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення,а тому справа підлягає закриттю відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КпАП України.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення орган, орган (посадова особа) виносить постанову про закриття справи у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 9, 247, 283, 284 КУпАП, суддя,-

п о с т а н о в и л а:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити в зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Радехівський районний суд Львівської області.

СуддяСеменишин О. З.