Справа №: 669/292/20 Провадження № 3/669/139/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2020 року смт.Білогір`я

Суддя Білогірського районного суду Хмельницької області Давидюк О.І., з участю секретаря судового засідання Дем`янюк Н.М., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли з Ізяславського відділення поліції Славутського відділу поліції ГУНП в Хмельницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, оператора АЗС «WOG» (тепер непрацюючого), одруженого, на утриманні має одну малолітню дитину,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 237887, складеного 12 січня 2020 року інспектором СРПП Ізяславського відділення поліції Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області старшим лейтенантом поліції Яковишиним Ю.О., слідує, що «12 січня 2020 року (згідно уточнених даних 08 січня 2020 року) о 19 год. 00 хв. ОСОБА_1 в м. Шепетівка передав керування автомобілем ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_1 , що йому належить, для водія ОСОБА_2 , який перебував з ознаками наркотичного сп`яніння, де на місці зупинки в м. Ізяслав по вул. М. Микитюка ОСОБА_2 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився в присутності свідків, чим порушив вимоги п. 2.9 «г» Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність по ч. 1 ст. 130 КУпАП».

ОСОБА_1 в судовому засіданні вини своєї не визнав, пояснив, що він 07 та 08 січня 2020 року перебував в м. Шепетівка, де вживав алкогольні напої, а тому, не бажаючи керувати власним автомобілем ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_1 , зателефонував до свого двоюрідного брата ОСОБА_2 та попросив, щоб останній приїхав з смт. Білогір`я до нього громадським транспортом та відвіз його в смт. Білогір`я, на що той погодився. Пояснив, що на одній із вулиць м. Ізяслав автомобіль під керуванням ОСОБА_2 зупинили працівники поліції. Про те, що ОСОБА_2 перебував в стані наркотичного сп`яніння, йому не було відомо, так як ОСОБА_2 йому про це не повідомляв. Крім того, ОСОБА_2 в його присутності алкогольних напоїв чи наркотичних засобів не вживав, при спілкуванні поводив себе належним чином. Також, вказав, що пояснення від 08 січня 2020 року, викладене від його імені поліцейським, не відповідає дійсності, оскільки частина тексту, а саме те, що «перебуваючи в м. Шепетівка він з ОСОБА_2 вживали наркотичні речовини», дописаний поліцейським вже після того, як він засвідчив своїм підписом. Пояснив, що вказана підміна тексту вбачається з оригіналу пояснення, де чітко проглядається зміна почерку та інший колір кулькової ручки, яким дописувався текст до його пояснення від 08 січня 2020 року. Також, зазначив, що працівники поліції після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 викликали слідчо-оперативну групу, однак огляд чи обшук автомобіля не проводився і працівники поліції, відсторонивши водія ОСОБА_2 від керування транспортним засобом, поставили автомобіль на арештмайданчик. Пояснив, що він неодноразово намагався повернути з поліції свій автомобіль, однак поліцейськими йому було поставлено умову повернення автомобіля, а саме, якщо він підпише протокол про вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за передачу керування транспортного засобу особі, яка перебувала в стані наркотичного сп`яніння. Він не погодився, але протокол поза межами строків, встановлених ст. 254 КУпАП, поліцейський все ж таки склав, про що він дізнався з виклику в судове засідання.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідка, дослідивши та з`ясувавши всі обставини справи та надавши оцінку дослідженим доказам, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 2.9 «г» Правил дорожнього руху водієві забороняється передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у хворобливому стані.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає три окремих склади адміністративного правопорушення, зокрема, такого як передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані наркотичного сп`яніння.

До того ж, відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за вчинення лише умисного правопорушення.

Відповідно до абз. 5 п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 із змінами, внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 18 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції (ч. 1 ст. 130 КУпАП), настає за умови, що тому, хто це робить, відомо про такий стан.

Стаття 10 КУпАП передбачає, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка водій ОСОБА_2 підтвердив, що у вказаний час та місці він дійсно на прохання власника ОСОБА_1 керував його автомобілем ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_1 , однак перед цим алкогольних напоїв чи наркотичних засобів не вживав, а протокол про адміністративне правопорушення щодо нього було складено за відмову від проходження ним огляду на стан наркотичного сп`яніння, а не за керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння.

Також, на підтвердження обвинувачення ОСОБА_1 , суду було надано та в судовому засіданні відтворено відеозапис, яким зафіксовано процедуру пропонування водію ОСОБА_2 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння.

Будь-які інші належні та допустимі докази, які б підтверджували те, що ОСОБА_1 передав керування водію ОСОБА_2 , завідомо знаючи про те, що останній перебуває в стані наркотичного сп`яніння, в матеріалах справи відсутні, як і не доведено в ході розгляду справи те, що ОСОБА_1 усвідомлював протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачав її шкідливі наслідки і бажав їх або свідомо допускав настання цих наслідків.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, враховуючи даний конституційний принцип, вважаю, що вчинення ОСОБА_1 порушення п. 2.9 «г» Правил дорожнього руху не доведено, а тому провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 280, 283 285, 289, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до Хмельницького апеляційного суду через Білогірський районний суд Хмельницької області.

Суддя О. І. Давидюк