КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/2252/2020 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий в суді першої інстанції: Бобкова Н.В.
Головуючий в апеляційній інстанції: Маліновський О.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Маліновський О.А., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності -

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2020 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення,передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, в сумі 10200 грн.00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок на користь держави.

Як зазначено в постанові, 23.02.2020 р. о 00 год. 10 хв. водій ОСОБА_1 на а/д Київ-Одеса 78 км.М-05 керував автомобілем «Ford Fiesta» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря нарколога за адресою: Київська обл., м.Біла Церква, вул.В.Стуса 41.

Своїми діями гр. ОСОБА_1 порушив п.2.9-а «Правил дорожнього руху».

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2020 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати та закрити справу за відсутності в його діях складу правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Вважає, що постанова суду першої інстанції є незаконною, оскільки винесена за його відсутності, всупереч його письмової заяви про відкладення, яку він подав до суду 04.04.2020 року електронною поштою, оскільки всі громадські перевезення обмежені у зв`язку з карантином та зважаючи на це, як зазначає ОСОБА_1 він був цілком позбавлений змоги прибути в судове засідання до нормалізації роботи громадського транспорту, тому що відстань до суду дуже велика.

В обґрунтування зазначених вимог ОСОБА_1 вказує на те,що суд першої інстанції явно і демонстративно проігнорував майже всі його доводи захисту, які він заявляв письмово та проігнорував очевидні факти в справі, які явно вказують на відсутність складу правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що він добровільно відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою алкотестера, оскільки читав про них багато негативного та в подальшому йому запропонували проїхати до лікаря, проте як вказує ОСОБА_1 по прибуттю туди його не оглядали, а просто заповнили висновок, що він нетверезий.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі також звертає увагу, що огляд в установлений законом порядок відносно нього не проводився фактично, а сам висновок лікаря суто формальний, оскільки як зазначає ОСОБА_1 у нього не були зібрані зразки біосередовища на підставі яких було зроблено висновок про його нетверезість, а сам акт огляду №161 на який посилається суд першої інстанції,взагалі відсутній в матеріалах справи.

Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що в подальшому його не відсторонили від керування, а просто відпустили їхати далі, що на його думку побічно доводить тверезість і реальну відсутність у нього ознак сп`яніння.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а постанову суду першої інстанції слід залишити без змін, з наступних підстав.

При розгляді справи судом першої інстанції у відповідності зі ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП були повно, всебічно та об`єктивно встановлені фактичні обставини та зібрані у справі докази в їх сукупності, дана їм належна оцінка, керуючись законом суд прийшов до законного та обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджено протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №288357 від 23.02.2020 року (а.с.1), висновком «Білоцерківської міської лікарні №4» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного,наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів,що знижують увагу та швидкість реакції, яким у ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (а.с.2), розпискою ОСОБА_1 ,якої він добровільно зобов`язався не керувати транспортним засобом протягом 24 годин (а.с.3), рапортом працівника поліції ( а.с.4) та відеозаписом з нагрудної камери інспектора патрульної поліції (а.с.5).

Як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення складений відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП серії БД №288357 від 23.02.2020 року, містить власноручний підпис ОСОБА_1 , який погодився з даним протоколом та самостійно зазначив « з протоколом згоден» при цьому не надавши жодних пояснень.

В матеріалах справи також міститься висновок «Білоцерківської міської лікарні №4» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного,наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів,що знижують увагу та швидкість реакції у якому зафіксовано,що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння з яким порушник погодився та поставив свій підпис. (а.с.2).

Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що він напередодні вживав алкогольні напої, даний факт підтверджує і наявний в матеріалах справи відеозапис з нагрудної камери інспектора патрульної поліції на якому чітко вбачається, що ОСОБА_1 сам повідомив працівників поліції, що напередодні вживав алкогольні напої та зазначив, що огляд за допомогою приладу «Драгер» покаже позитивний результат (а.с.5).

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те,що його не відсторонили від керування транспортним засобом є необґрунтованим, оскільки в матеріалах справи міститися розписка ОСОБА_1 , який добровільно зобов`язався не керувати транспортним засобом протягом 24 годин (а.с.4).

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд першої інстанції, врахувавши положення ст. 33, 34 КУпАП, наклав на ОСОБА_1 стягнення, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

За таких обставин постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування у справі апеляційним переглядом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2020 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.А. Маліновський