Справа № 203/2239/20
Провадження № 3/0203/1555/2020
П О С Т А Н О В А

іменем України

22.07.2020 року м. Дніпро

Суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Васіна Л.А., розглянувши справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться вищезазначена справа, яка надійшла з УПП в Дніпропетровській області та в матеріалах якої наявний складений у відношенні ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №134398 від 15 червня 2020 року, відповідно до якого ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «MAN 18.280» д/н НОМЕР_1 , 15 червня 2020 року о 13 годині 40 хвилин рухався по Амурському мосту в м. Дніпро в сторону лівого берега, де в порушення вимог п.13.1 Правил дорожнього руху не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на перешкоду відбійник, внаслідок чого керований ним автомобіль отримав механічні пошкодження.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення заперечував в повному обсязі, посилаючись на те, що ДТП сталася не з його вини, а внаслідок раптового виникнення перешкоди для руху, що з огляду на ширину авто та проїжджої частини не дало можливості уникнути наїзду на неї.

Вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

За змістом ст.ст.9-12, 245, 251, 280 КУпАП необхідною і обов`язковою умовою для визнання особи винною у вчиненні певного адміністративного правопорушення, зокрема передбаченого ст.124 КУпАП, а отже і притягнення такої особи до адміністративної відповідальності із накладенням відповідного адміністративного стягнення, є встановлення події інкримінованого адміністративного правопорушення, а при її наявності всіх обов`язкових ознак його складу. Останнє означає доведення перед судом (суддею) належними, допустимими, достовірними, дійсними та достатніми доказами наявності в діянні цієї особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, всіх обов`язкових ознак складу саме даного адміністративного правопорушення, зокрема об`єктивної та суб`єктивної сторони, які полягають у винному (вина формі умислу чи необережності суб`єктивна сторона) порушені учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів (об`єктивна сторона). При цьому обов`язок щодо збирання доказів та, відповідно, доведення покладається законом на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення та оформлення відповідних справ.

Натомість, в силу презумпції невинуватості, яка встановлена нормою ст.62 Конституції України та підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події та складу правопорушення, зокрема винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія, вина особи та/або інші обов`язкові ознаки складу інкримінованого адміністративного правопорушення мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. На означеній обставині наголосив у своїх правових висновках і Верховний Суд у постанові від 08 липня 2020 року по справі №463/1352/16-а.

Відповідно до п.13.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (тут і далі за текстом Правила дорожнього руху), водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

В судовому засіданні ОСОБА_1 на підтвердження своїх заперечень із посиланням на зроблені ним фотознімки місця ДТП та перешкоди, наїзд на яку він скоїв, вказав на те, що він дійсно у вказані в протоколі про адміністративне правопорушення дату та час рухався на автомобілі «MAN 18.280» д/н НОМЕР_1 по Амурському мосту в м. Дніпро в сторону лівого берега. В момент проїзду ОСОБА_1 біля розташованого ліворуч за напрямком рухом дорожнього знаку 4.9 останній через ненадійність кріплення раптово впав разом із кріпленням (швелером), повиснувши над проїжджою частиною. Уникнути зіткнення шляхом застосування екстреного гальмування ОСОБА_1 не мав можливості через раптовість та непередбачуваність падіння знаку, через ту ж підставу не мав можливості і об`їхати перешкоду. Крім того, неможливість об`їзду перешкоди зумовлена і тією обставиною, що проїжджа частина сама по собі ненабагато ширша за габарити керованого ОСОБА_1 автомобіля «MAN 18.280», а після падіння та нависання над дорогою вказаного знаку із опорою стала ще вужчою. Викладені обставини виникнення перешкоди для руху та габарити керованого автомобіля в порівнянні з шириною проїжджої частини в цілому зробили в кінцевому рахунку неможливим уникнення ДТП.

Відповідно до ст.14 ч.3 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху мають право на безпечні умови дорожнього руху.

Згідно ст.24 ч.ч.1, 4 Закону України «Про дорожній рух» власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні. Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, правила користування ними та їх охорони затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Положеннями п.11 Розділу ІІ Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року №198, визначено, що власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані, окрім іншого: постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; контролювати якість робіт, що виконуються підрядними організаціями.

Викладений вище і пояснений ОСОБА_1 механізм ДТП, який не тільки не спростовується долученими до справи посадовою особою УПП в Дніпропетровській області доказами, а навпаки підтверджується наданими ОСОБА_1 доказами у вигляді фотознімків, в контексті приведених вище положень законодавства обґрунтовано ставить під сумнів як наявність в останнього фактичної можливості уникнути ДТП, а отже і вини в ДТП, так і наявність в ОСОБА_1 обов`язку та можливості передбачити виникнення такої перешкоди для руху як падіння дорожнього знаку із опорою. Означені висновки зумовлені і тим, що ОСОБА_1 , як і інший учасник дорожнього руху, має цілком легітимне право розраховувати на належним технічний, експлуатаційний стан проїжджої частини та її елементів, а обов`язок забезпечити такий належний технічний та експлуатаційний стан законом покладається на власників доріг, вулиць, переїздів тощо або на уповноважені ним органи. І саме між неналежним виконанням такими власниками та уповноваженими ними органами своїх обов`язків та подією ДТП і вбачається наявність причинно-наслідкового зв`язку.

Таким чином, підсумовуючи все вищевикладене та приймаючи до уваги, що вина ОСОБА_1 у вчиненні ДТП за вищевикладених обставин та вказаному в протоколі про адміністративне правопорушення механізмі ДТП не знайшла свого повного та належного підтвердження під час розгляду справи за допомогою належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів і, відповідно, викликає обґрунтовані сумніви, а в силу закріпленого в ст.62 Конституції України принципу презумпції невинуватості усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, приходжу до висновку про відсутність в діянні ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, що зумовлює необхідність закриття провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись п.13.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, ст.ст.14, 24 Закону України «Про дорожній рух», п.11 Розділу ІІ Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року №198, ст.62 Конституції України, ст.ст.9-12, 124, 245, 251, 280, 283, 284, 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення №203/2239/20 (провадження №3/0203/1555/2020) у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст.124 КпАП України закрити на підставі п.1 ст.247 КпАП України за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя Л.А. Васіна