П О С Т А Н О В А

про повернення адміністративних матеріалів

13.07.2020 м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Кузь В. Я., розглянувши матеріали адміністративної справи які надійшли до суду з Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст.139 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі КУпАП),-

В С Т А Н О В И В :

З Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції скеровано до суду матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 139 КУпАП, з підстав викладених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 428495 від 25.06.2020.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що такі слід повернути для належного оформлення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно з ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Разом з тим, за змістом статей 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення. Суддя не має права у постанові за підсумками розгляду справи вказувати на обставини, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають протоколу, адже у цьому випадку він виходить за межі своєї компетенції, якою згідно з вимогами статей 213, 221 КУпАП, є лише розгляд справи. Недотримання цих вимог порушує право на захист особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

За приписами ч. 1 ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до вимог ст. 278 КУпАП, під час підготовки справи про адміністративне правопорушення до розгляду, суд, серед іншого, вирішує питання, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 428495 від 25.06.2020, останній не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, зокрема фабула протоколу не в повній мірі відповідає диспозиції інкримінованої статті, яка визначає конкретні порушення, які у протоколі не наведені.

До матеріалів протоколу не долучено пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Окрім цього, долучена схема місця вчинення правопорушення, з якої не можливо встановити, ні, вулиці, ні міста. У той же час, до матеріалів адміністративної справи не долучено будь-яких документів, які б вказували про підставу складання протоколу. Крім цього, у протоколі про адміністративне правопорушення відсутня інформація щодо свідків чи потерпілих.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються також протоколом про адміністративне правопорушення.

Оскільки фабула правопорушення викладена у протоколі не відповідає диспозиції інкримінованої статті кодексу, то дана обставина разом з вищенаведеними, позбавляє можливості суддю прийняти одне із рішень, передбачених ст. 284 КУпАП.

За даних обставин, протокол не відповідає вимогам ст. 256 КпАП України, та не може бути предметом розгляду в суді.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

У п. 2.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 26.06.2013 року у справі № 1-7/2013 вказано: Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України, розглядаючи цю справу, бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Так, суд, звертає увагу на те, що за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню службовою особою кримінально каране діяння, відповідно до ст. 382 КК України.

Верховний Суд України в п. 24 Постанови Пленуму від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» визнав правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

З огляду на зазначені вище обставини, вважаю за необхідне матеріали адміністративної справи повернути, як такі, що не можуть бути предметом розгляду у суді, оскільки не відповідають вимогам ст. 256 КпАП України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 256, 277, 278, 283, 284 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 139 КУпАП, повернути начальнику Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції - на доопрацювання, як такі, що не можуть бути предметом розгляду в судовому порядку без усунення зазначених у постановах суддів недоліків.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя В. Кузь