Провадження № 33/824/4438/2019 Суддя в II-й інстанції Ігнатюк О.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

25 листопада 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ігнатюка О.В., з участю: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 , розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2020 року, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

ОСОБА_1 визнано винною у тому, що вона, 25 серпня 2020 року, близько 12-ї години, в м. Києві, керуючи автомобілем «Fiat», номерний знак НОМЕР_1 , по просп. Перемоги, 91, в порушення вимог пункту 10.9 ПДР України, рухаючись заднім ходом не впевнилася в безпечності маневру та здійснила зіткнення з автомобілем «Hyundai», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 указано на незаконність постанови судді та необхідність її скасування. В обґрунтування доводів апеляційної скарги послалася на те, що постанова винесена із порушенням норм чинного законодавства, обставини справи з`ясовані неповно, висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи. На переконання апелянта, судом першої інстанції неправильно встановлене місце дорожньо-транспортної пригоди, що призвело до помилкового висновку про її винуватість у дорожньо-транспортній пригоді. На думку апелянта, зі схеми місця дорожньо-транспортної пригоди вбачається те, що саме водій автомобіля «Hyundai» допустив зіткнення з автомобілем «Fiat» на смузі зустрічного для нього руху. Дана обставина випливає з загальної ширини проїзної частини дороги та її уявної осьової лінії відповідно до схеми місця дорожньо-транспортної пригоди. Окрім цього, на думку апелянта судом неправильно встановлений характер маневру керованого нею автомобіля, який на місці події здійснював маневр виїзду від бордюру, назад і вправо, до якого автомобіль був припаркований «ялинкою». ОСОБА_1 заперечувала порушення нею вимог п.10.9 ПДР України у ході здійснення маневру - руху назад і вправо, оскільки перед початком руху переконалася, що цей маневр буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху. Звернула увагу на те, що їй було поставлено у вину порушення вимог п. 10.9 ПДР України, при цьому сформульовано диспозицію порушення п. 10.1 ПДР України. На її думку, дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія автомобіля «Hyundai», який під час зустрічного роз`їзду повинний був дотримуватися безпечного інтервалу та у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку він об`єктивно спроможний виявити, негайно вжитиме заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, а вона, відповідно до п.1.4 ПДР України мала право розраховувати на те, що цей водій дотримуватиметься даних вимог правил дорожнього руху. Просила постанову судді скасувати та закрити провадження у справі.

Вислухавши пояснення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , яка подану апеляційну скаргу підтримала, підтвердила її доводи та просила її задовольнити;

іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 , який доводи апеляційної скарги вважав необґрунтованими, просив залишити її без задоволення, а постанову судді без зміни;

вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Висновки судді місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 10.9 ПДР України, що призвело до зіткнення та пошкодження транспортних засобів стверджуються зібраними у справі доказами, а саме:

- поясненнями другого учасника ДТП ОСОБА_2 щодо обставин ДТП, відповідно до яких, останній рухаючись по паркувальному майданчику на виїзд до проспекту Перемоги зупинився від поштовху автомобіля, який був спричинений зіткненням з автомобілем «Fiat», який виїжджаючи з паркувального місця допустив зіткнення із його автомобілем. Дані пояснення узгоджуються із схемою ДТП, відповідно до якої наявні ознаки, які указують на те, що саме автомобіль «Fiat» рухаючись заднім ходом не впевнився в безпечності маневру та допустив зіткнення з автомобілем «Hyundai», під керуванням водія ОСОБА_2 ;

- поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 щодо обставин ДТП, відповідно до яких, остання не заперечувала факту здійснення зіткнення з автомобілем «Hyundai» рухаючись заднім ходом. Дані пояснення узгоджуються із її поясненнями викладеними у додатках до протоколу про адміністративне правопорушення;

- схемою ДТП та фотознімками, які додаються до неї, із яких вбачається те, що зіткнення транспортних засобів відбулося за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Аналіз цих доказів дає підстави стверджувати те, що у зазначеній вище дорожній обстановці водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Fiat», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом не впевнилася в безпечності маневру та допустила зіткнення із автомобілем «Hyundai», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

Посилання ОСОБА_1 на те, що саме дії водія автомобіля «Hyundai» - ОСОБА_2 , який рухався фактично зустрічною для себе смугою руху та здійснив зіткнення з її автомобілем, перебували у причинному зв`язку із наслідками у виді зіткнення транспортних засобів та наступному їх пошкодженні, не ґрунтується на зібраних матеріалах, у зв`язку із чим не заслуговують на увагу. Так, як вбачається із матеріалів справи, дорожньо-транспортна пригода мала місце на ділянці дороги, на якій з обох боків облаштовані місця для паркування транспортних засобів. На даній ділянці дороги відсутня дорожня розмітка яка розділяє зустрічні потоки. Будь-яких даних, які би давали можливість для встановлення місцезнаходження автомобілів по відношенню до їх смуги руху в момент дорожньо-транспортної пригоди матеріали справи не містять.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо перебування автомобіля «Hyundai», під керуванням водія ОСОБА_2 на зустрічній для нього смузі руху, які вона обґрунтовувала уявною осьовою лінією на схемі місця дорожньо-транспортної пригоди є необґрунтованими з огляду на те, що вказана уявна лінія прив`язана до прилеглих будинків, з якими ділянка дороги не збігається в силу архітектурних особливостей вулиці.

Окрім цього, суд зважає на те, що відповідно до вимог п.10.9 ПДР України, під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Тобто, водій ОСОБА_1 виїжджаючи з паркувального місця заднім ходом повинна була упевнитися у тому, що своїми діями вона не створює небезпеки чи перешкоди іншим учасникам руху, як тим, які рухаються у смузі попутного напрямку руху, так і зустрічного.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що зіткнення з її автомобілем допустив саме водій ОСОБА_2 , спростовуються схемою місця ДТП та фотознімками з місця події із яких вбачається те, що у момент зіткнення автомобілі перебували під таким кутом, який з технічної точки зору виключає механізм пошкодження автомобілів описаний ОСОБА_1 . При цьому, локалізація пошкоджень автомобілів підтверджує те, що зіткнення з автомобілем «Hyundai» допустила саме ОСОБА_1 рухаючись заднім ходом. Наведене, спростовує також і доводи апеляційної скарги про те, що керований ОСОБА_1 автомобіль фактично являв для водія ОСОБА_2 небезпеку для руху, яку останній був об`єктивно спроможний виявити та вжити відповідних заходів для уникнення ДТП.

Доводи апеляційної скарги в частині невідповідності складеного протоколу про адміністративне правопорушення та схеми ДТП вимогам Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376 та як наслідок неможливість його використання у якості доказу, судом не приймаються, оскільки таких порушень вимог Інструкції, які би давали підстави для визнання зібраних матеріалів дорожньо-транспортної пригоди недопустимими, апеляційний суд не вбачає.

Такими, які не впливають на правильність висновків судді місцевого суду в частині винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення є і доводи апеляційної скарги про те, що суддя суду першої інстанції, визнавши доведеним порушення нею вимог п.10.9 ПДР України, фактично сформулював диспозицію порушення вимог п.10.1 ПДР України. Апеляційний суд звертає увагу на те, що вказана невідповідність будь-яким чином не свідчить про відсутність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог ПДР України, що призвело до зіткнення та пошкодження транспортних засобів.

Постанова судді Святошинського районного суду міста Києва від 05.10.2020 року відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Ігнатюк О.В.