Житомирський апеляційний суд
Справа №287/551/20 Головуючий у 1-й інст. Винар Л. В.
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Ляшук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2020 року суддя Житомирського апеляційного суду Ляшук В.В., з участю секретаря Кусковської Т.А., особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , не працюючого

встановив:

Постановою Олевського районного суду Житомирської області від 04 червня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420,40 грн.

Відповідно до постанови, 30.03.2020 року о 14 год. 25 хв. в м. Олевськ, по вул. Свято-Миколаївській, водій ОСОБА_1 керував скутером «HONDA» без номерного знаку, з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота та від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Не погоджуюсь з постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про поновлення строку для звернення до суду, скасування постанови суду та закриття провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вважає постанову суду незаконною та необґрунтованою.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що 30.03.2020 року о 14.25 год він заїхав на територію районного відділу поліції, де на нього було складено протокол про порушення правил дорожнього руху, а саме в`їзд на заборонений знак на територію райвідділу. Даний штраф ним було сплачено.

Через деякий час він отримав повістку до Олевського районного суду в справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

19.06.2020 року він отримав рішення Олевського районного суду від 04.06.2020 року про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, з мотивувальної частини постанови суду він дізнався, що обставини вчинення даного правопорушення підтверджуються актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, хоча жодних спеціальних технічних засобів і навіть самого огляду на стан алкогольного сп`яніння не проводилось, так як в цьому не було необхідності, оскільки працівниками поліції не ставили питання про притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП оскільки він був тверезий і без жодних ознак алкогольного сп`яніння.

Також апелянт зазначає, що йому не зрозуміло звідки в матеріалах справи взялися свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яких не було на місці зупинки.

Вважає, що всі матеріали даної справи вигадані і складені з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Наведені апелянтом причини пропуску строку апеляційного оскарження постанови суду є поважними та такими, що дають підстави для поновлення, строку апеляційного оскарження, оскільки копію постанови суду ОСОБА_1 отримав лише 19.06.2020 року, а розгляд справи 04.06.2020 року проводився у його відсутність.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Зі змісту п. 2.5 ПДР слідує, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Стаття 266 КУпАП передбачає, що особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння чи під дією лікарських засобів підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться за допомогою спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується, доказами, які досліджувались в суді першої інстанції, а зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 036276 від 30.03.2020 року (а.с.2); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3); письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , від 30.03.2020 року, відповідно до яких, ОСОБА_1 у їх присутності було запропоновано пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу «Драгер» або в медичному закладі, від якого останній відмовився.

Крім цього, з письмових пояснень ОСОБА_1 , які містяться в матеріалах справи, слідує, що він вину у вчиненні правопорушення визнав та зазначив, що перед тим як сісти за кермо вживав спиртні напої, від проходження огляду відмовився.

Відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення, пояснень свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , працівники поліції мали усі підстави для проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, оскільки певні ознаки (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота) свідчили, що останній може перебувати в стані алкогольного сп`яніння, а також керував механічним транспортним засобом - скутером.

Однак, як засвідчують ці ж матеріали, ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку (за допомогою спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків та у закладі охорони здоров`я) відмовився.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до копії постанови серії БАА № 656939 від 30.03.2020 року, яка знаходиться в матеріалах справи, працівниками поліції 30.03.2020 року було притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126, ч. 6 ст. 121, ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Зазначені докази, а також відсутність у ОСОБА_1 будь-яких заперечень при складанні протоколу щодо правомірності дій працівників поліції, спростовують доводи апеляційної скарги.

Під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 в повній мірі були надані можливості для захисту своїх прав, передбачених ст.ст. 268, 271 КУпАП.

Даних, які б ставили під сумнів рішення суду першої інстанції щодо винності ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, в матеріалах справи не має, не надані такі дані і при апеляційному розгляді справи.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суд апеляційної інстанції вважає правильними та такими, що обґрунтовані належними та допустимими доказами і будь-яких сумнівів щодо цих доказів не вбачає.

Стягнення ОСОБА_1 судом першої інстанції призначено у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав вважать його таким, що не відповідає тяжкості вчиненого правопорушення та особі правопорушника через його суворість апеляційний суд не вбачає.

За таких обставин апеляційний суд вважає постанову суду законною і обґрунтованою та не знаходить підстав для її скасування.

Керуючись ст. 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Олевського районного суду Житомирської області від 04 червня 2020 року щодо нього без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: