ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1057/20
Провадження №3/477/759/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2020 року місто Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді Козаченка Р.В.,

розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_2

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ№116334 від 12 травня 2020 року, о 11.20, ОСОБА_2 , керував транспортним засобом ВАЗ 21043, реєстраційний номер НОМЕР_1 , і рухався по автомобільній дорозі в с. Шевченкове Вітовського району Миколаївської області, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив підпункт а) пункту 2.5 Правил дорожнього руху України за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, про його час та місце був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, але його неявка не є обов`язковою при розгляді справи про адміністративне правопорушення такої категорії.

Суд, дослідивши матеріали справі, прийшов до наступних висновків.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Стаття 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Як наголосив Конституційний суд України в своєму рішенні від 19 квітня 2000 року № 6-рп/2000, суть зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів полягає в тому, що їх приписи поширюються на правовідносини, які виникли до набрання ними чинності, за умови, якщо вони скасовують або пом`якшують відповідальність особи (абзац другий пункту 2 мотивувальної частини у справі про зворотну дію кримінального закону в часі).

Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.

Як встановлено, ОСОБА_2 вчинив дане адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, 12 травня 2020 року за часу дії редакції цієї норми відповідно до Закону України № 1446-VІІІ від 07 липня 2016 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо посилення відповідальності за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Відповідно цього закону санкція частини першої ст. 130 КУпАП була посилена за вчинення діяння, визначеного даною нормою, було передбачено накладення стягнення у виді штрафу на водіїв у розмірі шестисота неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисота неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На час вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП діяла диспозиція, яка визначала наступні види адміністративного правопорушення: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В той же час, 01 липня 2020 року набрав чинності Закон України від 22 листопада 2018 року № 2617-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі Закон № 2617-VІІІ).

Пунктом 4 частини 1 цього Закону ст. 130 КУпАП була викладена новій редакції, зокрема частина 1: Керування річковими, морськими або маломірними суднами судноводіями в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само передача керування судном особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова осіб, які керують річковими, морськими або маломірними суднами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина друга цієї статті в новій редакції передбачала відповідальність

за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особами, які не мають права керування річковими, морськими або маломірними суднами. Частина третя за уживання судноводієм після аварійної події за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як судно було зупинено на вимогу поліцейського або іншої уповноваженої законом посадової особи до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Тобто відповідальність за новою редакцією ст. 130 КУпАП з 01 липня 2020 року стосувалася вузького кола суб`єктів водіїв річкових, морських або маломірних суден.

Натомість пунктом 171 частини 2 вказаного Закону № 2617-VІІІ до Кримінального кодексу України було включено статтю 286-1, яка викладена в такій редакції:

«Стаття 286-1. Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції:

1. Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, або відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного освідування на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного освідування з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого медичного освідування».

Частина 2 цієї статті передбачає кримінальну відповідальність за ті самі дії , вчинені повторно.

Фактично цими змінами з 01 липня 2020 року відповідальність за вчинення правопорушення у виді керування транспортними засобами в стані сп`яніння чи відмова від проходження огляду на визначення стану такого сп`яніння, стала мати не адміністративну, а кримінальну відповідальність.

Разом із тим Верховною Радою України 17 червня 2020 року був прийнятий закон №720-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі - Закон №720-IX). В ньому було зазначено, що він набирає чинності з дня набрання чинності Закону України від 22 листопада 2018 року № 2617-VІІІ, тобто з 01 липня 2020 року.

Проте він був опублікований в офіційному виданні газеті «Голос України» 03 липня 2020 року.

Згідно із пунктом 117 Закону України №720-IX до Закону України № 2617-VІІІ були внесені зміни, якими виключалися пункти про внесення змін до ст. 130 КУпАП та до КК України (ст. 286-1) щодо зміни відповідальності водіїв транспортних засобів.

В даному випадку слід враховувати, що зміни за Законом України №720-IX були оприлюднені 03 липня 2020 року, тобто зміни до Закону № 2617-VIII вже вносилися після того як він виконав своє призначення і ним вже були внесені зміни до ст. 130 КУпАП та додано до КК України ст. 286-1.

Відповідно до п. 4 Указу Президента України «Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності» нормативно-правові акти Верховної Ради України і Президента України набирають чинності через десять днів з дня їх офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самими актами, але не раніше дня їх опублікування в офіційному

друкованому виданні.

В той же час Закон №720-IX, хоча й був прийнятий 17 червня 2020 року, і в ньому було зазначено, що він набирає чинності з 01 липня 2020 року, але він був опублікований 03 липня 2020 року.

Фактично законом України № 2617-VІІІ було з 01 липня 2020 року внесено зміни до ст. 130 КУпАП, але Законом України №720-IX ці зміни в сам КУпАП у ст. 130, після 01 липня 2020 року внесені не були.

Доцільно було б вважати, що редакція статті 130 КУпАП (до 01 липня 2020 року) не була б змінена, якщо б Закон України №720-IX опублікували (оприлюднили) і він набрав чинності напередодні 01 липня 2020 року, а бо ж бу опублікований одночасно із Законом № 2617-VІІІ.

Перевіркою офіційного сайту Верховної Ради України встановлено, що ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність судноводіїв згідно із редакцією Закону №2617-VІІІ.

Згідно із ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Частина 2 ст. 8 КУпАП чітко вказує на те, що закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Норма, що міститься у розділі ІІ Закон України №720-IX, який, як зазначено у розділі ІІ, набирає чинності з дня набрання чинності Закону України № 2617-VIII, тобто з 01 липня 2020 року - суперечить вимогам ч.5 статті 94 Конституції України, яка передбачає, що Закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.

Також, норма про набрання чинності Закону від 17 червня 2020 року №720-IX суперечить вимогам ст. 8 Конституції, згідно із якою Конституція України має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акту з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституції як акт прямої дії. Судові рішення мають грунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Крім того суду враховує, що згідно із п.2 Рішення Конституційного Суду №4-зп від 03.10.97 року: «Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акту, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше».

Таким чином, правопорушення, вчинене ОСОБА_2 з 01 липня 2020 року віднесено до кримінальних проступків, і на нього поширюється дія Закону №2617-VIII, як такого, що скасовував відповідальність за адміністративні правопорушення та відповідно покращує становище осіб, які вчинили правопорушення до 01 липня 2020 року, оскільки вона скасовує адміністративну відповідальність водіїв загальних транспортних засобів, які регулюються Правилами дорожнього руху України.

При цьому суд, вважаючи, що Закон України № 2617-VIII має зворотню силу дії, виходить не із санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, в якій цим законом посилено розмір адміністративного стягнення у виді штрафу та додано й інші альтернативні більш суворі адміністративні стягнення, а і з суб`єктного складу правопорушення та визначення поняття діяння, передбачених цією нормою, які звужено тільки до водіїв суден і не стосуються водії транспортних засобів, дія/бездіяльність яких регулюється Правилами дорожнього руху України.

Пункт 6 ч.1 ст. 247 КУпАП передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через скасування акту, який встановлює адміністративну відповідальність.

З огляду на це провадження стосовно ОСОБА_1 слід закрити на підставі п.6 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку зі скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність.

За викладеного, керуючись ст.ст. 247, 256, 266, 283-285 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за

ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити в зв`язку зі скасування акту, який встановлює адміністративну відповідальність.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районного суд.

Суддя Р.В. Козаченко