Справа № 214/3083/20
3/214/1621/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 липня 2020 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Євтушенка О.І., секретар судового засідання Єременко К.С., за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали, які надійшли від Саксаганського ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), що народився в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.173-2 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

02 травня 2020 року приблизно об 11-50 год. ОСОБА_1 , будучи особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 лютого 2020 року, та будучи особою, стосовно якої був винесений терміновий заборонний припис №052082 строком на 10 діб з 24 квітня 2020 року по 04 травня 2020 року, у період дії термінового заборонного припису не виконав заходи термінового заборонного припису, а саме знаходячись біля кв. АДРЕСА_3 , вчинив сварку з матір`ю ОСОБА_2 та намагався потрапити до її місця проживання.

Крім того, 04 травня 2020 року приблизно о 13-50 год. ОСОБА_1 , будучи особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 лютого 2020 року, знаходячись біля буд.2 на б-рі Вечірній в м. Кривому Розі, умисно вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно матері ОСОБА_2 , а саме психологічно тиснув та вимагав гроші, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психологічному здоров`ю.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень не визнав, суду пояснив, що з матір`ю не проживає. Навесні 2020 року змінив прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ». Просив матір допомогти йому грошима, оскільки він не працює та через карантинні заходи не має можливості працевлаштуватися. В серпні 2019 року отримав побутову травму, через яку травмував праву руку, її відновлення триває 14-18 місяців, однак, документів в підтвердження отримання травми не має. Наразі він проживає у дружини, власного житла не має. У квітні 2020 року дійсно було винесено припис щодо заборони заходити до квартири матері та контактувати з нею, але що саме від нього вимагається, відповідно до припису, він не розуміє. 02 травня 2020 року до квартири матері він не заходив, спілкувалися вони біля квартири. Прийшов просити гроші, бо третій день не мав що їсти. Більше не має у кого просити допомоги, оскільки з братом не спілкується. Накладене на нього адміністративне стягнення за постановою суду від 05 лютого 2020 року він не сплатив, бо не мав грошей. Крім того, в суді знаходиться на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням його у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.1 ст.185, ст.126-1 КК України. Кінцеве процесуальне рішення по справі ще не винесено.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні суду пояснила, що в травні 2020 року до неї додому за адресою: АДРЕСА_1 , прийшов її син ОСОБА_1 з дружиною ОСОБА_6 . Вона вийшла до них з квартири на сходинковий майданчик, не пропускаючи до квартири. Вони прийшли вимагати гроші, кричали, скандалили, психологічно тиснули на неї. Також ОСОБА_1 зняв вхідні двері. І раніше син її ображав нецензурною лайкою, бив, навіть обливав кип`ятком. Син алкоголь не вживає, але не бажає працювати та постійно вимагає у неї гроші. Про винесення обмежувального припис син знав, однак його вимоги ігнорував. Просить застосувати до ОСОБА_1 найтяжче адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту, оскільки висновків він для себе не робить, не дає можливості їй спокійно жити та постійно чинить над нею домашнє насильство.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 суду показав, що ОСОБА_1 його рідний брат, а ОСОБА_2 їх мати. Свідком подій, що мали місце 02 травня 2020 року та 04 травня 2020 року він не був. Матір зателефонувала йому на роботу та повідомила, що приходив ОСОБА_1 з дружиною, вимагали у неї гроші. При цьому ОСОБА_1 зняв вхідні двері і почав вломлюватися до квартири. Матір його впустила до квартири разом з сусідами. Він в квартирі пообривав всі провода та розетки, все було знищено. ОСОБА_1 вживає наркотичні речовини. Раніше мати скаржилася на ОСОБА_1 , розповідала, що він вимагає у неї гроші, оскільки має борги, ніде не працює та не хоче працювати, мав місце випадок, коли брат облив її кип`ятком. ОСОБА_1 систематично вчиняє домашнє насильство відносно матері. Вона писала до поліції 5 або 6 заяв про насилля. Про те, що винесено припис, відомо, але ОСОБА_1 для себе висновків ніяких не робить, вимоги припису ігнорував. Підтвердив, що вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства відносно матері носить систематичний характер.

Допитана судом в якості свідка ОСОБА_6 суду показала, що вона є дружиною ОСОБА_1 , проживають вони разом за адресою: АДРЕСА_2 з кінця січня 2020 року. Разом проживають приблизно 3 роки 6 місяців, офіційно шлюб зареєстрували 25 лютого 2020 року. Вона працює прибиральницею в клубі «Спорт лайф». Так, 02 травня 2020 року приблизно о 14.00 год. вони разом з ОСОБА_1 прийшли додому до його матері ОСОБА_2 , з якою він раніше проживав за адресою: АДРЕСА_1 , аби забрати його особисті речі. Двері їм ніхто не відчиняв, тому вони почали неодноразово стукати у вхідні двері, які згодом відчинила ОСОБА_2 . Вони її не чіпали, однак ОСОБА_2 почала кричати та кликати сусідів на допомогу. Їй відомо про наявність заборонного припису, який на той момент вже не діяв. На її думку, ОСОБА_2 як мати ОСОБА_1 повинна допомагати останньому, однак вона цього не робить. 02 травня 2020 року вхідні двері вони не знімали. Не заперечує, що конфлікт між ними та потерпілою дійсно мав місце. Через 2-3 дні вони знову прийшли додому до ОСОБА_2 аби забрати речі ОСОБА_1 .

Суд, вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , покази свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , дослідивши письмові матеріали справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.251 КУпАП, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється доказами у справі, якими є:протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, та інші документи.

Диспозицією ч.2 ст.173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, завчинення домашнього насильства, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Аналізом вказаних матеріальних норм встановлено, що суб`єктом складу правопорушення за ст.173-2 КУпАП може бути виключно особа, яка є членом сім`ї потерпілого та чи перебувають кривдник і потерпіла особа в будь-яких стосунках між собою. Об`єктивна сторона правопорушення передбачає активну чи пасивну поведінку кривдника, спрямовану на спричинення шкоди потерпілій особі вчиненням насильства (економічного, фізичного, психологічного).

В ході судового розгляду також встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є матір`ю та сином, тобто в контексті ч.1 ст.1, ч.2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» вони є суб`єктами, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству. Відтак відповідно до диспозиції ч.2 ст.173-2 КУпАП ОСОБА_1 є суб`єктом інкримінованих йому адміністративних правопорушень.

Так, з протоколів про адміністративні правопорушення серії АПР18 №759881 та АПР18 №759883 від 06 травня 2020 року слідує, що 02 травня 2020 року приблизно об 11-50 год. ОСОБА_1 вчинив сварку з матір`ю ОСОБА_2 та намагався потрапити до її місця проживання, а 04 травня 2020 року приблизно о 13-50 год. біля будинку АДРЕСА_4 умисно вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно матері ОСОБА_2 , а саме: психологічно тиснув та вимагав гроші.

Відповідно до заяв, рапортів та пояснень потерпілої ОСОБА_2 , остання 02 та 04 травня 2020 року зверталась до поліції із заявами про притягнення до відповідальності її сина ОСОБА_1 , який чинить відносно неї домашнє насильство, ображає, б`є та вимагає гроші.

Як вказувала в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 , що не оспорював ОСОБА_1 та підтвердили допитані судом свідки, ОСОБА_1 не проживає з потерпілою разом, а фактично проживає окремо з дружиною ОСОБА_6 .

У зв`язку з неодноразовим чиненням домашнього насильства, інспектором Саксаганського ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області 24 квітня 2020 року було винесено терміновий заборонний припис серії АА №052082 стосовно ОСОБА_1 , яким ОСОБА_1 заборонено входити та перебувати в місці проживання ОСОБА_2 та в будь-який спосіб контактувати з нею. Припис винесено на строк 10 діб з 13.00 год. 24 квітня 2020 року до 13.00 год. 04 травня 2020 року. З приписом ОСОБА_1 був ознайомлений під підпис, що є свідченням його обізнаності з обмеженнями та діючими заборонами.

Факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення повторно протягом року як особою, яку вже було піддано адміністративному стягненню за вчинення правопорушення за ст.173-2 КУпАП, підтверджується постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 лютого 2020 року, відповідно до якої ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 170 грн. (змінено прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 » у зв`язку з державною реєстрацією шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 від 25 лютого 2020 року).

В ході судового розгляду справи ОСОБА_1 це підтвердив та пояснив, що адміністративне стягнення він не відбув у зв`язку з відсутністю коштів на сплату штрафу.

Посилання ОСОБА_1 на те, що до матері він прийшов після припинення дії заборонного припису суд оцінює критично, оскільки припис діяв до 13.00 год. 04 травня 2020 року, в той час як сварку він вчинив з матір`ю 02 травня 2020 року. При цьому, в ході судового розгляду факт виникнення сварки знайшов підтвердження показами свідка ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_2 та обсягом наявних письмових доказів.

Відповідно до ч.1 ст.29 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», кривдник, який порушив вимоги спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, несе відповідальність відповідно до закону.

Суд, виходячи з наведеного, з дотриманням ст.ст.245, 280 КУпАП всебічно, повно та об`єктивно з`ясував всі обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення, дослідив письмові матеріали та дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.173-2 КУпАП, за ознаками вчинення домашнього насильства, а саме умисне вчинення діянь психологічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погроз, образ) та фізичного, внаслідок чого завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Як слідує з положень вказаної норми, накладання адміністративного стягнення при вчиненні кількох адміністративних правопорушень проводиться при наявності наступних умов: вчинення особою двох і більше адміністративних правопорушень; кожне правопорушення кваліфікується за окремою статтею Особливої частини КУпАП, що має самостійну санкцію; з кожного правопорушення не минули строки давності притягнення до адміністративної відповідальності; ні за одне з них на особу не накладалось адміністративне стягнення.

Враховуючи, що правопорушення, вчинені 02 та 04 травня 2020 року однією особою ОСОБА_1 , є окремими складами правопорушень, строки давності притягнення адміністративної відповідальності за них не минули, тому суд вважає можливим накласти адміністративне стягнення із застосуванням ст.36 КУпАП.

Обираючи вид і міру адміністративного стягнення, суд враховує особу ОСОБА_1 , який вину не визнав, офіційно не працевлаштований, стабільного джерела доходу не має, проявляє тенденцію до систематичного вчинення домашнього насильства відносно матері ОСОБА_2 , висновків до себе не робить, правопорушення вчинив 02 травня 2020 року під час дії тимчасового заборонного припису, а тому з огляду на характер вчинених ним порушень, ступінь завданої потерпілій шкоди, його відношення до вчинених проступків та їх наслідків, тому вважає за необхідне застосувати відносно нього адміністративне стягнення, із застосуванням ст.36 КУпАП, у виді адміністративного арешту, яке відповідно до вимог ст.23 КУпАП суд вважає справедливим, достатнім і необхідним для запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

Приходячи до зазначених висновків, суд бере до уваги позицію ОСОБА_2 про необхідність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та фактичну відмову потерпілої у зверненні до правоохоронних органів із заявою в порядку приватного обвинувачення, визначеного кримінальним процесуальним законом.

Підстав, передбачених ч.3 ст.30-1 КУпАП, які б визначали неможливість застосування до ОСОБА_1 такого виду адміністративного стягнення, у тому числі з урахуванням його віку, стану здоров`я, в ході судового розгляду не встановлено.

Крім того, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, з метою припинення вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства в подальшому, яке носить систематичний характер, зміни його насильницької поведінки, формування нової, неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках зі своїми рідними та близькими, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, в порядку ст.39-1 КУпАП суд вважає за необхідне одночасно вирішити питання про направлення ОСОБА_1 на проходження програми, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» із взяттям його на профілактичний облік та проведенням з ним профілактичної роботи в порядку, визначеному законом.

Згідно зі ст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст.23, 24, 32, 33-35, 36, 39-1, 40-1, ч.2 ст.173-2, ст.ст.245, 268, 280, 283, п.1 ч.1 ст.284 КУпАП суд, -

ПОСТА НОВИВ:

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.173-2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення, із застосуванням ст.36 КУпАП, у виді адміністративного арешту строком на 5 (п`ять) діб.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в сумі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Строк відбування адміністративного арешту обчислювати з дня приведення постанови до виконання, а саме з моменту адміністративного затримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (із зарахуванням строку адміністративного затримання до строку адміністративного арешту).

Після відбуття адміністративного стягнення направити ОСОБА_3 на проходження програми, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» із взяттям його на профілактичний облік та проведенням з ним профілактичної роботи.

Копію постанови негайно направити Саксаганському ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області для виконання.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, захисником, потерпілою протягом 10 днів з дня винесення постанови до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя О.І. Євтушенко