Провадження № 3/752/7657/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2020 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Первушина О.С., розглянувши матеріали, що надійшли від Головного управління Держпродспоживслужби в місті Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №119 від 20.08.2020 року, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді завідувача гуртожитку №10, 20.08.2020 року приблизно о 14 годині 10 хвилин, перебуваючи на робочому місці, порушила вимоги пункту 15 Розпорядження керівника робіт з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації» №62 від 01.07.2020 року та Постанови КМУ №641 від 22.07.2020 року, а саме - не проводиться централізований збір використаних засобів індивідуального захисту, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судове засідання особа, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення №119 від 20.08.2020 року - ОСОБА_1 не з`явилась, хоч про час і місце його проведення була повідомлена у встановленому законом порядку, а тому надходжу до висновку про необхідність у відповідності з вимогами ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення розгляду даної справи за відсутності особи, відносно якої 20.08.2020 року було складено протокол про адміністративне правопорушення №119.

Вивчивши матеріали справи, надходжу до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно ст. 278 Кодексу України про адміністративні правопорушення, під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен перевірити чи правильно складений протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, вимоги до протоколу про адміністративне правопорушення встановлені статтею 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно частини першої якої у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи, однак вказаний протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вказаним вимогам процесуального закону на підставі наступного.

Так, за змістом ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідальність настає за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б стверджували, що ОСОБА_1 є посадовою особою гуртожитку №10, а також доказів того, що до її службових повноважень віднесено проведення централізованого збору використаних засобів індивідуального захисту, крім того, згідно письмових пояснень ОСОБА_1 на території гуртожитку встановлені відповідні контейнери, які на момент візиту комісії були відвезені для вивільнення, а відтак вона не може виступати суб`єктом адміністративного правопорушення, яке поставлено їй у вину.

Таким чином, суд не наділений повноваженнями вносити зміни до протоколу чи редагувати виклад суті правопорушення, і так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це призведе до порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Стаття 19 Конституції України зобов`язує органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадових осів діяти лише на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На підставі викладеного суд надходить до висновку про необхідність у відповідності з вимогами ст. 247 ч. 1 п. 1 КУпАП закриття провадження у даній справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 Кодексу України про адмінстративні правопорушення.

Керуючись ст. ст. 283, 284 ч. 1 п. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 - закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.С.Первушина