Справа № 357/6306/20 Головуючий у 1 інстанції Гавенко О.Л.
Провадження № 33/824/4412/2020 Доповідач у 2 інстанції Семенцов Ю.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
___________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

10 грудня 2020 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Семенцов Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Заліського Б.С., який представляє інтереси ОСОБА_1 , на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.09.2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн.,з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №055435 від 28.06.2020 року, «28.06.2020 року о 23 год. 15 хв. в м. Узин по вул. Пушкіна ОСОБА_1 керував транспортним засобом Peugeot 605 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, не чітка мова, почервоніння шкіри обличчя та очей. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою приладу Drager 6810 ARBL 3606, у присутності двох свідків, чим поруштв вимоги п. 2.9 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП».

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.09.2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Не погоджуючись з даною постановою, адвокат Заліський Б.С., який представляє інтереси ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження. Також в апеляційній скарзі міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Апелянт вказує на те, що суд першої інстанції порушив право ОСОБА_1 на захист, надавати докази та заявляти клопотання, оскільки розглянув справу про адміністративне правопорушення, за його відсутності. 18.09.2020 року, ОСОБА_1 прибув до Білоцерківського міськрайонного суду, але при вході в приміщення суду працівник охорони повідомив, що суддя Бобкова Н.В. була звільнена з посади судді Білоцерківського міськрайонного суду, тому він має чекати повістки про виклик в судове засідання від іншого судді.Інших повісток про виклик до суду, в тому числі про виклик до судді Гавенко O.Л., ОСОБА_1 не отримував, в матеріалах справи такі відсутні.

В обґрунтування апеляційної скарги адвокат вказує на те, що протокол про адміністративне правопорушення складено безпідставно та є незаконним, оскільки в ньому не зазначено, який саме підпункт п.2.9 ПДР порушено, натомість фактичні обставини свідчать, про те, що 28.06.2020 року пізно ввечері ОСОБА_1 знаходився поруч свого будинку по вул. Пушкіна в м. Узин Білоцерківського району Київської області, біля свого припаркованого на узбіччі автомобіля марки «Пежо-605» д.н.з. НОМЕР_2 . Автомобілем ОСОБА_1 не керував, нікуди їхати автомобілем не збирався, двигун автомобіля був вимкнений. До нього під`їхав патрульний автомобіль поліції, працівники якої спочатку запитали чому не освітлюється задній номерний знак, про що винесли відповідну постанову, а в ході розмови працівники склали протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.130 КУпАП.

Крім того, апелянт вказує на те, що прилад Драгер, який був використаний, не відповідає вимогам п. 4 Розділу II спільного Наказу МВС та МОЗ за №1452/735 від 09.11.2015 року, оскільки як вбачається з роздрукованого результату тесту від 28.06.2020 року на стан сп`яніння, проведеного за допомогою газоаналізатора Драгер 6810, останнє калібрування даного газоаналізатора проводилося 03.10.2019 року, що становить більше шести місяців та є порушенням норм чинного законодавства, тому даний результат тесту не може вважатися судом як допустимий доказ.

Право ОСОБА_1 - особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, бути присутнім під час розгляду справи в суді, було поновлене апеляційним судом. Вказана особа належним чином викликана в судове засідання до апеляційного суду і скористалась правами, передбаченими ст. 268 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, всупереч вказаних вимог закону, місцевий суд не з`ясував всі обставини справи та прийшов до помилкового висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та наклав на нього адміністративне стягнення.

В обґрунтування вини ОСОБА_1 місцевий суд послався: на відомості, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №055435, рапорт поліцейського СРПП Узинського ВП Білоцерківського ВП сержанта поліції Ткаченко Т.В., письмові пояснення ОСОБА_2 , акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Але апеляційний суд не може погодитися з висновком місцевого суду, який не відповідає фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

За приписами п. 2.5 ПДР України лише водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм є також особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідальність за статтею 130 КУпАП настає виключно за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В обґрунтування підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, - суд першої інстанції послався на сукупність доказів, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення, рапорт сержанта поліції, письмові пояснення, акт огляду на стан сп`яніння та направлення на огляд.

Допитаний в судовому засіданні під час апеляційного перегляду справи ОСОБА_3 - особа, яка притягується до адміністративної відповідальності повідомив, що 28.06.2020 року він приїхав додому та поставивши автомобіль під будинком пішов до своєї квартири, через деякий час у нього з дружиною виникла сварка і він взяв подушку і пішов спати в машину. Біля машини до нього підійшли працівники поліції і вказали що він має ознаки алкогольного сп'яніння та запропонували пройти огляд із застосуванням спеціального технічного засобу. На його доводи, що він не перебуває в стані алкогольного сп'яніння працівники поліції не зважали, тому він і пройшов огляд за допомогою технічного засобу, після чого працівники поліції склали на нього протокол. Також зазначає, свідками в протоколі зазначено працівників охорони.

Допитана за клопотанням адвоката Зелінського Б.С. в судовому засіданні під час апеляційного перегляду справи свідок ОСОБА_5 , повідомила, що 28.06.2020 року дійсно у них з чоловіком виникла сварка, після чого її чоловік - ОСОБА_1 пішов спати в машину, яка стояла біля будинку. Вказала, що її чоловік не вживає алкоголь, оскільки має проблеми зі здоров`ям.

Допитаний також за клопотанням адвоката Зелінського Б.С. в судовому засіданні під час апеляційного перегляду справи свідок ОСОБА_6 повідомив, що 28.06.2020 року йому зателефонував його друг - ОСОБА_1 та попросив приїхати до нього, оскільки працівники поліції склали щодо нього протокол та вилучили водійське посвідчення, не надавши тимчасове, йому необхідна була допомога, оскільки без документів на керування транспортним засобом ОСОБА_1 не може сісти за кермо. Після того, як він приїхав до ОСОБА_1 , вони сіли в його автомобіль і поїхали шукати патрульних, однак екіпаж працівників поліції вони того дня не знайшли, і лише наступного дня у відділку поліції ОСОБА_1 видали тимчасове посвідчення. Зазначає, що ОСОБА_1 того дня був тверезий та алкоголь не вживає протягом багатьох років.

Суд приймає до уваги пояснення свідків, вважає їх логічними і послідовними та не викликають сумнівів у суду.

Разом з тим, доводи захисника щодо визнання роздруківку з приладу «Драгер 6810», на підставі якого складено акт огляду на стан алкогольного сп'яніння недопустимим доказом, суд вважає слушними, виходячи з наступного.

Відповідно Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених МОЗ та Держспоживстандартом.

Згідно п.п. 3, 4 Розділу II вищезазначеної Інструкції, поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатаціїспеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.

Газоаналізатори (алкотестери), що вже перебувають в експлуатації, в тому числі і прилад «Drager Alcotest 6810», можуть надалі експлуатуватись за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки (калібрування) та повірки (калібрування) після ремонту.

Згідно Інструкції з експлуатації приладу «Drager Alcotest 6810» інтервал технічного обслуговування цього приладу, а саме калібрування, становить 6 місяців.

З матеріалів справи вбачається, що останнє калібрування технічного приладу «Драгер» «Alcotest 6810» відбулося 03.10.2019 року, тобто на момент використання даного приладу - 28.06.2020 року - строки технічного обслуговування його пройшли.

З урахуванням вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР № 055435 від 28.06.2020 року, який був складений поліцейським СРПП Узинського ВП Білоцерківського ВП сержантом поліції Ткаченком Т.В. щодо ОСОБА_1 , не може бути доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, будь які відомості, які б вказували на те, що ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував транспортним засобом Peugeot 605 д.н.з. НОМЕР_1 , матеріали справи не містять та спростовуються дослідженими під час розгляду апеляційної скарги доказами.

Зазначені обставини не були з`ясовані судом першої інстанції, не було взято до уваги письмові пояснення ОСОБА_1 , у яких він зазначив про свої заперечення щодо протоколу та посилання, що він був біля машини, так як його вигнала дружина, а також не перевірено і не надано належної оцінки пристрою, за допомогою якого працівники поліції здійснювали огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння, на підставі результатів якого складено протокол про адміністративне правопорушення, який як встановлено судом апеляційної інстанції не може бути допустимим доказом вини ОСОБА_1 , однак не зважаючи на вказані обставини місцевий суд прийшов до помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За змістом ст.62 Конституції України обвинувачення особі не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Отже, матеріали справи не містять достатність та допустимість беззаперечних доказів, що ОСОБА_1 керував автомобілем Peugeot 605 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння та в судовому засіданні не доведено його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому постанова судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.09.2020 року стосовно ОСОБА_1 підлягає скасуванню, а провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Заліського Б.С., який представляє інтереси ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.09.2020 року стосовно ОСОБА_1 - скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Ю.В.Семенцов