Березівський районний суд Одеської області
20.01.2020
Справа № 494/1306/19
Провадження № 3/494/39/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2020 року м. Березівка

Суддя Березівського районного суду Одеської області Римар І.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Управління Служби безпеки України в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого пунктом 6 частиною першою статті 212-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 07.12.1984 року зі змінами та доповненнями (далі - КУпАП),

В С Т А Н О В И В:

09 січня 2020 року після дооформлення до Березівського районного суду Одеської області надійшов матеріал від Управління Служби безпеки України в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого пунктом 6 частиною першою статті 212-2 КУпАП.

Згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 09.01.2020 року вказана справа була передана для розгляду судді Березівського районного суду Одеської області Римар І.А.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №107 від 31.10.2019 року, вбачається: що у ході виконання завдань, покладених на Службу безпеки України, Управлінням Служби безпеки України в Одеській області, під час проведення на підставі ч.5 ст. 37 Закону України «Про державну таємницю» планової комплексної перевірки стану охорони державної таємниці, в Березівському ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області було виявлено порушення чинного законодавства у сфері охорони державної таємниці, яке вчинено старшим оперуповноваженим сектора кримінальної поліції Березівського ВП Лисогорським О.В.

На підставі чинної «Номенклатури посад працівників Березівського ВП, перебування на яких потребує оформлення допуску та надання допуску до державної таємниці», ОСОБА_1 було оформлено допуск до державної таємниці за формою 2 (Розпорядження УСБ України в Одеській області №107-d від 19.11.2012 р) та надано доступ до інформації. Яка має ступінь секретності «Цілком таємно».

У зв`язку з допуском до державної таємниці, ОСОБА_1 узяв на себе письмове «Зобов`язання громадянина України у зв`язку з допуском до державної таємниці» та був проінформований про відповідальність за порушення законодавства у сфері державної таємниці.

Таким чином, відповідно до покладених обов`язків, ОСОБА_1 зобов`язаний знати вимоги нормативно-правових актів України, постанов та інструкцій щодо забезпечення охорони держаної таємниці.

Зокрема, ОСОБА_1 порушено вимоги ст. 28 ЗУ "Про державну таємницю", п.п.116,156,262,283,363 Порядку-939, чим створено передумови (загрози) до витоку секретної інформації в Березівському ВП. Крім того, ОСОБА_1 порушено взяте на себе письмове зобов`язання громадянина у зв`язку з допуском до державної таємниці у частині неухильного виконання вимог режиму секретності, та додержання інших вимог законодавства про державну таємницю, а також, п. 116 Порядку-939, яким визначено обов`язки громадянина-секретоносія..

Так, відповідно до вимог ст.39 Закону, посадові особи, винні у порушенні встановленого законодавством режиму секретності та невжитті заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці, несуть відповідальність згідно із Законом.

Тобто, старший оперуповноважений сектора кримінальної поліції Березівського ВП Лісогорський О. ОСОБА_2 , будучи зобов`язаний бути обізнаний з вимогами законодавства у сфері охорони державної таємниці, своєчасно вживати заходів для забезпечення режиму секретності, не вжив відповідних заходів.

Своїми діями ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП.

Судове засідання призначено на 15.01.2020 року.

У судове засідання 15.01.2020 року ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду справи. Водночас, 14.01.2020 року надіслав заяву про перенесення розгляду справи, оскільки перебуває на лікарняному.

Судове засідання відкладено на 20.01.2020 року, проте останній 20.01.2020 року повторно не з`явився, надіславши заяву про перенесення розгляду справи у зв`язку з находженням на лікарняному.

Водночас, будь-яких заперечень щодо складання адміністративного протоколу, не визнання вини або клопотань про виклик свідків, витребування документів, тощо від ОСОБА_1 , ані 15.01.2020 року, ані 20.01.2020 року на адресу суду не надходило. Не зрозумілим також є посилання в заявах ОСОБА_1 на те, що в подальшому він бажає скористатися процесуальним правом, передбаченим ст.268 КУпАП, не уточнюючи яким саме.

Суд вважає зазначити, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Як відзначив суд у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».

З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку про розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

В контексті ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка поряд з практикою Європейського Суду з прав людини, є джерелом права в Україні «розумність тривалості провадження повинна оцінюватися у світлі обставин справи та з огляду на наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади та важливість предмета спору для заявника».

Отже, викладене свідчить, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності не надала беззаперечних доказів своєї невинуватості, а лише посилається у заявах на перенесення справи у зв`язку з хворобою та вказує на те, що в подальшому скористається невизначеним процесуальним правом, передбаченим ст.268 КУпАП.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, доведена матеріалами справи, дослідженими та проаналізованими в судовому засіданні, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення №107 від 31.10.2019 року, витягом із акту перевірки стану охорони державної таємниці в Березівському ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області від 25.10.2019 року, витягом з «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях» від 31.10.2019 року, довідкою від 09.10.2019 року про призначення ОСОБА_1 на посаду капітана поліції Березівського ВП, посадовою інструкцією О. Лисогорського від 08.01.2019 року, доступом до інформації з грифом секретності на ОСОБА_1 , довідкою щодо надання доступу до державної таємниці, що має ступені секретності «Таємно» та «Цілком таємно» ОСОБА_1 , зобов`язання у зв`язку з допуском до державної таємниці, підписаної ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За таких обставинах, суд доходить висновку про те, що у справі зібрана достатня кількість достовірних, належних та допустимих доказів, які вказують на доведеність вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого пунктом 6 частиною першою статті 212-2 КУпАП.

Відповідно до статей 34, 280 КУпАП обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність особи, яка притягується до відповідальності не виявлено.

Як вбачається з матеріалів справи та протоколу про адміністративне правопорушення факт вчинення такого правопорушення був виявлений 21.10.2019 року, тобто на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строки, передбачені статтею 38 КУпАП не закінчились.

Враховуючи характер правопорушення, дані про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, суд вважає застосувати відносно ОСОБА_1 адміністративне стягнення за п.6 ч.1 ст.212-2 КУпАП у виді штрафу у розмірі 510 гривень.

Статтею 40-1 КУпАП, відповідно до якої судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, стягнути з нього судовий збір на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись статтями 40-1,212-2, 283, 284, 294 КУпАП, суд-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого пунктом 6 частиною першою статті 212-2 КУпАП та застосувати щодо нього адміністративне стягнення у виді 510 (п`ятсот десять) гривень штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Києв/ 22030106; код за ; банк отримувач: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA 0026001; код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять ) грн. 40 коп.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя І.А. Римар