Провадження № 3/742/729/20
Єдиний унікальний № 367/5635/20
Постанова
20 жовтня 2020 року м. Прилуки
Суддя Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області Коваленко А.В., за участю секретаря судового засідання Риндя Л.А., розглянувши матеріали справи про адміністративні правопорушення, що надійшли від Національного агентства з питань запобігання корупції про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, перебував на посаді слідчого Ірпінського ВП ГУНП в Київській області, звільнений зі служби 06 березня 2018 року
за ч.1 ст.172-6 КУпАП,-
ОСОБА_1 , який з 30.05.2017 по 06 березня 2018 року перебував на посаді слідчого Ірпінського ВП ГУНП в Київській області, будучи у відповідності до пп.з п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» №1700-VІІ від 14.10.2014 року, суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, вчинив адміністративне правопорушення.
Так, ОСОБА_1 після звільнення зі служби, несвоєчасно, без поважних причин, подав шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, декларацію особи яка припинила діяльність пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування (після звільнення) за 2018 рік, за формою, що визначається Національним агенством з питань запобігання корупції, а саме: подав таку декларацію 01.07.2019, хоча граничний термін подачі такої декларації був до 07.03.2018, чим порушив вимоги абз.2 ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції».
За вказане адміністративне правопорушення передбачено відповідальність за ч.1 ст.172-6 КУпАП.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча був повідомлений про час та місце слухання справи належним чином.
Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та дослідивши матеріали справи прихожу до наступних висновків.
Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколами про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.
Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Суд зазначає, що згідно ч.1 ст.172-6 КУпАП, до адміністративної відповідальності притягуються особи за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Аналіз вказаної норми приводить до висновку, що склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КпАП України,є формальним. Обов`язковим елементом його об`єктивної сторони є умисна дія, тобто умисне неподання або несвоєчасне подання декларації. Тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, та прокурор, що бере участь в розгляді такого протоколу судом, зобов`язані довести суду наявність в діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності за вчинення цього адміністративного правопорушення, умислу на неподання або несвоєчасне подання декларації.
Такий висновок підтверджується і п.2 роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, повязані з корупцією» вих. № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року, згідно з яким суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 172-6, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, визначається лише умисною формою вини, тобто коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
При цьому діяння, передбачені ч.1 ст.172-6 КУпАП, є діяннями з формальним складом, які можуть бути вчинені тільки умисно.
Відповідно до підпункту «з» пункту 1, частини першої статті 3 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є поліцейські.
Згідно з ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.
Відповідно до ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.
Згідно з абз.2 ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.
З врахуванням положень ст.1 Закону №1700-VII, сутність порушення фінансового контролю полягає в тому, що особа, яка за законом зобовязана задекларувати свої доходи, своєчасно подати декларацію та повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети. А тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, повинен довести наявність в діях особи умислу на несвоєчасне подання такого повідомлення.
Вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб`єктивної сторони даного правопорушення.
Установлено, що ОСОБА_1 являється суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», у відповідності до пп.з п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» №1700-VІІ від 14.10.2014 року, оскільки останній в період з 30.05.2017 по 06.03.2018 перебував на посаді лейтенанта поліції слідчого відділу Ірпінського відділу поліції
Згідно з наказом начальника Головного управління національної поліції в Київській області №406 о/с від 30.05.2017 ОСОБА_1 з 30 травня 2017 року призначено на посаду слідчого слідчого відділення по Бороднянському відділенню поліції Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області(а.с.11).
ОСОБА_1 надав зобов`язання дотримуватись вимог Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції»(а.с.14-17)
Відповідно до наказу начальника Головного управління національної поліції в Київській області №127 о/с від 02.03.2018, ОСОБА_1 з 06 березня 2018 року звільнено за власним бажанням з посади слідчого слідчого відділу Ірпінського відділу поліції(а.с.13)
Відповідно до даних послідовності дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» які вчиняв ОСОБА_1 , останній подав декларацію осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 рік лише 01.07.2019 року(а.с.33)
Згідно ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, визначається лише умисною формою вини, тобто коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
При цьому діяння, передбачені ст.172-6 КУпАП, є діяннями з формальним складом, які можуть бути вчинені тільки умисно.
Вирішуючи питання про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб`єктивної сторони даного правопорушення.
З врахуванням положень ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» №1700-VII, сутність порушення фінансового контролю полягає в тому, що особа, яка за законом зобов`язана задекларувати свої доходи, своєчасно подати декларацію та повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети. А тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, повинен довести наявність в діях особи умислу на несвоєчасне подання такого повідомлення.
Аналізуючи докази, наявні в матеріалах справи, суд приходить до переконання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.
В силу вимог ст.36 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи, які одночасно розглядаються одним і тим же органом, то стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Виходячи з вище викладеного, суд приходить до висновку про застосування вимог ст.36 Кодексу України про Адміністративні Правопорушення в частині накладення адміністративних стягнень при вчиненні кількох адміністративних правопорушень, і вирішує питання про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, яке є в межах санкції статті більш серйозним, а саме: ч.1 ст.172-6 Кодексу України про Адміністративні Правопорушення
За таких обставин вважаю за необхідне притягнути ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності та піддати його адміністративному стягненню в межах санкції ч.1 ст.172-6 КУпАП.
На підставі вищевикладеного, ЗУ «Про судовий збір», керуючись ст.ст. 33,34,35,36, 40-1, ч.1 ст.172-6,221,268,283,307,308 КУпАП, суддя
П О С Т А Н О В И В:
Визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.172-6 КУпАП та застосувати щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. на користь держави.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір (0,2 відсотки розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2020 р.), що складає 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп. на користь держави та зарахувати до спеціального фонду Державного бюджету України.
У разі несплати штрафу понад 15 днів постанова підлягає примусовому виконанню.
В порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу визначеного відповідною статтею КУпАП та зазначеного в постанові про стягнення штрафу.
На постанову суду протягом десяти днів може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд з дня винесення постанови.
Суддя: Коваленко А.В.