Справа № 647/1754/20
№ провадження 3/647/1449/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2020 року Суддя Бериславського районного суду Херсонської області Корсаненкова О.О., вивчивши матеріали справ про адміністративне правопорушення, яке надійшло від Бериславського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Скадовськ Херсонської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 не працюючого, ідентифікаційний номер не надано,

у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.44-3 КпАП України,

встановив:

До Бериславського районного суду Херсонської області з Бериславського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області надійшов протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 КпАП України від 07.07.2020 року відносно ОСОБА_1 .

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини неявки до суду не повідомив.

Дослідивши адміністративні матеріали, судом встановлено наступне.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №718945, 07.07.2020 року о 13-10 год. на а/д Р-47 Херсон-Генічеськ, ОСОБА_1 на т/з ГАЗ 32213214, д/н НОМЕР_1 , перевозив 13 осіб, в салоні даного автомобіля знаходився без засобів індивідуального захисту, зокрема без распіратору чи захисної маски, що закривають ніс та рот, чим порушив п.1 Постанови КМУ від 11.03.2020 року №211, з доповненнями постанови КМУ №500 від 17.06.2020 року, та скоїв правопорушення, передбачене ст.44-3 КпАП України.

Відповідно до ст.7 КпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст.245 КпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено в ст.252 КпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст.280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, ст. 44-3 КпАП України передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Згідно із п. 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 20 травня 2020 року № 392 (із змінами, внесеними постановою КМУ №500 від 17.06.2020 року) з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі COVID-19), установлено з 22 травня 2020 р. до 22 червня 2020 р. на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м. Севастополя (далі регіони) із урахуванням епідемічної ситуації в регіоні карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (Офіційний вісник України, 2020 р., № 23, ст. 896, № 30, ст. 1061).

За пп. 1 п.3 постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 20 травня 2020 року № 392 (із змінами, внесеними постановою КМУ №500 від 17.06.2020 року) з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, з 22 травня 2020 року до 31 липня 2020 року встановлено заборону перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно

Згідно із ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі Кобець проти України (з відсиланням на п.282 рішення у справі Авшар проти Туреччини (Avsar v. Turkey), згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Спираючись на положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах Лучанінова проти України (рішення від 09.06.2011 року, заява № 16347/02), Малофєєва проти Росії (рішення від 30.05.2013 року, заява №36673/04), Карелін проти Росії (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч. 4 ст. 121 КпАП України, суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного розумного сумніву в цьому, тоді як наявність такого розумного сумніву у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Отже, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

До протоколу на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КпАП України, не надано пояснення будь-яких свідків про підтвердження вчинення останньою адміністративного правопорушення. Також не було надано матеріалів фото або відео фіксації порушення.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути єдиним та беззаперечним доказом вчинення особою адміністративного правопорушення.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.247 КпАП України, обставина що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення є відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на вищезазначене, за відсутності достатніх та переконливих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КпАП України, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку, що сукупністю доказів у справі не доведена наявність в діях останньої складу адміністративного правопорушення, а отже провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КпАП України.

Керуючись ст.ст. 1, 7, 44-3, 247- 249, 251, 252, 280 КпАП України, суд

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 КпАП України, відносно ОСОБА_1 закрити, за відсутністю події і складу адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Херсонського апеляційного суду через Бериславський районний суд Херсонської області.

Постанова набрала законної сили __________ 2020 року.

Суддя О.О.Корсаненкова