Справа № 522/7641/20
Провадження № 3/522/4826/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2020 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Свячена Ю.Б. розглянувши матеріали, які надійшли із Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, суд -

ВСТАНОВИВ:

13 травня 2020 року на адресу Приморського районного суду м. Одеси надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 644173 від 05.05.2020 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 року о 15 годині 30 хвилин, перебуваючи за адресою свого проживання, вчинив домашнє насилля відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме висловлювався в її бік словами нецензурної лайки.

За даним фактом працівником поліції відносно ОСОБА_1 , складено протокол серії АПР18 №644173 від 05.05.2020 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні 15 липня 2020 року представник ОСОБА_1 з обставинами, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення, не погодився, винним у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не одружені та проживає вона за адресою АДРЕСА_2 . В минулому вони сумісно проживали без реєстрації шлюбу та мають спільну дитину. Під час зустрічей ОСОБА_1 з дитиною, ОСОБА_2 створює конфліктні ситуації, оскільки бажає поновити стосунки між ними, іноді намагається застосувати силу, внаслідок останньої зустрічі й виник конфлікт, після котрого стосовно ОСОБА_1 складено протокол за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Окрім того пояснив, що працівниками поліції невірно кваліфіковано правопорушення, оскільки ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП не притягувався.

Заслухавши пояснення представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Статтею 7 КУАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Основним для вирішення справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення складу правопорушення. Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визначається, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

З об`єктивної сторони адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП характеризується зокрема вчиненням будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Тобто підлягає обов`язковому з`ясуванню характер вчиненого насильства та його наслідки у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони цього адміністративного правопорушення.

Лише за наявності цих даних можливо зробити висновок про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП у вигляді здійснення насильства у сім`ї.

Між тим, із протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що обставини завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого під час провадження у цій справі не з`ясовувались, у протоколі про адміністративне правопорушення ці наслідки зазначені не були.

Наведене указує на те, що у ході провадження у цій справі особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення фактично не було встановлено події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а ОСОБА_1 фактично не було висунуте обвинувачення у вчинення цього адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

З досліджених в судовому засіданні фабули протоколу, заяви про вчинення правопорушення та пояснень, не простежується факт того, що конфліктна ситуації викликала у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинила емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Дійсним є лише факт того, що атмосфера взаєморозуміння у цій, в минулому родині, відсутня. Конфлікти для членів сім`ї є буденним явищем, однак не кожен конфлікт є домашнім насильством у розумінні норм Закону.

Описані у протоколі події підпадають під поняття конфлікт - ситуацію, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Так, конфлікт (лат. conflictus - зіткнення, сутичка) - зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.

Під час розгляду встановлено, що матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 вчинив таку форму домашнього насильства як психологічне насильство, оскільки з протоколу та наданих доказів не вбачається які саме дії чи бездіяльність він вчинив, чи викликали вони будь-які наслідки, передбачені п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відтак, оцінивши наявні в матеріалах справи докази та досліджені під час судового розгляду, суд приходить до висновку, що відомості щодо фактичних обставин правопорушення, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Окрім того, працівники поліції, кваліфікуючи дану подію за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, не надали до суду докази повторності вчиненого правопорушення, натомість представником ОСОБА_1 надано до суду копію постанови щодо закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Виходячи із вищезазначеного, суддя, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 173-2, 245, 247, 280, 283 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси.

Суддя: Ю.Б. Свячена