КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/1700/2020 Постанова винесена суддею Ясельським А.М.
Категорія: ч. 3 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Дрижакової Д.Ю., розглянувши апеляційну скаргу захисника Дрижакової Д.Ю. на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 10 березня 2020 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Каховка Херсонської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, маючого на утриманні доньку, 2011 р.н., працюючого кур`єром в Фірмі «Атлант», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , який раніше притягувався до адміністративної відповідальності: 22.04.2019 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 130 КУпАП; 18.07.2019 року Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 10 березня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 років.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Згідно з постановою суду, 18 січня 2020 року приблизно о 19 год. 50 хв. по вул. Ак. Туполєва, 23/1 в м. Києві ОСОБА_1 , який двічі протягом року піддавався адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП, керував автомобілем «Опель», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка не відповідає обстановці, неприродна блідість обличчя, тремтіння пальців рук, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5. ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Дрижакова Д.Ю., вважаючи постанову суду незаконною, прийнятою з порушенням норм процесуального та матеріального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин справи, а також без дослідження та надання належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам та обставинам, просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що працівники поліції не зупиняли ОСОБА_1 , а підійшли до припаркованого автомобіля та не маючи обґрунтованих підстав, запропонували йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, обґрунтовуючи це тим, що у водія спостерігалося тремтіння пальців рук, неприродна блідість та порушення координації рухів, але ОСОБА_1 навіть не виходив з машини.

При цьому, з відеозапису нагрудної камери поліцейського видно, що працівники поліції навіть зовнішнього огляду ОСОБА_1 не робили, а підставою для складання протоколу стало упереджене, всупереч закону ставлення працівників поліції, які по базі побачили, що ОСОБА_1 до цього разу декілька разів зупиняли саме по ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, зазначає, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду, але, у зв`язку із відсутністю у працівників поліції технічної можливості провести огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, на відео він чітко зазначив, що на протязі двох годин самостійно пройде огляд на стан наркотичного сп`яніння у відповідному медичному закладі, та у судовому засіданні надав відповідну довідку про проходження такого огляду, відповідно до якої у нього були відсутні зазначені ознаки наркотичного сп`яніння, але суддею вона не була взята до уваги.

Крім того, ОСОБА_1 неодноразово, як до початку складання, так і під час складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, вимагав від працівників поліції забезпечити проведення його огляду в закладі охорони здоров`я, однак працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Також працівниками поліції було порушено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки у випадку виявлення підозри на стан наркотичного сп`яніння та на вимогу ОСОБА_1 , працівники поліції зобов`язані були направити останнього до найближчого закладу охорони здоров`я, проте будь-яке направлення ОСОБА_1 не видавалося та до закладу охорони здоров`я його не направляли, а відразу склали протокол про адміністративне правопорушення.

Окрім цього, незважаючи на підозру щодо перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння, працівники поліції дозволили останньому після складання щодо нього протоколу продовжити керувати транспортним засобом.

Звертає увагу й на те, що свідки не давали письмових пояснень, а підписали те, що їм дали працівники поліції, та у зв`язку з тим, що було темно, вони могли навіть і не читати написане.

Також службовими особами поліції було порушено право ОСОБА_1 на правову допомогу закріплене Конституцією України.

За таких обставин, факт перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння не доведено і від проходження огляду він не відмовлявся, а так як обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, то усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її корить.

В доповненнях до апеляційної скарги захисник Дрижакова Д.Ю. також зазначає, що 01 липня 2020 року набрав чинності закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень", яким викладено ст. 130 КУпАП в новій редакції, відповідно до якої передбачена відповідальність за керування лише суднами особами в стані алкогольного, наркотичного сп`яніння, а адміністративна відповідальність водія транспортного засобу за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасована, що є підставою для закриття провадження у справі відповідно п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність, та має зворотну дію в часі, як такий закон, що скасовує адміністративну відповідальність, у зв`язку з чим постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_1 та його захисника Дрижакової Д.Ю. на підтримку доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені у судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, який складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП,підписано відповідною посадовою особою, ОСОБА_1 та свідками, а також поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , якими засвідчено факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

До того ж факт пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку, у зв`язку з наявністю у працівників поліції обґрунтованої підозри про керування ним автомобілем в стані наркотичного сп`яніння та його відмови від проходження такого огляду, підтверджується і відеозаписом з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, відповідно до якого, виявивши у ОСОБА_1 під час спілкування, ознаки наркотичного сп`яніння, працівники поліції у присутності двох свідків запропонували йому пройти огляд у лікаря-нарколога в медичній установі, але ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду, зазначивши, що він не довіряє працівникам поліції та пройде огляд у медичній установі самостійно, у зв`язку з чим працівники поліції склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення.

Окрім цього, під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 не оспорював того, що він дійсно відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у лікаря-нарколога, проте зазначив, що він на той час не перебував ні в стані алкогольного, ні наркотичного сп`яніння, а така його відмова була викликана лише тим, що він поспішав по справам, про що і повідомив працівникам поліції, зазначивши, що на протязі двох годин самостійно пройде огляд у медичному закладі, що він і зробив, пройшовши відповідний огляд у медичній установі на вул. П. Запорожця в м. Києві, відповідно до якого у нього були відсутні ознаки наркотичного сп`яніння.

Разом з тим, що стосується, наданого ОСОБА_1 , Висновку №023824 від 21.01.2020 року КМНКЛ «Соціотерапія» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в якому зазначено, що на підставі даних Акту, складеному о 21 год. 25 хв. 18.01.2020 року, у ОСОБА_1 ознак сп`яніння не виявлено, то достовірність відомостей зазначених у даному висновку є сумнівною, адже вони спростовуються тими даними, що були надані безпосередньо КМНКЛ «Соціотерапія» на запит апеляційного суду.

Так, відповідно до Журналу реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (без направлень), Акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №000244 від 18.01.2020, результатів лабораторних досліджень №215 С, № 166 С та Висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №000244 від 22.01.2020 року, наданих на запит апеляційного суду, 18.01.2020 року ОСОБА_1 за його письмовою заявою лікар-нарколог ОСОБА_4 провів огляд на стан сп`яніння та за результатами огляду складено Акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №000244 від 18.01.2020, згідно якого, огляд ОСОБА_1 проведено 18.01.2020 року о 22 год. та при проведені огляду у ОСОБА_1 виявлені клінічні ознаки наркотичного сп`яніння, які повністю відповідають клінічним ознакам, визначеним у розділах F15.0 глави V Психічні та поведінкові розлади Міжнародної класифікації хвороб 10 перегляду (МКХ-10) та у пункті 4 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, які дали підстави лікарю-наркологу за результатами огляду зробити висновок та встановити діагноз: «Стан сп`яніння внаслідок вживання стимуляторів», а заключний діагноз «Стан сп`яніння внаслідок вживання стимуляторів (амфетамін)» ОСОБА_1 встановлено лікарем-наркологом ОСОБА_4 за результатами огляду та результатом лабораторного дослідження зразку його біологічного середовища (сеча) №166 від 20.01.2020 на визначення наркотичного засобу або лікарської речовини.

Таким чином, наданий ОСОБА_1 , Висновок №023824 від 21.01.2020 року КМНКЛ «Соціотерапія» щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 , на який посилається ОСОБА_1 та захисник Дрижакова Д.Ю., як на доказ відсутності у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, у даному випадку не має доказового значення, оскільки факт проходження ОСОБА_1 18.01.2020 року медичного огляду з таким результатом належними доказами не підтверджено, а натомість, саме такими доказами навпаки встановлено факт перебування ОСОБА_1 18.01.2020 року у стані наркотичного сп`яніння, що підтверджує обгрунтованість підозр працівників патрульної поліції щодо перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння та наявності в них підстав для проведення його огляду у лікаря-нарколога на стан сп`яніння, від чого він категорично відмовився.

Щодо доводів захисника Дрижакової Д.Ю. в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду, але через відсутність у працівників поліції технічної можливості провести огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, тому він самостійно поїхав до лікарні та здав аналіз, то вони не заслуговують на увагу, оскільки, відповідно до п. 12 Розділу II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного сп`яніння, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 Розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Отже, проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння можливо лише у медичному закладі, і та обставина, що у працівників поліції була відсутня технічна можливість провести огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, не свідчить про недотримання ними в даному випадку вимог ст. 266 КУпАП.

Також не заслуговують на увагу і посилання захисника Дрижакової Д.Ю. в апеляційній скарзі про порушення процедури і спростовування факту вимоги працівників поліції пройти огляд у закладі охорони здоров`я через відсутність у матеріалах справи відповідного направлення водія на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки, за змістом Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного сп`яніння, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року №1452/735, таке направлення видається лише у разі наявності згоди водія пройти огляд в закладі охорони здоров`я, а такої згоди, як свідчить відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, ОСОБА_1 не надавав.

Та обставина, що пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які брали участь у фіксуванні обставин зазначеного адміністративного правопорушення, написані не самими свідками, а працівниками поліції, не може свідчити про неповноту з`ясування всіх обставин справи, оскільки їх письмові пояснення, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, були досліджені суддею та обґрунтовано прийняті до уваги як такі, що узгоджуються з іншими доказами у справі та підтверджують обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, який складений щодо ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Що стосується доводів захисника Дрижакової Д.Ю. в апеляційній скарзі та наданих в суді апеляційної інстанції пояснень ОСОБА_1 про те, що 18.01.2020 року ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а стояв припаркованим на заправці, а працівники поліції, підійшовши до нього та побачивши по базі, що він до цього декілька разів притягувався до відповідальності за ст. 130 КУпАП, поставились до нього упереджено та запропонували йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, то вони судом до уваги не приймаються, оскільки спростовуються доказами у справі.

Зокрема, згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія НК № 710180 від 18.01.2020 року, на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, було накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн., а саме за те, що 18.01.2020 року о 19 год. 40 хв. по вул. Ак. Туполєва, 23 в м. Києві ОСОБА_1 керував автомобілем «Opel Corsa», державний номерний знак НОМЕР_1 , без права керування, а саме - позбавлений права керування Дніпровським районним судом м. Києва від 23.07.2019 року на 36 місяців, яку ОСОБА_1 підписав без-будь-яких зауважень.

До того ж, ні апеляційна скарга, ні матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 , вважаючи дії інспектора по складанню щодо нього постанови за ч. 4 ст. 126 КУпАП, неправомірними, оскаржував їх в установленому порядку,тобто погодився з викладеними у постанові даними про допущені ним порушення правил дорожнього руху під час керування транспортним засобом, що беззаперечно вказує на те, що ОСОБА_1 був водієм транспортного засобу та керував ним.

А тому такі твердження ОСОБА_1 та захисника Дрижакової Д.Ю. розцінюються як спосіб захисту та намагання ОСОБА_1 ухилитися від відповідальності за вчинене.

Також не є безумовною підставою для скасування постанови та закриття провадження в справі і відсутність у провадженні доказів щодо відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, адже зазначена обставина не вказує на відсутність в діях ОСОБА_1 події і складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП.

З огляду на те, що дія статті 130 КУпАП у редакції, чинній на час вчинення адміністративного правопорушення, є ультраактивною, тобто поширюється на нереалізовані або не припинені на момент втрати відповідним законом чинності правовідносини, а дія Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018 року, який вводив кримінальну відповідальність і більш тяжке покарання за ці ж дії, поширюється лише на нові правовідносини, що виникли після набрання ним чинності, а також і те, що на час апеляційного розгляду стаття 130 КУпАП знову діє в попередній редакції, за якою щодо ОСОБА_1 і було складено протокол про адміністративне правопорушення, то і відсутні підстави для задоволення вимог захисника Дрижакової Д.Ю. щодо закриття провадження у справі у зв`язку із скасуванням акта, що встановлює адміністративну відповідальність.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження в справі, в апеляційній скарзі не наведено.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, оскільки його притягнуто до адміністративної відповідальності за відмову особи, яка керує транспортним засобом та двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, і такий висновок відповідає фактичним обставинам події та підтверджується доказами, представленими в матеріалах справи.

При цьому суд, дотримавшись вимог ст.ст. 33, 34 КУпАП, наклав на ОСОБА_1 стягнення в межах санкції ч. 3 ст. 130 КУпАП, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування - відсутні, а відтак апеляційна скарга захисника Дрижакової Д.Ю. задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника Дрижакової Д.Ю. залишити без задоволення, а постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 10 березня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 років, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Горб І.М.