НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

17 липня 2020 року Справа № 322/593/20 (Провадження № 3/322/263/20)

Суддя Новомиколаївського районного суду Запорізької області Гасанбеков С.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Новомиколаївського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області 06.07.2020, за ст. 124, ч. 2 ст. 130 КУпАП відносно: ОСОБА_1 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , протягом року притягувався до адміністративної відповідальності, а саме:

- постановою судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 03.12.2019 по справі № 322/1302/19 підданий адміністративному стягненню за ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 10 200,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,

встановив:

30.06.2020, о 13 год. 00 хв., в смт. Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області на перехресті вулиць Вільна та ОСОБА_2 водій гр. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем М412ИЭ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , не забезпечив технічний стан транспортного засобу, який відповідає безпеці дорожнього руху (відмовили гальма), внаслідок чого на зазначеному перехресті не надав переваги в русі автомобілю ВАЗ2103, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням гр. ОСОБА_3 , який рухався по головній дорозі вул. Івана Клевчука, та наближався до перехрестя, чим порушив вимоги п. 16.11, 31.1 Правил дорожнього руху. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вказані автомобілі зазнали механічних ушкоджень.

Вищезазначені обставини підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення від 30.06.2020 серії ОБ № 062655 за ст. 124 КУпАП, підписаним особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, схемою ДТП, поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , фото транспортних засобів на місці ДТП.

ОСОБА_1 підписав протокол про адміністративне правопорушення, а під час розгляду справи також визнав свою вину, у вчиненому щиро розкаявся.

Вирішуючи питання про наявність підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, суд виходить з такого.

Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Відповідно до пункту 16.11 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по головній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху. Пунктом 31.1 Правил дорожнього руху визначено, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

З обставин справи вбачається, що ОСОБА_1 зазначених вимог Правил дорожнього руху не дотримався, в результаті чого відбулася вищезазначена дорожньо-транспортна пригода.

Оцінивши перелічені докази у їх сукупності та дослідивши обставини даної справи, суддя дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 30.06.2020 серії ОБ № 062658, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП, а саме: «30.06.2020, о 13 год. 00 хв., в смт. Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області по вул. Вільна водій керував автомобілем М412ИЭ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , повторно протягом року в стані алкогольного сп`яніння, зі згоди водія у встановленому законом порядку погодився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків (проба позитивна 1,42 проміле) Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в найближчому медичному закладі ухилився шляхом категоричної відмови в присутності вказаних свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху».

Вирішуючи питання про наявність підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП, суд виходить з такого.

Частиною першою статті 130 КУпАП в редакції, що була чинною станом на 30.06.2020, передбачалася адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Частиною другою статті 130 КУпАП у вказаній редакції передбачалася адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з пунктами 2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є, зокрема запах алкоголю з порожнини рота.

Дослідивши вищезазначені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 станом на 30.06.2020 був відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, в частині відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки ОСОБА_1 погодився та пройшов медичний огляд на стан сп`яніння на місці дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, в діях ОСОБА_1 станом на 30.06.2020 був наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, в частині керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння.

Разом з цим, 01.07.2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 № 2617-VIII (далі Закон № 2617-VIII).

Згідно з п. 4 розділу І Закону № 2617-VIII статтю 130 КУпАП викладено в новій редакції, а саме частиною першою цієї статті передбачено адміністративну відповідальність за керування річковими, морськими або маломірними суднами судноводіями в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само за передачу керування судном особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також за відмову осіб, які керують річковими, морськими або маломірними суднами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Частина друга статті 130 КУпАП в редакції Закону № 2617-VIII встановлює відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особами, які не мають права керування річковими, морськими або маломірними суднами, а частина третя відповідальність за уживання судноводієм після аварійної події за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як судно було зупинено на вимогу поліцейського або іншої уповноваженої законом посадової особи до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Водночас пунктом 171 розділу І Закону № 2617-VIII Кримінальний кодекс України доповнено статтею 286-1, частина перша якої передбачає кримінальну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, або за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного освідування на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного освідування з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого медичного освідування.

За правилом частини першої статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Частиною другою статті 8 КУпАП визначено, що закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Приписи частини другої статті 8 КУпАП кореспондуються з положеннями статті 58 Конституції України.

Офіційне тлумачення частини першої статті 58 Конституції України надане в Рішенні Конституційного Суду України від 19.04.2000 № 6-рп/2000. У вказаному Рішенні зазначено, зокрема таке: «Виходячи з того, що кримінально-правова норма складається з трьох елементів: гіпотези, що визначає умови, за яких застосовується правова норма щодо забороненої поведінки особи; диспозиції, що закріплює таку правову норму; санкції, що встановлює покарання для осіб, які порушили цю правову норму, при дослідженні питання щодо зворотної дії нової норми (закону) треба аналізувати поелементно стару і нову кримінально-правові норми. Кримінально-правова норма має зворотну дію в часі в тій її частині, в якій вона пом`якшує або скасовує відповідальність особи. Це стосується випадків, коли в диспозиції норми зменшено коло предметів посягання; виключено із складу злочину якісь альтернативні суспільно-небезпечні наслідки; обмежено відповідальність особи шляхом конкретизації в бік звуження способу вчинення злочину; звужено зміст кваліфікуючих ознак тощо» (п. 3).

Адміністративно-правові норми мають таку ж структуру, що і кримінально-правові норми (гіпотеза, диспозиція, санкція), отже при дослідженні питання щодо зворотної дії нової норми (закону) треба так само аналізувати поелементно стару і нову адміністративна-правові норми.

З порівняльного аналізу диспозицій ч.ч. 1, 2 ст. 130 КУпАП в редакції, що була чинною станом на 30.06.2020, та диспозицій ч.ч. 1-3 ст. 130 КУпАП в редакції Закону № 2617-VIII випливає, що з 01.07.2020 з диспозиції ст. 130 КУпАП виключено відповідальність за керування транспортним засобом, зокрема автомобілем, в стані алкогольного сп`яніння. Натомість відповідальність за такі дії з 01.07.2020 передбачена частиною першою статті 286-1 КК України.

За визначенням частини першої статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Виходячи з визначення поняття «адміністративне правопорушення», слід дійти висновку про те, що відсутність передбаченої законом адміністративної відповідальності за певну протиправну дію (бездіяльність) унеможливлює кваліфікацію таких дій за нормами КУпАП, а відтак виключення з диспозиції норми КУпАП певних предметів посягання та одночасне включення їх до диспозиції кримінально-правової норми, свідчить не про посилення, а про скасування адміністративної відповідальності за відповідні протиправні дії.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що з набранням чинності Законом № 2617-VIII відбулось скасування адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП, у тому числі, за керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, та встановлення кримінальної відповідальності за такі дії.

Таким чином, Закон № 2617-VIII, відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України та ч. 2 ст. 8 КУпАП має зворотну силу як такий, що скасовує відповідальність за адміністративні правопорушення.

За правилом п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП, розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю в разі скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

Виходячи з наведеного, суддя дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

При визначенні міри відповідальності за ст. 124 КУпАП, суддею враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини та майновий стан.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 , згідно з п. 1 ч. 1 ст. 34 КУпАП, є його щире розкаяння. Обставини, що обтяжують відповідальність, передбачені ст. 35 КУпАП, відсутні.

З огляду на викладене, з метою виховного впливу та запобігання вчиненню нових правопорушень, суддя визнає за необхідне застосувати до порушника адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Крім цього, відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

За правилом ст. 283 КУпАП, постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.

Згідно з ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, тобто 2 102,00 грн. (ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік»), що становить 2 102,00*0,2 = 420,40 грн.

Враховуючи вищезазначене, керуючись ст.ст. 40-1, 124, 221, 247, 283-285, 294 КУпАП, суддя

постановив:

1. Застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн. (триста сорок гривень 00 коп.), за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Роз`яснити, що відповідно до ст.ст. 307, 308 КУпАП, штраф має бути сплачений через установу банку України не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а вразі оскарження постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу в зазначений строк, постанову буде надіслано судом для примусового виконання до органу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови стягується подвійний розмір штрафу.

2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420,40 грн. (чотириста двадцять гривень 40 коп.).

3. Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 у зв`язку із скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Новомиколаївський районний суд Запорізької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя С.С. Гасанбеков