Справа № 162/187/20 Провадження №33/802/427/20 Головуючий у 1 інстанції:Глинянчук В. Д.
Категорія:ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2020 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., з участю захисника Сацик Т.Т. розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Сацик Т.Т. на постанову судді Любешівського районного суду Волинської області від 01 червня 2020 року,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , водія підприємця ОСОБА_2 , міста Вараш Рівненської області, не працюючого, визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він о 16 годині 51 хвилині 02 березня 2020 року поблизу автобусної зупинки «Підкормілля» на автодорозі Р-14 сполученням Любешів-Дольськ керував автомобілем «Фольксваген», реєстраційний номер НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив пункт 2.9 (а) Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись із рішенням місцевого суду, захисник ОСОБА_1 адвокат Сацик Т.Т. оскаржує його з мотивів невідповідності висновків, обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що працівники поліції незаконно зупинили транспортний засіб ОСОБА_1 , а також порушено процедуру огляду на стан алкогольного сп`яніння останнього. Просить постанову судді місцевого суду скасувати, а провадження у справі закрити.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення захисника Сацик Т.Т. яка подану апеляційну скаргу підтримала в повному обсязі з підстав викладених в ній та просила її задовольнити, приходжу до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою судом апеляційної інстанції постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим, а висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є правильними, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №220300 від 02.03.2020 року за змістом якого ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу відмовився в присутності двох свідків (а.с.2), рапортом старшого інспектора Любешівського ВП Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області Демиха А.М. від 02.03.2020 року, щодо виявлення адміністративного правопорушення вчиненого ОСОБА_1 (а.с.3), протоколом серії АЗ №175261 від 02.03.2020 року про адміністративне затримання ОСОБА_1 (а.с.4), висновком КП «Любешівська центральна районна лікарня» №24 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 02.03.2020 (а.с.12), поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 які підтвердили факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного спяніння із застосуванням приладу «Драгер» на місці зупинки (а.с.9), поясненнями свідка ОСОБА_5 , ОСОБА_6 які були присутні пі час огляду ОСОБА_1 на визначення рівня алкогольного сп`яніння (а.с.13-14), актом медичного огляду яким констатовано факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння в якому зазначено, що тестування на газоаналізаторі «Alcoscan AL-9000P» проведено двічі: о 17 годині 56 хвилини результат тесту 3,080 ‰., о 18 годині 12 хвилин 2,860 ‰. Відповідні відомості також містяться у роздрукованих чеках про результати тестування (а.с.43), направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів. Що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.10), відеозаписом з бодікамер поліцейських про перебіг подій які мали місце 02.03.2020 року (а.с.1).

Також факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння підтверджується розпискою ОСОБА_7 від 02.03.2020 року, в якій він зобов`язується доставити транспортний засіб «Фольксваген», реєстраційний номер НОМЕР_2 до місця проживання ОСОБА_1 (а.с.16).

Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є повними, безсумнівними, належними та допустимими, такими, що доповнюють одне одного, оскільки у відповідності до ст.ст.251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.

Доводи апеляційної скарги стосовно порушення процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , апеляційним судом до уваги не беруться, оскільки останній проходив такий огляд в КП «Любешівська центральна районна лікарня».

Посилання апеляційної скарги стосовно повторного допиту свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_8 не заслуговують на увагу, оскільки були предметом розгляду у суді першої інстанції де вказані свідки надали вичерпні та послідовні пояснення.

Доводи апеляційної скарги стосовно незаконної зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 спростовуються матеріалами справи, а саме постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч.2 ст.121,122 КУпАП.

03.07.2020 року захисник Сацик Т.Т. подала до суду клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п.6 ст.247 КУпАП у зв`язку із скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність.

Апеляційний суд відмовляє у задоволенні зазначеного клопотання, оскільки воно побудоване на власнову тлумаченні зазначеної норми.

Так, з 01 липня 2020 року у відповідності до ЗУ №2617-VIII від 22.11.2019 (дата набрання чинності-01.07.2020), статтю 130 КУпАП змінено та передбачена відповідальність за керування суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції у вигляді штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років, ті самі дії, вчинені повторно,- караються штрафом у розмірі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк від двох до трьох років"; ЗУ№2617-VIII від 22.11.2019.

Одночасно, в Кримінальний кодекс України введена стаття 286-1, частина перша якої передбачає відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, або відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного освідування на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного освідування з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого медичного освідування.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Стаття 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Як наголосив КСУ, суть зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів полягає в тому, що їх приписи поширюються на правовідносини, які виникли до набрання ними чинності, за умови, якщо вони скасовують або пом`якшують відповідальність особи (абзац другий пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 19 квітня 2000 року № 6-рп/2000 у справі про зворотну дію кримінального закону в часі).

Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.

Загальна декларація прав людини (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 р.) встановлює: „Ніхто не може бути засудженим за злочин на підставі скоєння якого-небудь діяння або за бездіяльність, які під час їх скоєння не становили злочину за національними законами чи за міжнародним правом. Не може також накладатися покарання, більш тяжке, ніж те, яке могло бути застосоване у той час, коли злочин було скоєно (пункт 2 статті 11).

Як встановлено, ОСОБА_1 вчинив дане адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, 02 березня 2020 року тобто під час дії попередньої редакції Закону (КУпАП), яка передбачає більш м`який вид відповідальності.

Таким чином, оскільки Законом України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року була посилена відповідальність за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, зазначений закон не має зворотної дії в часу і до діянь ОСОБА_1 підлягає застосуванню закон в редакції, чинній на час вчинення таких діянь, тобто в редакції Закону України № 1446-VIII від 07 липня 2016 року.

Крім того, 02 липня 2020 року Президентом України підписано закон №720-ІХ від 17 червня 2020 року, який скасовує зміни до КУпАП, які були внесені на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», та опубліковано 03 липня 2020 року у газеті «Голос України».

Відповідно до вимог ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Згідно з ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При накладенні стягнення суд першої інстанції, відповідно до даних вимог Закону, врахував характер вчиненого правопорушення, дані про особу ОСОБА_1 ступінь його вини та інші обставини, обравши безальтернативне стягнення, передбачене санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

Підстав для скасування постанови судді з мотивів, наведених в апеляційній скарзі захисника, апеляційний суд не знаходить.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Сацик Т.Т. залишити без задоволення, а постанову Любешівського районного суду Волинської області від 01 червня 2020 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк