Справа № 415/1636/20
Провадження № 33/810/133/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2020 року м.Сєвєродонецьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Луганського апеляційного суду Тополюк Є.В., при секретарів Василович Г.Ю. та Березіної І.А. за участю ОСОБА_1 , якого притягнуто до адміністративної відповідальності, його захисників Батури І.В., та ОСОБА_2 розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника Батури І.В. на постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 22 травня 2020 року, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Новодружеська (Лисичанська) Луганської області, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною постановою суду першої інстанції піддано ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідає сумі у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ГУК у місті Києві судовий збір у сумі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок. Речові докази: диски з аудіо-відео-записом, у кількості 2 шт, долучені до матеріалу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ознаками ст.130 ч.1 КУпАП, - постановлено зберігати в матеріалі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ознаками ст.130 ч.1 КУпАП.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 та його захисником Батурою І.В. подано поштою 01.07.2020 року, що підтверджується відбитком штемпеля «Укрпошти», тобто поза межами 10-денного строку, передбаченим ч. 2 ст. 294 КУпАП.

Постановою апеляційного суду від 28.08.2020 року було задоволено клопотання ОСОБА_1 та його захисника Батури І.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та його захисник Батура І.В. просять скасувати постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 22 травня 2020 року по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а провадження по справі закрити.

Апелянти вважають постанову суду першої інстанції незаконною, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, на їх думку, вирішуючи питання щодо складу адміністративного правопорушення міський суд виходив з того, що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, підтверджена рапортом поліцейського, показаннями свідків, та відеозаписом, але суд не повно та об`єктивно розглянув справу, та не врахував, що фактично ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння, безпосередньо в місці зупинки. Так, 29 лютого 2020 року приблизно у 22 години 10 хвилин за Київським часом (тобто у нічний час), коли ОСОБА_1 керував автомобілем (марка та номерний знак не мають значення для правильного вирішення справи), по вулиці Новікова м. Сєвєродонєцьк в районі будинку № 11, його безпідставно зупинили працівники патрульної поліції, та запропонували, пройти огляд на стан сп`яніння, (за порушення правил дорожнього руху ОСОБА_1 до відповідальності не притягували), ОСОБА_1 погодився пройти такий огляд на місці зупинки, шляхом дихання у прибор «Драгер», та коли прибор показав що він тверезий, патрульні поліцейські почали фактично знущатися та запропонували їхати в лікарню, а ОСОБА_1 їхав в з роботи та майже цілий день та вечір нічого не їв, та коли дізнався, що його збираються вести в лікарню після огляду на місці зупинки, враховуючи , що мав виснажений стан, та за цілий день нічого не вживав їжу, він повідомив поліцейським , що вже пройшов такий огляд, а тому повторний огляд у лікувальному закладі є незаконним. Апелянт ОСОБА_1 пройшов такий огляд, відразу на місті зупинки, так як на вимогу поліцейських пройшов тестування, приладом «Драгер», який не показав алкогольного сп`яніння, та через те, що зупинка була у нічний час приблизно у 22 години за Київським часом, між апелянтом ОСОБА_1 та поліцейськими виник конфлікт, після якого практично була сфабрикована справа про адміністративне правопорушення, (факт проходження огляду шляхом, дихання в прибор запропонований поліцією на місці зупинки, може бути підтверджений свідком - ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_3 , що мешкає АДРЕСА_2 , який знаходився в салоні транспортного засобу під часу зупинки). А недосвідчені з медичної точки зору, патрульні поліцейські переплутали симптоми алкогольного сп`яніння, з хронічною втомою після закінчення тяжкого трудового дня апелянта ОСОБА_1 . На думку апелянтів, патрульні поліцейські не мали права вимагати, пройти повторний огляд на стан сп`яніння, у закладі охорони здоров`я, оскільки ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння, безпосередньо у місці зупинки.

Крім того просять звернути увагу, що патрульні поліцейські надали лише фрагменти відеозапису, на яких не було зафіксовано, як апелянт ОСОБА_1 на місці зупинки пройшов огляд на стан сп`яніння (повітряно - крапельним засобом), шляхом дихання в прилад, запропонований патрульними поліцейськими. Тобто, фактично патрульні поліцейські скрили від суду той факт, що апелянт ОСОБА_1 фактично пройшов огляд на стан сп`яніння, на місці зупинки шляхом дихання у прилад запропонований поліцейськими. А суд не надав уваги тому факту, що наданий відеозапис не містить початку зупинки поліцією Блудова В.В., коли здійснювався огляд на стан сп`яніння приладом «Драгер».

ОСОБА_1 до медичного закладу в загалі не доставляли, та навіть не надали направлення на огляд, хоча у відповідністю з п. п. 8. 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, ОСОБА_1 повинні були вручити направлення на огляд на стан сп`яніння по установленій формі. Але така відмова не може бути прийнята до уваги судом, оскільки була грубо порушена процедура оформлення відмови від огляду на стан сп`яніння.

В матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв ОСОБА_1 у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння. Крім, того коли ОСОБА_1 відразу після складання протоколу про адміністративне правопорушення, самостійно звернувся до відповідної наркологічної установи , в огляді на стан сп`яніння на безкоштовній основі було відмовлено, оскільки ОСОБА_1 не мав при собі направлення на огляд на стан сп`яніння, а кошти на огляд за власної ініціативи при собі не малися.

Також, апелянти просять врахувати, що відповідно до пункт 8 Порядку №1103, пункт розділу IX вищезазначеної Інструкції відмова водія від огляду на стан сп`яніння фіксується в закладі охорони здоров`я, але ОСОБА_1 взагалі в заклад охорони здоров`я не доставляли.

Акцентують увагу на те, що суд на підтвердження вини апелянта ОСОБА_1 посилається на рапорт поліцейського (міститься в матеріалах справи), але Верховний Суд, у справі № 524/ 5741/16-- від 20.05.2020 року визначив, що поліцейський є зацікавленою особою, а тому його рапорт не може бути доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Наголошують, що апелянт ОСОБА_1 не тільки не відмовлявся від тестування (огляд), а пройшов огляд так званим приладом «Драгер» , на стан сп`яніння, а поліцейські ввели суд в оману, та взагалі скрили факт того, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння безпосередньо на місці зупинки. Крім, того ОСОБА_1 не було роз`яснено про процесуальні права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, та він був позбавлений права на правову допомогу, а також поліцейські не роз`яснили, що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння є самостійною кваліфікуючою ознакою, та крім того такій огляд фактично був проведений. Так, Верховний суд (КАС) по справі 524/9827/16-а від 18.02.2020 року визначив, що невжиття поліцейським дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги, тягне за собою закриття справи про адміністративне правопорушення. А апелянт ОСОБА_4 не зміг реалізувати своє право на отримання правової допомоги, ні під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ( оскільки протокол складався в нічний час), ні під час розгляду справи судом, оскільки не отримував з невідомих причин повістки про виклик суду.

Підсумовуючи викладене, апелянти вважають, що в установленому законом порядку вина ОСОБА_1 не доведена та грубо порушено процедуру щодо порядку виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, а факт, що ОСОБА_1 здійснював дихання в прилад «Драгер» на місці зупинки, тобто фактично пройшов огляд на стан сп`яніння, було скрито від суду.

Адвокатом Риндіним Д.І. в інтересах ОСОБА_1 подані доповнення до апеляційної скарги.

В доповненнях захисник просить постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 22 травня 2020 року відносно ОСОБА_1 скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Захисник зазначає, що судом вимоги ст. 280 КУпАП виконані не були, що призвело до передчасного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зібрані в судовому засіданні докази не були належним чином досліджені та проаналізовані судом першої інстанції, мотивувальна частина постанови складається з цитування законодавства і констатації факту порушення без аналізу і обґрунтування прийнятого судом рішення.

Захисник просить звернути увагу, що працівниками поліції до матеріалів справи додані відеозаписи з нагрудних камер (бодікамер) не повністю, частина відеозаписів відсутня. Відеозаписи, що додані працівниками поліції, додані не в хронологічній послідовності, з розривами в часі, більшість інформації, що відтворено на відеозаписах є вирваними з контексту та не дозволяють цілковито та всебічно з`ясувати картину фактів, що відбувались. Більшість матеріалу, відзнятого бодікамерами не стосується інкримінованого правопорушення. Відеоматеріал, що додано до матеріалів справи не містить низку важливих подій, що не були додані працівниками поліції, а саме: ОСОБА_1 з його слів, в решті погодився на проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, до моменту початку складання протоколу про адміністративне правопорушення, проте даний факт, працівниками поліції до матеріалів справи доданий не був.

Також захисник вважає, що судом першої інстанції не приділено уваги та не надано оцінки відсутності в матеріалах справи доказів законної зупинки ОСОБА_1 працівниками поліції 23.02.2020 р. Так, в Постанові суду першої інстанції та Рапорті поліцейського взводу №1 роти №4 батальйону УПП в Луганській області ДПП Наавгустова Б. від 23 лютого 2020 року зазначено, що 23 лютого 2020 року, приблизно о 21 годині 40 хвилин, під час виконання службових обов`язків у складі екіпажу «Цейлон-114», було виявлено ТЗ автомобіль марки «DAEWOO LANOS», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , водій якого, як з`ясувалося, - правопорушник ОСОБА_1 - рухався з порушенням вимог п.18.1 ПДР України. Тож, спілкуючись зі вказаного приводу з правопорушником ОСОБА_1 , останньому, у зв`язку з наявними в його поведінці та зовнішності ознаками алкогольного сп`яніння, зокрема різким запахом алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів та мови, - було запропоновано пройти, відповідно до встановленого порядку, тобто як на місці зупинки ТЗ за допомогою спеціальних технічних засобів, так - і у найближчому закладі охорони здоров`я, - огляд на стан алкогольного сп`яніння, від чого правопорушник ОСОБА_1 відмовився в присутності свідків. Проте, суд першої інстанції, не звернув жодної уваги на те, що працівниками поліції не було складено, та, відповідно, до матеріалів справи не додано Протоколу, що був би складений у відношенні ОСОБА_1 за порушення п. 18.1. ПДР України, що стало причиною зупинки ТЗ. Тобто, фактично, підстав для зупинки ОСОБА_1 у працівників поліції не було, оскільки відсутні будь-які докази, що вказували б на законність дій працівників поліції при зупиненні ТЗ, яким керував ОСОБА_1 .

Захисник просить звернути увагу, що працівниками поліції порушено процедуру проведення огляду особи на стан сп`яніння та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення з огляду на наступне: Протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 142057 винесено не у законний спосіб. Процедура огляду на стан сп`яніння чітко визначена законом і працівниками поліції грубим чином порушена. На відеозаписі з бодікамери DJX300060_DD0060 (відео ), чітко видно, що ОСОБА_1 спочатку погоджується на проведення огляду на місці зупинки за допомогою пристрою «Драгер», проте, через невідповідність процедури проведення, ймовірно пристрій «Драгер» був несправний, оскільки в інтервалі з 22.07.00 і до 22.08.21 працівники поліції не можуть приєднати трубку, в яку має продувати повітря з легень ОСОБА_1 , побачивши, що два працівника поліції почергово неодноразово торкались до трубки з різних боків, намагаючись її приєднати, незахищеними спецзасобами руками, в т.ч. і до частини, до якої ОСОБА_1 мав би торкатись губами, ОСОБА_1 прийняв рішення відмовитись від проходження огляду на місці. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Законодавством передбачений порядок направлення водія на огляд, форма цього направлення. Належним і допустимим доказом відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння є направлення водія на огляд (Додаток 1 до Наказу МВС України 09.11.2015 № 1452/735В). Наявність направлення є важливим документом, оскільки достовірно визначає місце час його видачі, тобто доказує час скоєння відмови від медичного огляду (в разі такої), що підлягає доказуванню і є складовою змісту протоколу, визначеною ст. 256 КУпАП. З наявних матеріалів справи не вбачається, що водію був виданий акт направлення на огляд в медичні заклади. Ігнорування поліцейським незгоди водія з результатом огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та відсутність пропозиції ОСОБА_1 доставляння його до найближчого лікарського закладу для проведення огляду лікарем-наркологом є порушенням працівниками поліції п.7 розділу І та п. 9 розділ II Інструкції та свідчить про безпідставність складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього. Більш того, на відеозаписі з бодікамери DJX300060_DD0060 (відео ), час 22.08.51 чітко видно, як працівник поліції після відмови ОСОБА_1 пройти огляд на, ймовірно, несправному пристрої «Драгер», трубку для продуву повітря до якого тримали в руках (без застосування засобів індивідуального захисту) з різних боків два працівника поліції, намагаючись її приєднати, в голос заявляє: «...все, ОСОБА_5 , на данный момент на вас будет составлен админпротокол по части 1 статьи 130...». При цьому пропозиції доставити ОСОБА_1 до найближчого закладу охорони здоров`я для проведення огляду лікарем-наркологом ОСОБА_1 запропоновано не було. А уже о 22.10. у відношенні ОСОБА_1 було складено Протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 142057. Різниця в часі в 2 хвилини унеможливлює навіть теоретичну можливість доставки ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я для проходження огляду. Законом чітко передбачена процедура проходження огляду водія на стан алкогольного сп`яніння. Матеріали справи не містять даних про відсторонення ОСОБА_1 ,. від керування, автомобіль залишився на своєму місці, ОСОБА_1 , після доставлення його у міський відділок поліції та складання усіх необхідних документів, що не стосувалось інкримінованого йому керуванню транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, надалі зміг забрати транспортний засіб та поїхати додому. Не відсторонення особи від керування свідчить про відсутність підстав такого відсторонення, а, відповідно, про незаконність Протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 142057.

Захист також наголошує на тому, що письмові пояснення свідків не узгоджувались зі свідками. А саме, пояснення свідків написані однаково, одними і тими ж словами. Тобто, вважаємо, що пояснення були написані відповідними працівниками поліції, та просто підписані свідками, без відповідного реального знайомлення із ними самими свідками. В поясненнях свідків зазначено «... пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестера « DragerAlcotest» або пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, який має право на проведення такого огляду. Від проходження огляду на стан сп`яніння в встановленому законом порядку гр. ОСОБА_1 відмовився у моїй присутності». Проте пояснення свідків і рапорт працівника поліції спростовуються відеозаписами з бодікамер, на яких чітко видно, що ОСОБА_1 працівники поліції не запропоновували пройти огляд на стан сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я. Вважаємо, що пояснення свідків були нав`язані працівниками поліції. Окрім того, на відеозаписі чітко видно, що один зі свідків веде себе агресивно та провокує ОСОБА_1 . Пояснення свідків свідчать про те, що водій відмовився від проходження огляду за допомогою приладу «Drager Alcotest», жодної інформації про пропозицію проїхати до лікаря-нарколога матеріали справи не містять.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисників Батуру І.В. та Риндіна Д.І., які підтримали вимоги апеляційної скарги з доповненнями та просили задовольнити їх, щодо ОСОБА_1 ,свідка ОСОБА_6 , перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги у судових дебатах, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На думку апеляційного суду, наведені вимоги судом першої інстанції не були виконані в повному обсязі з огляду на таке.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції адміністративну справу відносно ОСОБА_1 розглянуто без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та його захисника.

При цьому суд першої інстанції мотивоване рішення про розгляд протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 142057 від 23.02.2020 року за ч.1 ст.130 КУпАП, складеного щодо ОСОБА_1 , за його за відсутністю не прийняв, а лише послався на письмові пояснення ОСОБА_1 від 16.03.2020 року, наданих суду 19.03.2020 року, де останній зазначав також, що пояснення по справі будуть надані безпосередньо у суді.(а.с.16)

Дослідивши письмові пояснення правопорушника ОСОБА_1 , як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції також дослідив письмові пояснення свідків ОСОБА_7 (а.с.2), ОСОБА_8 (а.с.3),рапорт поліцейського Наавгустова Б. від 23.02.2020 року (а.с.4), диски з аудіо-відеозаписами, долученими до протоколу про адміністративне правопорушення та надав всім ним відповідну оцінку.

З змісту постанови суду першої інстанції вбачається, що суд першої інстанції встановив, що 23 лютого 2020 року, о 21 годині 42 хвилин, правопорушник ОСОБА_1 , керуючи, на підставі реєстраційних документів, власним транспортним засобом автомобілем марки «DAEWOO LANOS», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », по вулиці Новикова, міста Сєвєродонецька Луганської області, в районі будинку №11, з наявними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів та мови, тощо), в порушення вимог п.2.5 ПДР України, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння - відмовився в присутності свідків.

При розгляді справи місцевий суд оцінив докази, що містяться у справі,зазначивши у постанові суду, що у нього не має підстав сумніватися у достовірності та істинності доказів, котрі у своїй сукупності підтверджують винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

При цьому суд першої інстанції також розцінів дії співробітників Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції, як такі, які повністю відповідають вимогам Розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного та іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, та узгоджуються з положеннями ст.266 КУпАП в цілому.

Суд першої інстанції про дії співробітників УПП в Луганській області Департаменту патрульної поліції зазначив, що вони, помітивши в поведінці та зовнішності правопорушника ОСОБА_1 наявні ознаки алкогольного сп`яніння, зазначені у п.3 Розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного та іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, запропонували правопорушникові ОСОБА_1 пройти, відповідно до встановленого порядку, тобто спочатку безпосередньо на місці зупинки керованої останнім автівки (за допомогою спеціального технічного засобу - приладу «DRAGER ALKOTEST»), і вже потім, у зв`язку з відмовою правопорушника ОСОБА_1 від проходження огляду у вказаному порядку, - у найближчому закладі охорони здоров`я.

Під час апеляційного розгляду був допитаний у якості свідка співробітник УПП в Луганській області, а саме інспектор взводу № 2 роти № 4 УПП в Луганській області, ОСОБА_6 , якій пояснив суду апеляційної інстанції наступне.

23.02.2020 року приблизно о 21 годину 40 хвилин вечором у складі екіпажу з трьох осіб патрульної служби , а саме його, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у м. Сєвєродонецьку на вул.Новікова виявили автомобіль, у якого були зовнішні несправності, що стало підставою для зупинки цього транспортного засобу. Під час спілкування з водієм, яким виявився ОСОБА_1 , у останнього не було страхового полісу цивільно- правової відповідальності, що є обов`язковим для всіх власників наземних транспортних засобів. У зв`язку з чим, щодо водія ОСОБА_1 . ОСОБА_11 склав постанову за ч.1 ст.126 КУпАП. Потім, на їх погляд , у ОСОБА_1 були виявленні ознаки алкогольного сп`яніння та йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці, на що водій ОСОБА_1 спочатку погодився. Оскільки у їх екіпажу не було технічного приладу Драгера Алкотесту, він викликав інший екіпаж , якій приїхав з алкотестом. Коли він почав пропонувати ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу, якій ним привіз інший екіпаж, свідки були вже знайдені,хто їх шукав, він не знає, та ОСОБА_1 в їх присутності відмовився від огляду на стан сп`яніння на місці. Після чого йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у найближчому медичному закладу. Водій ОСОБА_1 також відмовився. Інший екіпаж з двох патрульних надів на водія ОСОБА_1 кайданки, але як, він не бачив, тільки побачив, що ОСОБА_1 посадили у службовий автомобіль та кудись повезли. Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складав саме він у присутності свідків, які його підписали, пояснення від свідків відбирала ОСОБА_10 . Більш детально він не пам`ятає, як було зафіксовані подія розмови з водієм на боді камери патрульних. Чому відеозаписи, надані суду, є фрагментами відеозаписи з нагрудних камер патрульних, він не може пояснити. Який саме Драгер Алкотест був пропонований для огляду на місці водію ОСОБА_1 , він не знає та не знайомий з правилами його використання. ОСОБА_12 часу пройшло з моменту зупинки водія ОСОБА_1 до того моменту, коли інший екіпаж привіз алкотестер Драгер, він не знає, але вважає, що дві хвилині достатньо для того, щоб пропонувати водію пройти огляд на стан сп`яніння на місці, роз`яснити йому його права, та отримати від нього відповідь у присутності свідків. Чому на відеозаписи з бодікамер патрульних не чути про пропозицію ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у найближчому медичному закладі, він не зможе пояснити, але така пропозиція ОСОБА_1 надходила та його інший екіпаж доставляв до медичного закладу.

Виходячи з змісту цих пояснень свідка ОСОБА_6 ,суд апеляційної інстанції вважає,що доводи захисника Батури І.В. знайшли своє часткове підтвердження того факту, що не всі обставини зупинки ОСОБА_1 та розмови з ним були зафіксовані на бодікамери патрульних поліцейських, та що обставини, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, про відмову водія від проходження огляду на стан сп`яніння не відповідають фактичним обставинам, оскільки водію ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, а саме у протоколі не зазначено, за допомогою якого приладу «Alkotest - Drager» водію було запропоновано пройти такий огляд на місці.

Суд апеляційної інстанції з змісту пояснень свідка ОСОБА_6 встановив, що цей свідок хоча і підтвердив факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу « «Alkotest - Drager» та в медичному закладі в присутності двох свідків, але він також зазначив, що у патрульного екіпажу, у якому він був у складі, не було такого приладу, та особисто він не направляв ОСОБА_1 для огляду на стан сп`яніння до медичного закладу.

Також апелянт вказує на зміст рапорту поліцейського, якій був, на його думку, досліджений судом першої інстанції неповно.

Перевіряючи вказаний довід захисника Батури І.В., суд апеляційної інстанції встановив, що суд першої інстанції у постанові зазначив, що із дослідженого у судовому засіданні Рапорту поліцейського взводу №1 роти №4 батальйону УПП в Луганській області ДПП Наавгустова Б. від 23 лютого 2020 року (а.с.4) вбачається, що 23 лютого 2020 року, приблизно о 21 годині 40 хвилин, під час виконання службових обов`язків у складі екіпажу «Цейлон-114», було виявлено ТЗ автомобіль марки «DAEWOO LANOS», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », водій якого, як з`ясувалося, правопорушник ОСОБА_1 , рухався з порушенням вимог п.18.1 ПДР України. Тож, спілкуючись зі вказаного приводу з правопорушником ОСОБА_1 , останньому, у зв`язку з наявними в його поведінці та зовнішності ознаками алкогольного сп`яніння, зокрема різким запахом алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів та мови, було запропоновано пройти, відповідно до встановленого порядку, тобто як на місці зупинки ТЗ за допомогою спеціальних технічних засобів, так і у найближчому закладі охорони здоров`я, огляд на стан алкогольного сп`яніння, від чого правопорушник ОСОБА_1 відмовився в присутності свідків.

Тобто з змісту цього рапорту вбачається, яка була причина зупинки транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 , а саме те, що останній порушив вимоги п.18.1 ПДР, що зовсім не пов`язано з наявністю зовнішніх несправностей автомобілю.

Однак, суд першої інстанції з цього рапорту не побачив, що окрім того стосовно водія ОСОБА_1 була винесена ОСОБА_13 постанова за ч.1 ст.126 КУпАП за порушення ним п.2.1 ПДР в присутності двох свідків.(а.с.4)

Відповідно до вимог ч.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Суд першої інстанції ці завдання не виконав належним чином.

У зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.ст. 283, 284 КУпАП, а тому підлягає скасуванню.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги захисника Батури І.В., діючого в інтересах ОСОБА_1 ,з доповненнями захисника Риндіна Д.І., суд апеляційної інстанції вважає частково обґрунтованими, оскільки вони частково спростовують достовірність вказаних у постанові суду першої інстанції доказів, що містяться у матеріалах справи, зокрема відеофайли, які містять відомості щодо обставин адміністративного правопорушення, та які фактично є фрагментами відеозапис з нагрудних камер патрульного поліцейського.

Доводи захисників Батури І.В. та Риндіна Д.І. про те, що є підстави для закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає не переконливими та надуманими, виходячи з наступного.

Так, з змісту апеляційної скарги ОСОБА_1 та його захисника Батури І.В. вбачається, що водій ОСОБА_1 23.02.2020 року приблизно у 22 годині 10 хвилин пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння відразу на місці зупинки на вимогу поліцейського приладом « Драгер», якій не показав алкогольного сп`яніння, через що між ним та патрульним поліцейським виник конфлікт. Окрім того, ними було зазначено,що факт конфлікту та проходження огляду на стан сп`яніння шляхом дихання в прибор, може бути підтвердженим свідком ОСОБА_3 , якій знаходився в салоні транспортного засобу під час зупинки.

Під час апеляційного розгляду від ОСОБА_1 та його захисників не надходило клопотань про виклик вказаного свідка до апеляційного суду.

В апеляційному суді ОСОБА_1 пояснив, що 23.02.2020 року огляд на стан його сп`яніння проводився, коли він знаходився у кайданках, від чого він відчував фізичну біль. Пристрой, якій йому пропонували,був брудний , трубка вже була відкрита, а тому він відмовився дути у трубку. Направлення у медичний заклад йому не давали. У нього був конфлікт з понятими. Справа, на його думку,щодо нього сфабрикована патрульними поліцейськими.

Окрім того, з змісту клопотання ОСОБА_1 на ім`я начальника Управління патрульної поліції в Луганської області Департаменту патрульної поліції Левченка В. від 24.02.2020 року вбачається, що 29.02.2020 року щодо ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення за ст.173 КУпАП та протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, які він просив направити до Лисичанського міського суду для розгляду за місцем його проживання та реєстрації.(а.с.5)Вказана клопотання зареєстровано 25.02.2020 року, а тому протокол за ст.173 КУпАП не міг був складений 29.02.2020 року.

Копію протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_1 отримав 24.02.2020 року,що підтверджується його підписом (а.с.1)

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції не міг за відсутністю водія ОСОБА_1 достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідити всі обставини справи та прийняти законне й обґрунтоване судове рішення.

Висновки суду першої інстанції про те,що доводи ОСОБА_1 стосовно недотримання співробітниками Управління патрульної поліції у Луганській області Департаменту патрульної поліції порядку проведення огляду на стан сп`яніння, не знайшли свого підтвердження в суді та повністю спростовуються дослідженими у судовому засіданні письмовими матеріалами та оглянутими у судовому засіданні відео файлами з нагрудних камер співробітників поліції, суд апеляційної інстанції вважає недостатньо аргументованими та неконкретними.

Надана оцінка судом першої інстанції зібраним співробітниками поліції доказів, що вони є ґрунтовними,допустимими,узгоджуються між собою, а також зі змістом протоколу та наданими до суду матеріалами справи, і підтверджують обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 одночасно з оцінкою письмових пояснень ОСОБА_1 без його участі,без допиту осіб, які були причетні до складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції вважає поспішною.

Судом першої інстанції в установленому законом порядку не була доведена вина ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки справа розглядалася за відсутністю особи правопорушника без його згоди, в порушення вимог ст.268 КУпАП.

Під час апеляційного розгляду справи та перевірки доводів ОСОБА_1 та його захисників,викладені в апеляційній скарзі з доповненнями, суд апеляційної інстанції керувався положеннями ст.294 КУпАП, відповідно до яких суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги має право :1)залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;2)скасувати постанову та закрити провадження у справі;3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;4)змінити постанову.

При цьому апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованими ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Фактично в апеляційній скарзі ОСОБА_1 та його захисники оспорюють процедуру огляду на стан алкогольного сп`яніння, яка була проведена працівниками патрульної поліції щодо ОСОБА_1 23.02.2020 року, та яка передбачена ст.266 КУпАП.

Суд першої інстанції при наявності наданих доказів міг прийти до іншого висновку за обставин,якщо б під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП у суді був безпосередньо допитаний ОСОБА_1 , а також у якості свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , оскільки письмові пояснення цих свідків викликають сумніві,оскільки вони написані ними не власноруч,та не попереджені про кримінальну відповідальність за ст.384,385 КК України,а також враховуючи принцип змагальності сторін повинен бути допитаний як свідок, особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, тобто ОСОБА_6 .

Вказані свідки викликалися до суду апеляційної інстанції шляхом відправлення судових повісток « Укрпоштою» на адреси, вказані у письмових поясненнях цих свідків. Свідок ОСОБА_8 виявився відсутнім за вказаною адресою, свідку ОСОБА_7 повістку отримала його мати.

Жодний свідок до суду апеляційної інстанції не з`явився, ОСОБА_1 та його захисники не наполягали на повторний виклик цих свідків.

У суді апеляційної інстанції був допитаний лише свідок ОСОБА_6 , якій був попереджений про кримінальну відповідальність про завідомо неправдиві показання та відмову від дачі показань за ст.ст.384,385 КК України та склав присягу .

Суд апеляційної інстанції вважає показання цього свідка суперечливими, оскільки він є заінтересованою особою, однак приймає їх до уваги в той часті, де він пояснює яким чином ним був складений протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та як він спілкувався з водієм ОСОБА_1 .

Суд позбавлений права самостійно шукати докази винуватості або невинуватості особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та відповідно до вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням,що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності,керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

За змістом ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення,є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,потерпілих, свідків, висновком експерта,речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки,відеозапису,у тому числі тими,що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів,що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів,а також іншими документами.

У розумінні цієї норми закону,на думку апеляційного суду,письмові пояснення свідків не відносяться до доказів.

Суд апеляційної інстанції розглядаючи клопотання захисника Батури І.В. щодо визнання доказів недопустимими, а саме відеозапис, письмових пояснень ОСОБА_1 , протокол про адміністративне правопорушення та інших письмових і речових доказів, які стосуються згоди ОСОБА_1 чи відмови його пройти огляд на стан сп`яніння, вважає,що воно не може бути задоволено, оскільки воно подано поза межами апеляційної скарги, а також з огляду на те,що станом на 16.10.2020 року закінчилися строки , передбачені ст.38 КУпАП, що є безумовною підставою для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

Більш того, судом апеляційної інстанції не було встановлено,що ОСОБА_1 проходив примусове медичне обстеження у закладі охорони здоров`я у супроводі поліцейських 23.02.2020 року, оскільки у матеріалах справи відсутні будь-яке документальне підтвердження цього факту.

Що стосується доводів клопотання захисника Батури І.В. про закриття провадження по справі у зв`язку із скасуванням акту,що встановлює адміністративну відповідальність, тобто з підстав, передбачених п.6 ч.1 ст.247 КУпАП, то вони є суперечливими, так, як зазначив захисник,на даний час виникла явна правова невизначеність.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.7 ч.1 ст.247 КупАП, тобто у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Пункт 7 частини 1 статті 247 КУПАп не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративне правопорушення.

Наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, вина осіб, що притягаються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.

За таких обставин апеляційна скарга ОСОБА_1 та його захисника Батури І.В. з доповненнями захисника Риндіна Д.І. підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 294 ,247 КУпАП, апеляційний суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника Батури І.В. з доповненнями захисника Риндіна Д.І. задовольнити частково.

Постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 22 травня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - закрити у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Луганського апеляційного суду: Є.В. Тополюк