Єдиний унікальний номер 755/413/20 Головуючий в суді I інстанції Курило А.В.
Апеляційне провадженя № 33/824/1384/2020 Суддя-доповідач Гриненко О.І.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2020 року суддя Київського апеляційного суду Гриненко О.І., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 24 січня 2020 року, прийняту щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 24 січня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік, зі стягненням судового збору на користь держави.

Згідно із постановою суду, ОСОБА_1 , 19 грудня 2019 року о 01 год. 20 хв., рухаючись по вул. Двінська біля буд. № 12 в м. Києві, керував автомобілем «Opel Omega», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушена мова. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 24 січня 2020 року, в якій посилаючись на невідповідність нормам процесуального та матеріального права оскаржуваної постанови просить її скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, ОСОБА_1 зазначає, що суддя місцевого суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення, всупереч вимогам ст.245 КУпАП не дослідив всі наявні матеріали та обставини справи, що призвело, на думку апелянта, до прийняття помилкового судового рішення. Так, у своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що автомобілем «Opel Omega», державний номерний знак НОМЕР_1 , він не керував, а лише підійшов до вказаного автомобіля щоб забрати свій мобільний телефон. Крім того, апелянт вказує на порушення вимог ст.266 КУпАП уповноваженими особами патрульної поліції, які не пропонували йому проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку. Також ОСОБА_1 вважає, що письмові пояснення свідків не можуть бути доказами його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП так як написані на заздалегідь заготовлених бланках.

Крім того, на думку апелянта оскаржувана постанова підлягає безумовному скасуванню у зв`язку з розглядом справи у його відсутності, чим порушені його права, передбачені ст.268 КУпАП.

Крім іншого, апеляційна скарга ОСОБА_1 містить вимогу поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду м.Києва від 24 січня 2020 року, з посиланням на поважні причини пропуску строку, а саме неповідомлення його про дату та час розгляду справи про адміністративне правопорушення місцевим судом. Враховуючи нетривалий термін пропуску стороку, а також відсутність в матеріалах справи даних про належне повідомлення ОСОБА_1 про дату та час розгляду справи щодо нього, суд апеляційної інстанції вважає правильним поновити апелянту строк на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 24 січня 2020 року.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , який просив її задовольнити, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення, суддею місцевого суду належним чином були досліджені наявні в матеріалах справи докази, зокрема, дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №346000 від 19 грудня 2019 року (а.с.1), поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 які підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с.2), та на відеозапису з нагрудної камери поліцейського № АА 00982, долученому до протоколу про адміністративне правопорушення. Суд першої інстанції дав належну оцінку зазначеним вище доказам, та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Висновок суду першої інстанції щодо вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, знайшов своє підтвердження і в ході апеляційного перегляду справи.

Апеляційним судом було переглянуто відеозапис з нагрудної камери поліцейського № АА 00982, який був долучений до протоколу про адміністративне правопорушення. На вказаному відеозаписі зафіксовано факт зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , а також його відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу чи в закладі охорони здоров`я в присутності двох свідків Доводи апеляційної скарги щодо того, що ОСОБА_1 не керував 19 грудня 2019 року автомобілем «Opel Omega», державний номерний знак НОМЕР_1 , взагалі нічим не підтверджуються та спростовуються фактичними даними, зафіксованими на відео з нагрудної камери поліцейського.

Не заслуговують на увагу також доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про недопустимість письмових пояснень свідків як доказів його вини у вчиненні адміністративного правопорушення через викладення їх на заздалегідь виготовлених бланках, так як зазначені в указаних поясненнях обставини повністю узгоджуються з фактичними обставинами зафіксованими за допомогою нагрудної камери поліцейського щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння. Таким чином, висновок судді місцевого суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим та базується на комплексі доказів, досліджених судом першої інстанції і перевірених в ході апеляційного перегляду справи.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 призначено в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, у відповідності до положень ст.33 КУпАП, та з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини. Не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 без його участі, так як суд під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 було забезпечено можливість реалізації його процесуальних прав, передбачених ст.268 КУпАП, тобто його права передбачені вказаною нормою закону були поновлені апеляційним судом. Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.

З урахуванням вищезазначеного, вважаю, що постанова Дніпровського районного суду м. Києва від 24 січня 2020 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є законною та обґрунтованою і апеляційних підстав для її скасування не вбачаю.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 24 січня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 24 січня 2020 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Гриненко О.І.