Справа №367/2052/20 Головуючий в суді І інстанції - Линник В.Я.
Провадження №33/824/3504/2020 Доповідач - Габрієль В.О.
Категорія: ст.44-3 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Габрієля В.О., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 21 квітня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 21 квітня 2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , працюючої продавцем в магазині «Квіти Афродити», -

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 17000 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

Відповідно до постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, за те, що вона 21.03.2020 року о 09 год. 40 хв. в смт. Гостомель Київської області по вул. Бучанське Шосе, 20, здійснювала торгівлю квітами в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_2», в той час коли законодавством така торгівля була заборонена.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій вона просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Ірпінського міського суду Київської області від 21.04.2020 року, скасувати вказану постанову і закрити провадження.

Мотивуючи свої вимоги зазначає, що вона була присутня у судовому засіданні суду першої інстанції. Однак, оскільки вона не була обізнана з мотивами прийнятого рішення, вона була позбавлена можливості звернутися з апеляційною скаргою в десятиденний строк з дня винесення постанови. Враховуючи, що апеляційна скарга подана в межах встановленого законом строку з моменту отримання повного тексту рішення, апелянт просить вважати причини пропуску строку на апеляційне оскарження поважними і поновити його.

Апелянт вказує, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою, оскільки в справі немає жодного належного і допустимого доказу підтвердження вини ОСОБА_1 .

Зокрем її письмові пояснення були написані дільничим офіцером поліції Дробот Л.С . Проставлення свого підпису під написаним вона пояснює розгубленістю і знервованістю від візиту поліції і ще двох осіб. В судовому засіданні вона пояснила причину свого знаходження в магазині, яка була пов`язана з необхідністю догляду за квітами і торгівлю ними вона не здійснювала. Однак суд першої інстанції не взяв до уваги її пояснення та не навів мотиви їх відхилення. Письмові пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , це не передбачений КУпАП доказ, а відтак дані пояснення це не допустимі докази, які не могли братися судом до уваги. На дослідженому в судовому засіданні відеозаписі не міститься інформації про торгівлю квітами. Даний відеозапис знятий не нагрудною камерою працівника поліції, а одним з понятих, який не уповноважений КУпАП на такі дії. Тобто відеозапис також є недопустимим доказом.

Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_1 на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на судовий захист не повинно бути ілюзорним, а особа має мати реальну можливість оскаржити судове рішення.

Так, у пункті 36 рішення у справі «Bellet v. France» від 4 грудня 1995 року ЄСПЛ зазначив, що для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

ОСОБА_1 була присутня в судовому засіданні під час ухвалення оскаржуваного рішення, однак повне судове рішення з наведенням суддею мотивів його прийняття отримано нею 06.05.2020 року. Отже, ОСОБА_1 саме з моменту отримання повного судового рішення мала необхідні засоби для реалізації права на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

За таких обставин, та з метою забезпечення права на доступ до суду, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне поновити ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови Ірпінського міського суду Київської області від 21.04.2020 року.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Як слідує зі змісту ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією ст. 44-3 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вказана норма є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм та є обов`язковими для виконання.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби.

У відповідності до ст. 41 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Згідно з п.п. 3 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», в редакції чинній на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення, що на всій території України установлено карантин з 00 год. 01 хв. 17 березня 2020 року до 03 квітня 2020 року у зв`язку із чим заборонено роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення, крім роздрібної торгівлі продуктами харчування, пальним, засобами гігієни, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, засобами зв`язку, провадження банківської та страхової діяльності, а також торговельної діяльності і діяльності з надання послуг з громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, підтверджена дослідженими судом доказами, зокрема протоколом, письмовими поясненнями свідків та відеозаписом.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 201606 від 21 березня 2020 року, ОСОБА_1 21 березня 2020 року приблизно о 09 год. 40 хв. за адресою: АДРЕСА_2, здійснювала торгівлю квітами в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_2», чим порушила вимоги Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» (а.с.1).

З вказаного протоколу також вбачається, що ОСОБА_1 було роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.ст.55, 56, 59, 63 Конституції України, ст.268 КУпАП, що підтверджується її підписом.

В своїх письмових поясненнях до протоколу, ОСОБА_1 вказала, що не згодна з протоколом, оскільки не знала про заборону торгівлі.

З письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 21.03.2020 року (а.с.3,4) вбачається, що 21.03.2020 року вони були запрошені працівникам поліції у приміщення магазину з продажу квітів, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Коли вони зайшли до приміщення вказаного магазину, то побачили, як продавець продала невідомій жінці букет квітів, а та в свою чергу розрахувалась за них. Продавець факт продажу квітів визнала.

Зазначений протокол та письмові пояснення, враховуючи положення ст. 251 КУпАП, є доказами.

Досліджені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву у їх достовірності та допустимості, а отже підтверджують винуватість ОСОБА_1 в порушенні правил щодо карантину людей.

Доводи ОСОБА_1 щодо відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, є безпідставними.

Істотних порушень суддею місцевого суду норм матеріального права або порушень норм процесуального права під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, на які вказує апелянт, при апеляційному перегляді не встановлено.

Суд першої інстанції дослідив надані докази, з`ясував обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Таким чином, висновки суду в частині доведеності вини ОСОБА_1 є обґрунтованими.

У відповідності до ст.23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції, при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за 44-3 КУпАП та накладенні на неї стягнення були дотримані у повній мірі.

Доказів на спростування висновків місцевого суду апелянтом у апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході апеляційного розгляду не здобуто.

Із огляду на вищезазначене, постанова місцевого суду відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування апеляційний суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 поновити строк на оскарження постанови Ірпінського міського суду Київської області від 21 квітня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Ірпінського міського суду Київської області від 21 квітня 2020 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду В.О. Габрієль