Єдиний унікальний номер 235/1862/20
Номер провадження 33/804/379/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2020 року м. Бахмут Донецька область

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Круподеря Д.О., за участю секретаря судового засідання Ямчук О.М., особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 29 квітня 2020 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 29 квітня 2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в сумі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп.

Згідно до постанови суду, 15.03.2020 о 23.20 на 397 км а/д Знам`янка - Луганськ - Ізварино водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 210990-20, д/н НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота). Водій від продуття газоаналізатору Драгер, а також від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився в присутності свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, про що було складено протокол серії ДПР18№450678 від 15.03.2020 року

На вказану постанову суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій не погодившись з оскаржуваним рішенням, просить постанову скасувати та провадження по справі закрити. Вказує, що 15.03.2020 в нього буле погане самопочуття головний та зубний біль тому він прийняв ліки та автомобілем не керував, керувала його дружина, цього дня їх зупинили працівники поліції та запропонували пройти до приміщення яке знаходиться на блок-посту. Зазначає, що огляд був проведений не на місці зупинки транспортного засобу, а в приміщенні відділу поліції, що є порушенням порядку направлення водіїв для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння. Вказує, що свідки які були запрошені для складання протоколу не були очевидцями керування ним автомобілем. Вказує, що його належним чином не повідомляли про дату, час та місце розгляду адміністративного протоколу, та судом розглянуто справу за його відсутності, чим були порушені його права на захист. Вказує, що свідки на відео записі під час складання протоколу не підтвердили висновок поліцейського про запах алкоголю від нього. Вказує, що він у поясненнях у протоколі не підтверджував, що був у стані алкогольного сп`яніння, а лише відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння та продуття газоаналізатора драгер. Зазначає, що поліцейські не відсторонили його від керування транспортного засобу та не здійснено тимчасове затримання транспортного засобу. Вважає, що у матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують його вину. Просить оскаржувану постанову скасувати та провадження по справі закрити.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 про обставини скоєння адміністративного правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, враховуючи наступні обставини.

Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції завдано усіх можливих заходів для повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи, з наявних матеріалів вбачається, що судом неодноразово були направленні повістки про виклик до суду на адресу яка зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення, даний протокол був підписаний ОСОБА_1 та зауважень, щодо не вірно зазначеної адреси не вказав. Тому доводи апеляційної скарги про те, що було порушено право на захист ОСОБА_1 оскільки судом розглянуто адміністративну справу без його участі безпідставні.

Таким чином, вважаю, що суддя суду першої інстанції мав всі підстави для розгляду справи у відсутність ОСОБА_1 і ним забезпечено дотримання його права, передбаченого ст. 268 КпАП України, а саме на розгляд справи у його присутності.

Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказаних вимог судом першої інстанції при постановленні постанови дотримано не було.

В своїй постанові суд першої інстанції на підтвердження вини ОСОБА_1 та доведення факту керування ним транспортним засобом послався на протокол про адміністративне правопорушення, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , належним чином не перевіривши вказані докази.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 повністю підтримав доводи апеляційної скарги та пояснив, що він 15.03.2020 року о 23 години не керував автомобілем ВАЗ 210990-20, д/н НОМЕР_1 , а керувала його дружина ОСОБА_2 , зазначив, що о 23 години 10 хвилин їх зупинили для огляду транспортного засобу, дружина показала працівникам поліції її права, але багажник машини показував він, йому сказали, що необхідно пройти перевірку документів, він узяв свої документи з машини та почав стояти у черзі. Стояв довго, а тому почав нервувати оскільки у нього був зубний біль, та він запитав як йому прискорити перевірку та поїхати оскільки погано себе почуває, йому запропонували підписати якісь документи, він їх підписав щоб скоріше поїхати додому, після чого в нього забрали водійське посвідчення та відпустили.

В суді апеляційної інстанції був допитаний свідок ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, яка пояснила, що вона 15.03.2020 року приблизно о 23 години разом із своїм чоловіком ОСОБА_1 поверталися з дачного будинку до місця свого проживання м.Покровськ. У зв`язку із поганим самопочуттям, головним та зубним болем, чоловік прийняв ліки та сидів як пасажир, а вона керувала автомобілем ВА3210990-20, д/н НОМЕР_1 . На блок-посту приблизно о 23 години 10 хвилин їх зупинили для огляду транспортного засобу, вона працівникам поліції показала свої документи, після чого працівники поліції попрохали відкрити багажник авто, оскільки у них в машині була маленька дитина, багажник авто пішов відкривати її чоловік, після чого повернувся взяв з салону авто свої документи та пішов до споруди в якій працівники поліції перевіряли документи у інших чоловіків, його не було 20 - 30 хвилин, цей час вона чекала у машині, після чого чоловік повернувся у автомобіль, сказавши, що йому потрібно буде забрати своє водійське посвячення завтра, що там відбувалось не розповідав. Їй ніхто з працівників поліції не пропонував йти на перевірку.

Вказані обставини підтверджується відеозаписом, який наявний у матеріалах справи та на якому зафіксовано тільки відмову ОСОБА_1 від продуття газоаналізатору Драгер, а також відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в присутності свідків. Факт керування автомобілем на відео записі не зафіксовано.

За змістом правових норм, передбачених п.п. 2.5 Правил дорожнього руху України, ч. 1 ст. 130 КпАП України, до адміністративної відповідальності, зокрема, може бути притягнутий водій який на вимогу працівника поліції відмовляється пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тобто факт керування транспортним засобом є безумовною та обов`язковою часиною складу зазначеного правопорушення.

В судовому засіданні апеляційної інстанції було встановлено, що поліцейськими не було зафіксовано факту руху автомобіля ВАЗ 210990-20, д/н НОМЕР_1 , за керуванням ОСОБА_1 , за допомогою технічних засобів, а з письмових пояснень свідків не вбачається, що вони бачили факт руху вказаного автомобіля.

На підтвердження даних зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення та відомостей, які надав ОСОБА_1 судом апеляційної інстанції викликались особа, що склала протокол про адміністративне правопорушення, поліцейський СРПП №4 Покровського ВП ст. сержанта поліції ОСОБА_5 та працівник яким були опитані свідки поліцейський Покровського ВП ГУ НП в Донецькій області рядовий поліції ОСОБА_6 , свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 для підтвердження чи спростування факту зупинки автомобіля під керування ОСОБА_1 працівниками поліції та його відмову продуття алкотестеру Драгер та проходження медичного огляду на встановлення стану сп`яніння у встановленому законом порядку. Натомість вказані свідки до зали суду не з`явились, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року "Романаускас проти Литви" судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим; У рішенні ЄСПЛ від 21.07. 2011 року по справі "Коробов проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом". Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Відповідно до ч. 2 ст.251, п. 1 ч. 1 ст.255 КУпАП, законодавець покладає обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, органів внутрішніх справ (Національної поліції), тому у зв`язку із тим, що сержант поліції ОСОБА_5 та рядовий поліції ОСОБА_6 які є службовими особами, не з`явилися до судового засідання для підтвердження доказів на встановлення вини ОСОБА_1 в інкримінованому адміністративному правопорушенні, то апеляційний суд обмежений тільки тими доказами, що безпосередньо містяться в справі, яких на думку суду є недостатньо для встановлення наявності вини ОСОБА_1 та подальшим притягненням його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Апеляційний суд не можуть перебирати на себе обов`язок поліції передбачений ст. 251 КУпАП щодо збирання доказів винуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що також узгоджується із рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Карелін проти Російської Федерації» від 20 вересня 2016 року, висновки якого є обов`язковими до застосування при розгляді справ судами.

На підставі викладеного апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції не виконано вимоги ст.245 КУпАП про всебічне, повне та об`єктивне дослідження всіх обставин справи та про недоведеність вини ОСОБА_1 у порушенні ним вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху та вчиненні тим самим адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КпАП України провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у випадку встановлення відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст.294 КпАП України за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову і закрити провадження по справі.

На підставі наведеного, керуючись ч.2 ст.62 Конституції України, ст.ст.245, 247, 251, 252, 283, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 29 квітня 2020 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя