Провадження № 3/734/196/20 Справа № 734/138/20
ПОСТАНОВА

іменем України

20 січня 2020 року смт. Козелець

Суддя Козелецького районного суду Чернігівської області Бузунко О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт Козелець справу, що надійшла від ТВО командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , уродженця м Жовті Води Дніпропетровської області, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , місце служби і посада: військова частина НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 , курсант 2 навчальної батареї, військове звання: солдат,
за частиною четвертою статті 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
в с т а н о в и в:
Військовослужбовець строкової військової служби курсант солдат ОСОБА_2 04 січня 2020 року о 19.30 годині під час перевірки особового складу 2 навчальної батареї військової частини НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 був відсутній; 05 січня 2020 року близько 12.30 години солдат строкової служби ОСОБА_2 самостійно повернувся до розташування 2 НБ військової частини НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . Дане правопорушення вчинено в умовах особливого періоду, що діє на території України з 2014 року, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною четвертою статті 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Особа, що притягується до адміністративної відповідальності солдат ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений за допомогою SMS повідомлення. Разом з протоколом до суду надано заяву ОСОБА_2 про розгляд справи за його відсутності.

Згідно з вимогами статті 15 Кодексу України про адміністративні правопорушення військовослужбовці за вчинення військових адміністративних правопорушень несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б цього Кодексу, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Відповідно до статті 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил, затвердженого Законом України 24 березня 1999 року, військовослужбовці залежно від характеру вчиненного правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно - правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Стаття 27 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зазначає, що військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення злочину військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Згідно з вимогами статті 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України 24 березня 1999 року, за вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням є самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової служби, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до трьох діб.

Згідно з частиною третьою 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням є самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб,

Частиною четвертою статті 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за діяння, передбачені частинами першою або третьою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду.

Суд, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії А3435 № 1/2/10 від 09 січня 2020 року /в якому викладені пояснення ОСОБА_2 , згідно з якими 04 січня 2020 року пішов на звільнення до 18.00 години у містечко Десна, де зустрівся з родичами, які приїхали до нього на присягу, на зйомній квартирі вони вживали алкогольні напої і він ліг спати; наступного дня прокинувся і прийшов до розташування батареї близько 12.00 годині 05 січня 2020 року/, доповідь про неповернення зі звільнення, доповідь про повернення з самовільного залишення частини, дійшов висновку про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення, суд враховує дані про особу ОСОБА_2 , наявність щирого каяття, як обставини, що пом`якшує відповідальність, відсутність обтяжуючих обставин, те, що він проходить військову службу, під час якої вчинив дане правопорушення, та вважає можливим застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі ста сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Керуючись статтями 33, частиною четвертою статті 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , визнати винним у скоєнні правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та призначити адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 2 465 (дві тисячі чотириста шістдесят п`ять) гривень 00 коп. на користь держави.

Згідно з частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або внесення на неї подання прокурора такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення.

Відповідно до статті 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби і у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя Козелецького районного суду
Чернігівської області О.А. Бузунко