Справа №263/8116/20
Провадження №3/263/2564/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2020 року місто Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області Федоренко Тетяна Іванівна, розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.2 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

23 червня 2020 року приблизно о 13 годині 45 хвилин, за адресою: м. Маріуполь пр.Металургів, буд.53, ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння а саме: розширені зіниці, що не реагують на світло, поведінка що не відповідає обстановці, підвищена жвавість. Від проходження медичного огляду в КНП «МЦПЛЗ м.Маріуполя» для визначення стану сп`яніння відмовився в присутності 2 свідків у встановленому законом порядку. Повторно протягом року. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 до суду не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи не надавав, своєчасно повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду.

Відповідно до протоколу серії ДПР18 №523454 від 23.06.2020 ОСОБА_1 був обізнаний про складання відносно нього зазначеного протоколу про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 130 КУпАП та про його розгляд в суді, що засвідчують його підписи у відповідних графах, проте, жодних заходів з метою дізнатися про стан відомого йому судового провадження не вжив.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Так, Європейській суд з прав людини в своєму рішенні по справі «Пономарев проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

З огляду на вказані положення рішення Європейського суду з прав людини та положень чинного законодавства, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до вимог Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності можливість своєчасно дізнатись про хід судового розгляду.

Отже, ОСОБА_1 , будучи обізнаним про те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП, відносно нього відбудеться у Жовтневому районному суді м.Маріуполя Донецької області (про що свідчить підпис в протоколі) знехтував своїми процесуальними правами та процесуальними обов`язками.

Таким чином, відсутність ОСОБА_1 під час розгляду справи в суді зумовлена саме його пасивною поведінкою, небажанням брати участь в судовому засіданні та розцінюється судом як дії, спрямовані на ухилення від передбаченої законом відповідальності.

За вказаних обставин суд вважає можливим розглянути справу, за відсутності особи, яка притягається до відповідальності, на підставі наявних матеріалів.

Частина друга статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вчинене повторно протягом року.

Пунктом 2.5 ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, доведена належними доказами, дослідженими в судовому засіданні, зокрема, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 23.06.2020 року серії ДПР18 №523454, що є самостійним доказом у справі, зауважень до якого ОСОБА_1 не внесено, відеозаписом з нагрудної бодікамери поліцейського, постановами Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 30.01.2020 року, 19.03.2020 року, 20.03.2020 року про притягнення ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , та іншими матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що ОСОБА_1 , будучи особою, яка протягом року була притягнена до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП, протягом року не виконав зазначені вимоги Правил дорожнього руху, таким чином його провина у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП доведена в повному обсязі.

Підстав, що виключають адміністративну відповідальність згідно зі ст. 17 КУпАП, у справі не встановлено. Терміни притягнення до адміністративної відповідальності не збігли.

Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Отже, стягнення є засобом впливу на свідомість правопорушника і головна його мета виховання порушника, формування у нього законослухняної поведінки, у зв`язку із чим своєчасне застосування заходів стягнення за адміністративні правопорушення є засобом запобігання суспільно небезпечних діянь.

На виконання вимог ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення, судом враховується характер вчинених правопорушень, які відноситься до грубих порушень ПДР України як такі, що безпосередньо впливають на безпеку дорожнього руху та її учасників; особу, що притягається до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно довідки поліцейського інспектора відділу адміністративної практики УПП в Донецькій області ОСОБА_1 позбавлений посвідчення водія на право керування транспортним засобом, у зв`язку із чим, у суду відсутні підстави накладення адміністративного стягнення у виді позбавленням права керування транспортними засобами. При цьому суд керується роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України N 14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", згідно з якими позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати як додаткове покарання незалежно від того, що особу вже було позбавлено такого права в адміністративному порядку. Однак призначення цього покарання особі, яка взагалі не мала права керувати транспортними засобами, є неможливим.

Враховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, дані про особу, що притягається до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Згідно з вимогами ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. ст., 40-1, ст.130, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме в сумі 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя Т.І.Федоренко