3/337/673/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2020р. Суддя Хортицького районного суду м.Запоріжжя Мурашова Наталія Анатоліївна, розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Хортицького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фізична особа-підприємець, зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.3 ст.173-4 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом ГР №050785, складеним 23.03.2020р. інспектором ЮП Хортицького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області Гнедиш О.Є., «малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , застосовує боулінг під час навчального процесу на протязі тривалого часу, а саме, зривання учбового процесу, проявляє девіантну поведінку, що завдає суттєву перешкоду навчальному процесу, не реагування на зауваження учасників навчального процесу», чим ОСОБА_1 скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.173-4 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні даного правопорушення не визнала та пояснила, що зараз її син перебуває в підлітковому віці і через розірвання між нею та батьком дитини шлюбу, син емоційно реагує на всі події, в т.ч. в школі. Протягом останнього року дійсно до його поведінки з боку вчителів були зауваження, але ситуація усугубляється тим, що з боку вчителів і однокласників на цьому акцентується занадто уваги, а не приймаються заходи для залагодження конфлікту. Деякі вчителі своїм ставленням провокують такі ситуація. Вона разом з батьком дитини зі свого боку намагаються впливати на поведінку сина, зараз з ним працює психолог, син ходить до спортивної секції і там все гаразд, претензій до дитини немає, поводиться він адекватно. Просить не притягувати її до відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно з ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245 КУпАП).

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вирішуючи справу, суд виходить з того, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у ст.258 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст.251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст.256 КУпАП.

Відповідно до ст.256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Крім того, у зв`язку із застосуванням принципу презумпції невинуватості саме інспектор поліції, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинен зібрати докази наявності події і складу адміністративного правопорушення, винуватості особи, тобто довести наявність законних підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

У своїх рішеннях, в тому числі і проти України, ЄСПЛ неодноразово наголошував на необхідності суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т.ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

П.2 ст.6 Конвенції про основні права та свободи людини і відповідна практика ЄСПЛ вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного.

Деталі обвинувачення мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (Справа «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року).

Особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

Так, ч.1 ст.173-4 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за булінг (цькування), тобто діяння учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого.

Згідно з ч.3 ст.173-4 КУпАП діяння, передбачене ч.1 цієї статті, вчинене малолітніми або неповнолітніми особами віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років, тягне за собою накладення штрафу на батьків або осіб, які їх замінюють, від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від двадцяти до сорока годин.

Відповідно до п.3-1 ст.1 Закону України «Про освіту» типовими ознаками булінгу (цькування) є: систематичність (повторюваність) діяння; наявність сторін - кривдник (булер), потерпілий (жертва булінгу), спостерігачі (за наявності); дії або бездіяльність кривдника, наслідком яких є заподіяння психічної та/або фізичної шкоди, приниження, страх, тривога, підпорядкування потерпілого інтересам кривдника, та/або спричинення соціальної ізоляції потерпілого.

Згідно з ст.52 вказаного Закону учасниками освітнього процесу є здобувачі освіти; педагогічні, науково-педагогічні та наукові працівники; батьки здобувачів освіти; фізичні особи, які провадять освітню діяльність; інші особи, передбачені спеціальними законами та залучені до освітнього процесу у порядку, що встановлюється закладом освіти.

Здобувачі освіти, педагогічні працівники мають право, зокрема, на захист під час освітнього процесу від приниження честі та гідності, будь-яких форм насильства та експлуатації, булінгу (цькування), дискримінації за будь-якою ознакою, та зобов`язані поважати гідність, права, свободи та законні інтереси всіх учасників освітнього процесу, дотримуватися етичних норм.

Дослідивши надані матеріали, суд встановив, що в порушення вказаних вимог діючого законодавства в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не зазначено час та місце скоєння правопорушення, а суть адміністративного правопорушення викладена без конкретизації суб`єктивних та об`єктивних ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-4 КУпАП.

Зокрема, в протоколі не зазначено, чи є малолітній ОСОБА_2 учасником освітнього процесу та в якому навчальному закладі, що, в свою чергу впливає на визначення місця вчинення адміністративного правопорушення.

Також в протоколі не зазначено, які саме насильницькі дії, по відношенню до кого (тобто хто є жертвою/потерпілим), коли саме (з вказівкою на конкретний час кожної події) були вчинені малолітнім ОСОБА_2 , враховуючи, що за ознаками булінгу таке насильство може бути психологічним, фізичним, економічним, сексуальним, при цьому, мати конкретні прояви, вчинятися з прямим умислом та систематично.

Крім того, обов`язковою ознакою булінгу є заподіяння в результаті такого насильства шкоди психічному або фізичному здоров`ю потерпілого.

В даному випадку в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені відомості про негативні наслідки протиправних дій малолітнього ОСОБА_2 у вигляді шкоди психічному або фізичному здоров`ю конкретного потерпілого за кожним конкретним епізодом насильницьких дій, які в сукупності підпадали би під ознаки булінгу.

При цьому, в протоколі зазначено, що потерпілими в даній справі є учасники освітнього процесу ЗЗБ НВК №106, 7-В, без зазначення їх конкретних даних прізвища, ім`я, по батькові, місця проживання, що є порушенням вимог ст.173-4 та ст.256 КУпАП.

Визначити конкретну потерпілу особу (потерпілих осіб) за доданими до протоколу матеріалами також неможливо і це не входить до обов`язків суду.

За змістом складеного протоколу, булінг з боку малолітнього ОСОБА_2 полягає в зриванні на протязі тривалого часу учбового процесу, прояві девіантної поведінки, не реагуванні на зауваження учасників освітнього процесу, що завдає суттєву перешкоду навчальному процесу.

Однак таке викладення суті адміністративного правопорушення, як вже зазначалось вище, є загальним, неконкретизованим і взагалі не відповідає визначенню булінга та його ознакам, які містяться в диспозиції ч.1 ст.173-4 КУпАП і в п.3-1 ст.1 Закону України «Про освіту».

Крім того, в протоколі зазначено про наявність свідків, але у відповідній графі відсутні відомості про їх прізвища, ім`я, по батькові, місце проживання, підпис.

Пояснення потерпілих, свідків, відібрані інспектором поліції під час перевірки виявленого факту адміністративного правопорушення, до протоколу про адміністративне правопорушення не додані.

Додані до протоколу доповідні записки деяких учнів 7-В класу та вчителів також містять загальні відомості щодо поведінки ОСОБА_2 . При цьому, вони не містять відміток про їх реєстрацію, резолюцію відповідної посадової особи щодо прийняття заходів реагування та визначення відповідальної за це особи, дані про осіб, які їх склали, не посвідчені, у зв`язку з чим вони викликають обґрунтовані сумніви в їх достовірності, а відповідно належності та допустимості як доказів.

Не є належним доказом вчинення малолітнім ОСОБА_2 булінгу і протокол №1 засідання комісії з розгляду випадків булінгу (цькування) Запорізького загальноосвітнього багатопрофільного навчально-виховного комплексу №106, оскільки він також містить загальні відомості щодо поведінки учня 7-В класу ОСОБА_2 , зауваження вчителів щодо його поведінки та рівня навчання, без конкретизації обов`язкових ознак булінгу та часу його вчинення.

В порушення ст.256 КУпАП протокол не містить підпису ОСОБА_1 як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Запис про відмову від підписання протоколу цією особою інспектором поліції не вчинений.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.173-4 КупАП не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, у зв`язку з чим не є належним та допустимим доказом. Інші належні та допустимі докази на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 складу зазначеного адміністративного правопорушення, суду не надані.

При цьому, за усталеною практикою ЄСПЛ суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Беручи до уваги вищевикладене, враховуючи вимоги ст.7,245,252,280 КУпАП, оцінивши обставини справи та надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-4 КупАП, належними та допустимими доказами поза розумним сумнівом не доведений, що в силу принципу презумпції невинуватості трактується судом на її користь.

У зв`язку з цим, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-4 КУпАП, і на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі слід закрити.

Керуючись ст.3,62 Конституції України, ст.7,9,173-4,245,247,251,252,256,268,280,283 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративного правопорушення за ч.3 ст.173-4 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів з дня її постановлення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Суддя Хортицького районного суду

м. Запоріжжя Н.А. Мурашова

13.07.2020