ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/634/20 Справа № 932/2062/20 Суддя у 1-й інстанції - Карягіна Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко Н. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2020 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши апеляційні скарги ОСОБА_1 та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 , на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 травня 2020 року, якою провадження, щодо

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

закрито, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, 04.02.2020 о 08.55 год. водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Хонда» д/н НОМЕР_1 , знаходячись на вул. Європейській, 15 у м. Дніпро, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Сітроен» д/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , яка рухалася у попутному напрямку з правого боку. Внаслідок ДТП транспортні засоби пошкоджені, чим ОСОБА_2 порушив п.п. 13.1, 13.3 ПДР України, й скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 травня 2020 року провадження у справі щодо ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати, визнати ОСОБА_2 винним у в чиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження у справі закрити на підставі ст. 38 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначила, що постанова підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Так, ОСОБА_1 вважає, що ОСОБА_2 порушив ряд вимог ПДР, що з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з ДТП. Разом із цим, звертає увагу, що локалізація та механізм утворення пошкоджень, отриманих автомобілем «Honda Accord» д/н НОМЕР_1 відповідає інтервалу між автомобілями «Honda Accord» д/н НОМЕР_1 та «Citroen Berlingo» д/н НОМЕР_2 , зафіксованому при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, та черговості руху і розміщення транспортних засобів відносно один одного у русі, що в момент ДТП та після нього, обумовило складання правового дзеркала заднього виду автомобіля Honda Accord у напрямку руху годинникової стрілки, тобто внутрішньою частиною дзеркала до правого переднього бокового вікна автомобіля Honda Accord. При цьому, вважає доводи водія ОСОБА_2 щодо маневру Citroen Berlingo та руху у момент ДТП з подальшим ніби-то вирівнюванням автомобіля на дорозі, не відповідають механізму і локалізації пошкоджень, отриманих автомобілем Honda Accord не узгоджуються з фактичними обставинами щодо обмеженості маневрування інтервалом між автомобілями.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить поновити пропущений строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати та винести нову, якою визнати винною у вчиненні ДТП ОСОБА_1 .

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження постанови, ОСОБА_2 посилається на те, що вступну та резолютивну частини постанови не проголошувалось в судовому засіданні, а повний текст постанови він тримав лише 18 травня 2020 року.

Вимоги скарги ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що постанова підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, оскільки ОСОБА_1 спочатку визнала свою провину у вчиненні ДТП, однак після виклику працівників поліції змінила свої покази та заперечувала провину. До того ж вказує, що в судовому засіданні просив витребувати відеозапис з камер "Безпечне місто" та викликати свідка ОСОБА_3 , яка перебувала в його машині під час ДТП, однак суд безпідставно відмовив в задоволенні його клопотання й в постанові зазначив, про відсутність свідків ДТП.

Заслухавши ОСОБА_1 , яка підтримала свою апеляційну скаргу та заперечувала проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , який підтримав свою скаргу та заперечував проти задоволення скарги ОСОБА_1 , захисника ОСОБА_2 - адвоката Ткачука В.А., який підтримав позицію свого підзахисного, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, суд приходить до такого висновку.

Вирішуючи питання про необхідність поновлення ОСОБА_2 строку на апеляційне оскарження постанови, суд апеляційної інстанції виходить з того, що оскаржуване рішення було ухвалено за участю ОСОБА_2 , проте його копія була отримана ним лише 18 травня 2020 року, про що свідчить розписка останнього.

За таких обставин, суд вважає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови та приходить до висновку, що його слід поновити.

Розглядаючи апеляційні скарги по суті заявлених у них вимог, суд виходить з того, що відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ці вимоги, судом першої інстанції були дотримані в повному обсязі.

Матеріалами провадження встановлено, що ОСОБА_2 ставиться у провину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Так, працівниками патрульної поліції встановлено порушення ОСОБА_2 п.п. 13.1 та 13.3 ПДР України, про що зазначено у протоколі.

Між тим, обставина порушення ОСОБА_2 ПДР, під час судового розгляду, свого підтвердження не знайшла.

Як видно з матеріалів справи, жодні наявні у ній докази беззаперечно не доводять вину ОСОБА_2 , що об`єктивно встановлено судом під час судового розгляду.

З наданих учасниками ДТП пояснень можливо встановити лише те, що обидва водія бачили перешкоду у вигляді одне одного, що ставить під сумнів зазначені у протоколі обставини.

Так, ОСОБА_2 вказав на те, що рухався лівою смугою, тоді як ОСОБА_1 , рухаючись у праві, намагалась об`їхати перешкоду, внаслідок чого сталось ДТП.

Водночас, ОСОБА_1 зауважила, що рухаючись у праві смузі, бачила у лівій смузі руху автомобіль під керуванням ОСОБА_2 , який намагався її випередити, проте він не розрахував дистанцію та зачепив її.

З долученої до протоколу схеми ДТП, також достеменно неможливо встановити, що саме дії ОСОБА_2 спричинили ДТП.

Не доводять ці обставини й долучені до схеми фотокартки з місця ДТП.

З метою з`ясування механізму ДТП та усунення встановлених суперечностей, судом апеляційної інстанції було допитано свідка ОСОБА_3 . Між тим, повідомити суду обставини, що мають істотне значення для вирішення справи свідок не змогла.

З урахуванням встановлених судом протиріч, й враховуючи те, що обидва водія засвідчили, що бачили перешкоду, а отже спроможні були її виявити та вжити заходів для уникнення ДТП, дійти беззаперечного висновку про наявність вини у його вчиненні саме ОСОБА_2 неможливо.

Вирішуючи питання достатності доказів для доведення вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, суд виходить також й з того, що матеріали справи не містять відомостей про те, чи дійсно на смузі руху ОСОБА_1 була перешкода та вона здійснювала її об`їзд, який був інтервал між її автомобілем та цією перешкодою, а також чи був вімкнений ОСОБА_1 сигнал повороту, що дозволило б ОСОБА_2 передбачати траєкторію її руху.

За цих умов, суд погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не доведена поза розумним сумнівом, тому визнати обґрунтованими доводи скарги ОСОБА_1 не може.

Що стосується вимог апеляційної скарги ОСОБА_2 про необхідність встановлення вини у ДТП ОСОБА_1 , то вони не заслуговують на увагу, оскільки суд пов`язаний межами складенного протоколу та не вправі в межах справи щодо ОСОБА_2 вирішувати питання щодо доведеності вини іншого учасника ДТП.

Отже, судом першої інстанції правильно досліджено наявні у справі докази та вірно надано їм відповідну правову оцінку.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне подані апеляційні скарги залишити без задоволення, як необгрунтовані, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 07 травня 2020 року - задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 07 травня 2020 року.

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 07 травня 2020 року, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського апеляційного суду Н.В. Коваленко