Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/1491/20
Провадження № 3/376/404/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" липня 2020 р. суддя Сквирського районного суду Київської області Віговський С.І., розглянувши в м. Сквира адміністративний матеріал, що надійшов від поліцейського СРПП № 3 Сквирського ВП ГУ НП в Київській області сержанта поліції Гребенюка О.О., про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, місце народження: с. Нігин, Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, жительку АДРЕСА_1 , фізичну особу-підприємця,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 Кодексу України про адміністративне правопорушення, -

встановив:

Згідно протоколу адміністративного правопорушення, 02.07.2020 року о 12.00 год. АДРЕСА_2 у магазині гр. ОСОБА_1 , будучи ФОП, не організувала проведення температурного скринінгу продавця та перебувала за прилавком без рукавичок, чим порушила вимоги абз. 3 п. 3 Рекомендацій щодо протиепідемічних заходів, затверджених постановою МОЗ від 09.05.2020р. № 17, чим скоїла правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданнісвою провину не визнала, заперечила щодо обставин викладених в протоколі та доданих до нього матеріалах, так як вони не відповідають фактичним обставинам справи та просила закрити провадження по справі на підставі відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 44-3 КУпАП, порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб, іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами», тягне за собою адміністративну відповідальність.

Норма статті 44-3 КУпАП носить бланкетний характер, а тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути зазначено, яку конкретно заборону відповідного пункту нормативно-правового акту, яким встановлюються правила карантину, порушила особа, щодо якої складено протокол.

Статтею 10 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06.04.2000 року № 1645-ІІІ (далі Закон № 1645-ІІІ) визначено основні принципи профілактики інфекційних хвороб, одним з яких є дотримання підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та громадянами санітарно-гігієнічних та санітарно-протиепідемічних правил і норм при здійсненні будь-яких видів діяльності.

Частиною 1 ст. 11 Закону № 1645-ІІІ встановлено, що організація та проведення профілактичних і протиепідемічних заходів, зокрема щодо санітарної охорони території України, обмежувальних заходів стосовно хворих на інфекційні хвороби та бактеріоносіїв, виробничого контролю, у тому числі лабораторних досліджень і випробувань при виробництві, зберіганні, транспортуванні та реалізації харчових продуктів і продовольчої сировини та іншої продукції, при виконанні робіт і наданні послуг, а також організація та проведення медичних оглядів і обстежень, профілактичних щеплень, гігієнічного виховання та навчання громадян, інших заходів, передбачених санітарно-гігієнічними та санітарно-протиепідемічними правилами і нормами, у межах встановлених законом повноважень покладаються на органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, органи державної санітарно-епідеміологічної служби, заклади охорони здоров`я, підприємства, установи та організації незалежно від форм власності, а також на громадян.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 р. за № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» (чинної, станом на час виникнення спірних правовідносин; далі - Постанова № 392) зі змінами, встановленими постановою КМУ від 17.06.2020 р. за № 500 від 17.06.2020р., продовжено з 22 травня 2020 р. до 31 липня 2020 р. на всій території України дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та встановлено, що в регіонах, в яких встановлено карантин, застосовуються протиепідемічні заходи, що визначаються цією постановою, а також заходи, що додатково встановлені органами державної влади та органами місцевого самоврядування в межах компетенції. Підпунктом 1 п. 3 Постанови Постанова № 392 (пункту постанови чинного, станом на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що на період дії карантину забороняється перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Згідно п. 7 Постанови головного державного санітарного лікаря України за № 17 від 09.05.2020р. «Про затвердження Тимчасових рекомендацій щодо організації протиепідемічних заходів при торгівлі продовольчими (окрім ринків) та непродовольчими товарами на період карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", працівники закладів торгівлі, в тому числі, які видають замовлення та здійснюють розрахунок повинні бути одягнені в медичну маску або респіратор та одноразові рукавички.

За загальними положеннями адміністративного права, особа вважається винуватою у скоєнні правопорушення за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення.

За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 18.07.2019 р. у справі № 216/5226/16-а (2-а/216/33/17), притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а непідтвердження здійснення правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 536/1703/17, адміністративне провадження № К/9901/3839/17 (ЄДРСРУ № 82707106).

Згідно вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На обґрунтування вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, суду надано протокол про адміністративне правопорушення, а також її письмові пояснення, довідку про не притягнення до адміністративної відповідальності протягом 2020 року.

У протоколі про адміністративне правопорушення поліцейський СРПП № 3 Сквирського ВП ГУ НП в Київській області сержант поліції ОСОБА_2 посилається на порушення ОСОБА_3 саме абз. 3 пункту 3 Рекомендацій щодо протиепідемічних заходів, затверджених постановою МОЗ від 09.05.2020р. № 17.

Разом з тим, абзацу 3 пункту 3 Постанови головного державного санітарного лікаря України за № 17 від 09.05.2020р. «Про затвердження Тимчасових рекомендацій щодо організації протиепідемічних заходів при торгівлі продовольчими (окрім ринків) та непродовольчими товарами на період карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" не існує, як не існує взагалі і пункту 3 у цій Постанові, а в пункті 2 цієї Постанови зазначено, що на вході до закладу торгівлі, а також на кожному вході до торговельно-розважального центру необхідно: розмістити інформаційні матеріали щодо профілактики коронавірусної хвороби COVID-19 та повідомлення з проханням до відвідувачів залишатися вдома (утриматися від відвідування) при наявності ознак респіраторних захворювань; організувати місця для обробки рук спиртовмісними антисептиками з концентрацією активно діючої речовини понад 60% для ізопропілових спиртів та понад 70% для етилових спиртів.

Відповідно до п. а ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Відповідно до ст. 278 КУпАП, суддя при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відсутність у протоколі конкретної норми (підпункту, пункту, частини статті) нормативно - правового акту, яку порушила особа, порушує право особи на захист і унеможливлює для судді усунути зазначені недоліки самостійно, адже розглядаючи справу, суддя зберігає неупередженість і не може вийти за рамки пред`явленого обвинувачення (протоколу), і так само самостійно знаходити нові обставини та підстави для засудження особи, займаючи тим самим обвинувальну позицію у справі.

Згідно усталеної судової практики ЄСПЛ (рішення від 30 травня 2013 року у справі «Малофєєва проти Росії» (Malofeyeva v. Russia), заява № 36673/04); рішення від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії»(Karelin v. Russia), заява № 926/08) у випадку, «коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У письмових поясненнях ОСОБА_1 від 02.07.2020 року, що є наявними у матеріалах справи, вказано, що вона на даний час є фізичною особою-підприємцем та має у своїй власності магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою АДРЕСА_2 . 02.07.2020 року близько 12 години вона здійснювала торгівлю продуктами харчування, засобами гігієни та алкогольними напоями. В цей час з перевіркою до магазину «Продукти», де вона працювала, завітали працівники поліції з перевіркою дотримання правил карантину, який продовжений до кінця липня 2020 року. При цьому працівники поліції здійснювали перевірку за допомогою відео-камери та в захисних масках. Під час перевірки працівниками поліції було виявлено порушення правил карантину, а саме, - в магазині ОСОБА_1 як продавець не організувала проведення температурного скринінгу продавця та перебувала за прилавком без рукавичок, чим порушила вимоги абз. 3 п. 3 щодо дотримання правил карантину.

Оцінюючи пояснення ОСОБА_1 у сукупності з іншими доказами, суд вважає, що вони не можуть бути прийняті у якості доказу її вини, оскільки суду не відомі обставини, при яких вони написані та не встановлено, чи були вони надані добровільно, чи не було застосування примусу з боку працівників поліції під час оформлення адміністративного матеріалу.

При цьому, як у протоколі про адміністративне правопорушення, так і в письмових поясненнях ОСОБА_1 , працівником поліції зазначено посилання на порушення неіснуючого абз. 3 пункту 3 Постанови Головного санітарного лікаря України № 17, крім того, без зазначення у протоколі повної назви цієї постанови, а в письмових поясненнях - її повної назви, дати винесення та номеру.

До того ж, до протоколу, крім письмових пояснень ОСОБА_1 , не додано жодного доказу на підтвердження обставин викладених в протоколі та доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення, а саме, матеріали відео-камери за допомогою якої працівники поліції здійснювали перевірку дотримання правил карантину, на що є посилання у письмових поясненнях ОСОБА_1 .

Окрім наведеного, у матеріалах справи відсутній письмовий доказ того, що ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа підприємець (витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), а отже те, що вона може бути суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП; а зазначення ОСОБА_1 у письмових поясненнях, що вона на даний час є фізичною особою-підприємцем, не є належним та допустимим доказом, що підтверджує такий її статус.

Також протокол про адміністративне правопорушення не містить відомостей щодо свідків правопорушення.

Отже суд вважає, що оскільки в порушення вимог ст. 251 КУпАП до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено достатніх належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, зазначеного у протоколі, її вина у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, не доведена.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо недоведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд вважає, що провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП слід закрити, за відсутності у її діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, тому оскільки на ОСОБА_1 не накладено адміністративного стягнення, то з неї не може бути стягнуто судовий збір.

Керуючись ст. 44-3 та ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, місце народження: с. Нігин, Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, жительки АДРЕСА_1 , фізичної особи-підприємця, до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 Кодексу України про адміністративне правопорушення, - закрити за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником,протягом 10 днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Сквирський районний суд Київської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя С. І. Віговський