ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/49/20 Справа № 191/4211/19 Суддя у 1-й інстанції - Кухар Д. О. Суддя у 2-й інстанції - Кондаков Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2020 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Кондаков Г.В., за участю ОСОБА_1 - особи, що притягується до адміністративної відповідальності, представника потерпілого ОСОБА_2 - адвоката Колотило Б.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу останнього на постанову Синельніківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2019 року, -

в с т а н о в и в:

Постановою Синельніківського міськрайонного суду Дніпропетровської області 26 листопада 2019 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, на утриманні має неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає - 340 грн.

На думку суду ОСОБА_1 скоїв правопорушення при наступних обставинах.

30 жовтня 2019 року о 01 год. 45 хв. по вул. М.Коцюбинського в районі перехрестя з пл. Успенського в м. Дніпрі, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки "MAZDA-6" з державним реєстраційним номерним знаком " НОМЕР_1 ", при виникненні перешкоди та небезпеки для руху, яку він об`єктивно спроможній був виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2 , який знаходився на проїжджій частині попереду по ходу руху, чим порушив вимоги п. 12.3 "Правил дорожнього руху України".

На переконання суду першої інстанції вказані протиправні дії ОСОБА_1 утворюють склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Представник потерпілого не згоден з даним рішенням суду першої інстанції. В апеляційній скарзі просить його в частині накладення стягнення, у зв`язку з його м`якістю, скасувати, прийняти нову постанову, якою накласти на ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом на певний строк.

Вважає, що обраний вид стягнення не відповідає характеру скоєного правопорушення та наслідкам протиправної діяльності водія ОСОБА_1 .

Стверджує, що поведінка останнього не свідчить про те, що той розкаявся, оскільки після отриманої потерпілим травми, не відшкодував завданої шкоди.

Вказує на те, що суд своєчасно не повідомив потерпілого про день, час та місце розгляду справи. Тим самим, було порушено його процесуальні права на участь в судовому засіданні.

Стверджує, що сукупність даних про особу ОСОБА_1 та вказаних процесуальних порушень позбавляло суд першої інстанції прийняти рішення про накладення найменш суворішого стягнення.

Дослідив матеріали справи, перевірив доводи, на які посилається представник потерпілого, заслухав особу, яка притягнута до адміністративної відповідальності, суд апеляційної інстанції вважає, що вони не можуть підлягати задоволенню з наступних підстав.

Посилання в скарзі про накладення на винну особу занадто м`якого стягнення є безпідставними.

Апеляційний суд, відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, переглядає справу в межах апеляційної скарги. Тому згідно з вимогами даної процесуальної норми, не перевіряє доведеність вини ОСОБА_1 в скоєнні правопорушення

Дослідив належним чином докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку про винність ОСОБА_1 в правопорушенні, яке скоєне при встановлених судом першої інстанції обставинах.

Визнав останнього винним, суд, розв`язуючи питання щодо обрання виду і розміру стягнення, керувався вимогами, передбаченими ст. 33 КУпАП, а саме прийняв до уваги характер вчиненого правопорушення, особу порушника, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, не працює, мав на отриманні двох неповнолітніх дітей, мати похилого віку, 1942 року народження, визнав свою вину і розкаявся у скоєному.

В засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтвердив своє ставлення до скоєного, а саме, що розкаявся. Стверджував, що не залишив намірів відшкодувати шкоду. Оскільки з представником потерпілого склалися напружені відносини, пов`язані із спонуканнями відшкодувати її в розмірі, який не відповідає наслідкам, пропонував підтвердити їх відповідними даними. Таких даних не надано, тому питання щодо розміру шкоди залишилось відкритим на момент розгляду справи в суді.

Сукупність наведених даних приводить суд апеляційної інстанції до того, що суд обрав вид і розмір стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах санкції, передбаченого нормою закону в порушенні якого ОСОБА_1 визнано винним. Підстав для скасування рішення і накладення на винного більш суворішого стягнення, суд не знаходить.

Посилання на порушення процесуального права потерпілого заслуговують на увагу. Дійсно потерпілий належним чином не повідомлений про розгляд справи. Між тим, в засіданні суду апеляційної інстанції останньому через його представника була надана можливість з урахуванням бажання на відповідній стадії реалізувати своє право, про що не заперечував адвокат Колотило Б.В. За таких обставин суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для скасування судового рішення у зв`язку з процесуальними порушеннями.

Керуючись ст. 294 КУпАП суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника потерпілого - адвоката Колотило Б.В. залишити без задоволення, а постанову Синельніківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченою ст. 124 КУпАП - без змін.

Постанова остаточна. Оскарженню не підлягає і набирає чинності з дня оголошення.

Суддя: Г.В. Кондаков