Справа № 304/917/20 Провадження № 3/304/332/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2020 року м. Перечин

Суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Чепурнов В.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Перечинського відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. В.Березний Великоберезнянського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, офіційно не працевлаштованого,

за ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

17 липня 2020 року о 15.30 год ОСОБА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого проживання у АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , 2016 року народження, насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, яке ставиться йому у провину, не визнав, не розкаявся, при цьому зазначив, що у його діях відсутній склад вищевказаного адміністративного правопорушення.

Не зважаючи на невизнання особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, своєї вини, така стверджується дослідженими та перевіреними у судовому засіданні доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 152715 від 21 липня 2020 року, письмовими поясненнями ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також іншими матеріалами справи про адміністративне правопорушення, які не викликають у судді сумніви у їх об`єктивності та неупередженості.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

При цьому суддя враховує, що у своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom, заява № 25) від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» (Korobov v. Ukraine, заява № 39598/03) від 21 жовтня 2011 року Європейським судом з прав людини зазначено, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Отже, наведені та досліджені в судовому засіданні докази дають підстави визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

При накладенні стягнення суддя враховує характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

При цьому суддя також враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (Baklanov v. Russia, заява №68443/01, рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (Frizen v. Russia, заява №58254/00 рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (Ismayilov v. Russia, заява №30352/03, п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Отже, враховуючи вищевикладене, а також беручи до уваги особу ОСОБА_1 , який раніше притягався до адміністративної відповідальності, його винятковий цинізм та особливу зухвалість при вчиненні адміністративного правопорушення, неповагу до норм закону та правил соціального співжиття, вчинення проступку у стані алкогольного сп`яніння, суддя вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту, яке за своїм видом і розміром буде справедливим, відповідатиме характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами.

Положення статті 326 КУпАП, яке передбачає, що постанова районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду (судді) про застосування адміністративного арешту та арешту з утриманням на гауптвахті виконується негайно після її винесення, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 23 листопада 2018 року № 10-р/2018), а відтак суддею не застосовуватиметься.

Керуючись ст. ст. 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП і піддати адміністративному стягненню у виді адміністративного арешту на строк 15 (п`ятнадцять) діб.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп. судового збору.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Закарпатського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя:Чепурнов В. О.