Справа № 645/2212/20
Провадження № 3/645/995/20
ПОСТАНОВА
16 липня 2020 року м. Харків

Суддя Фрунзенського районного суду м. Харкова Бабкова Т.В., розглянувши матеріали, що надійшли з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП:
ОСОБА_1 , уродженця Харківської області, громадянина України, тимчасово не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
ОСОБА_1 21.04.2020 року о 07 год. 50 хв., керуючи транспортним засобом РУТА 17, номерний знак НОМЕР_1 , за адресою: м. Харків, пр. Московський, 252-Б, здійснював регулярні пасажирські перевезення міського сполучення за маршрутом «станція метро «Індустріальна» - майдан Конституції» попри їх заборону, чим порушив п.п. 9 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 року (за змінами).
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без його участі. Крім того ОСОБА_1 надіслав на адресу суду письмові заперечення, в яких зазначив, що викладена у протоколі суть правопорушення не відповідає фабулі ст. 44-3 КУпАП. Так, 29.05.2020 року після ознайомлення із матеріалами справи виявлено, що постанова судді Фрунзенського районного суду м. Харкова Іващенка С.О. не виконана, адміністративний матеріал повернувся на адресу суду із тими самими, виявленими раніше, порушеннями. Після чого, суддею Фрунзенського районного суду м. Харкова Іващенком С.О. винесена постанова про направлення матеріалу на доопрацювання. Тому вважає, що адміністративний матеріал не містить належних та допустимих доказів його вини. 08.05.2020 року адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 повторно направлений до Фрунзенського районного суду м. Харкова, доповнений лише рапортом інспектора БДР УПП в Харківській області лейтенанта поліції Катамадзе Е. без надання жодного доказу вини ОСОБА_1 . Так, на виконання постанови судді Фрунзенського районного суду м. Харкова Іващенка С.О., в частині зазначення місця роботи ОСОБА_1 , лейтенант поліції Катамадзе ОСОБА_2 повідомляє про нібито помилково зазначені відомості щодо місця роботи ОСОБА_1 та необхідність взяти до уваги саме інформацію про те, що ОСОБА_1 працює водієм СПВ 17 Рута. ОСОБА_3 лише інформує суд про таке, при тому жодних належних доказів, а саме: трудового договору, договору найму транспортного засобу, договору оренди тощо, поліцейський не надає. ОСОБА_1 надає суду копію трудової книжки, як доказ того, що він дійсно не працює, трудова книжка знаходиться на руках, а не на підприємстві, останній запис про звільнення з попереднього місця роботи зроблено 21.07.2015 року. Станом на день складання протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 дійсно не працює. Отже, постанова судді Фрунзенського районного суду м. Харкова Іващенка С.О. не виконана, жодних належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 суду не надано. Додатково звертає увагу суду на правильне застосування суддею Фрунзенського районного суду м. Харкова Іващенко С.О. норм ст. 251 КУпАП щодо сторони доказування. Таким чином, ОСОБА_1 наголошує на тому, що на день складання протоколу, а саме 21.04.2020 року та по теперішній час, не працює, не перебуває у трудових відносинах із ТОВ «Авто-ОВІ» та власником транспортного засобу ОСОБА_4 .
Дослідивши письмові заперечення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, доходжу наступного висновку.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.
Статтею 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» № 1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року визначено, що карантин це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.
Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.
Згідно з підпунктом 9 пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211«Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2» в редакції від 18 квітня 2020 року, яка була чинною на час розглядаємих суддею подій від 21 квітня 2020 року, нa усій території України з 12 березня 2020 року по 24 квітня 2020 року встановлено карантин та заборонено до 24 квітня 2020 року регулярні та нерегулярні перевезення пасажирів автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському, внутрішньо обласному та міжобласному сполученні, зокрема пасажирські перевезення на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, крім перевезення:
-легковими автомобілями;
-службовими та/або орендованими автомобільними транспортними засобами працівників підприємств, закладів та установ незалежно від форми власності, які забезпечують охорону здоров`я, продовольче забезпечення, урядування та надання найважливіших державних послуг, енергозабезпечення, водозабезпечення, зв`язок та комунікації, фінансові та банківські послуги, функціонування інфраструктури транспортного забезпечення, сфери оборони, правопорядку та цивільного захисту, суб`єктів господарювання, які мають безперервний промисловий цикл, за умови забезпечення водіїв та пасажирів під час таких перевезень засобами індивідуального захисту в межах кількості місць для сидіння, передбаченої технічною характеристикою транспортного засобу або визначеної в реєстраційних документах на цей транспортний засіб і виключно за маршрутами руху, погодженими з органами Національної поліції, а також дотримання відповідних санітарних та протиепідемічних заходів;
-працівників закладів та установ незалежно від форми власності, які забезпечують охорону здоров`я, продовольче забезпечення, урядування та надання найважливіших державних послуг, енергозабезпечення, водозабезпечення, зв`язок та комунікації, фінансові та банківські послуги, функціонування інфраструктури транспортного забезпечення, сфери оборони, правопорядку та цивільного захисту, суб`єктів господарювання, які мають безперервний промисловий цикл, за умови забезпечення водіїв та пасажирів під час таких перевезень засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, у тому числі виготовленими самостійно, в межах кількості місць для сидіння, передбаченої технічною характеристикою транспортного засобу або визначеної в реєстраційних документах на цей транспортний засіб, а також дотримання відповідних санітарних та протиепідемічних заходів в міському електричному (трамвай, тролейбус) та автомобільному транспортному засобі, що здійснює регулярні пасажирські перевезення на міських маршрутах.
Положення про те, що маршрути руху транспортних засобів, які були погоджені уповноваженим підрозділом Національної поліції в період дії карантину до 24 квітня 2020 року, вважаються такими, які продовжують діяти на період встановлення карантину, у підпункті 9 пункту 2 вищезазначеної постанови внесенні постановою Кабінету Міністрів України від 22 квітня 2020 р. № 291, тобто після 21 квітня 2020 року.
Таким чином, станом на 21 квітня 2020 року була чинною заборона регулярного та нерегулярного перевезення пасажирів автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, зокрема пасажирське перевезення на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, а дозвіл на таке перевезення транспортними засобами автобусами, до яких за технічними характеристиками відноситься «СПВ 17 Рута», встановлювався виключно для певної категорії працівників та при дотриманні певних умов. Серед таких умов дозволу перевезення пасажирів службовими та/або орендованими автомобільними транспортними засобами у міському сполученні є погодження з органами Національної поліції маршруту руху, в іншому випадку - перевезення певних працівників в міському електричному (трамвай, тролейбус) та автомобільному транспортному засобі, що здійснює регулярні пасажирські перевезення на міських маршрутах.
Відповідно до пунктів 13,14 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 1997 року N 176, перевезення пасажирів автобусами залежно від режиму їх організації можуть бути: регулярними, регулярними спеціальними та нерегулярними. Умови регулярних та регулярних спеціальних перевезень зазначаються у паспорті маршруту. Регулярні перевезення організовують відповідні органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування (організатори регулярних перевезень) згідно з програмами розвитку автомобільного транспорту на відповідній території з метою задоволення потреби населення у перевезеннях з урахуванням пропозицій громадян, підприємств, установ, організацій і автомобільних перевізників.
Будь-яких даних, що транспортний засіб «СПВ 17 Рута», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким 21.04.2020 року керував ОСОБА_1 , мав паспорт маршруту на регулярні пасажирські перевезення міського сполучення за маршрутом «станція метро «Пролетарська» - майдан Конституції», або такий маршрут його руху був погоджений з органами Національної поліції, не надано особою, що притягається до адміністративної відповідальності ані на час складання протоколу працівниками патрульної поліції, ані під час розгляду справи судді.
Більш того, з долученої до матеріалів справи довідки Департаменту патрульної поліції УПП в Харківській області вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. ст.121, , 121-4, 122, 129 КУпАП, що характеризує ОСОБА_1 , як особу, яка систематично вчинює адміністративні правопорушення, порушує Правила дорожнього руху.
Відповідно ст. 41 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-111 від 06 квітня 2000 року, особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.
Статтею 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно- протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Провина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення в їх сукупності, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 272435 від 21.04.2020 року, рапортом інспектора відділу БДР УПП в Харківській області ДПП лейтенанта поліції Катамадзе Е., письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які підтвердили факт руху у вищезазначеному автобусі в якості пасажирів, оглянутим в судовому засіданні відеозаписом обставин зупинки транспортного засобу та складання протоколу про адміністративне правопорушення, на якому зафіксовано факт перевезення ОСОБА_1 чисельної кількості пасажирів на автобусі «СПВ 17 Рута», реєстраційний номер НОМЕР_1 , із зазначенням маршруту руху «станція метро «Пролетарська» - майдан Конституції».
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 44-3 КУпАП - порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
При обранні розміру стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, відповідно до положень ст. 33 КУпАП, враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини та майновий стан.
Обставин, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 , передбачені ст. 34 КУпАП, не вбачається.
Обставини, що обтяжують відповідальність, передбачені ст.35 КУпАП, відсутні.
Враховуючи особу порушника, який раніше неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, майновий стан останнього, характер вчиненого правопорушення та його наслідки, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, суддя дійшов висновку, що на ОСОБА_1 необхідно накласти адміністративне стягнення, передбачене санкцією статті, у вигляді штрафу, що становить 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08 липня 2011 року, у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 420 грн. 40 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 40-1, 221, 283-285, 294 КУпАП, суддя,
П О С Т А Н О В И В:
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави суму судового збору в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.
Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Суддя - Бабкова Т.В.