ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2020 Справа №607/7375/20

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Позняк Василь Михайлович, розглянувши матеріали, які надійшли від Тернопільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає по АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , громадянин України, ІПН НОМЕР_1 ,

за частиною першою статті 164-16 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 29 квітня 2020 року серії АПР18 №712586, 29 квітня 2020 року о 11 год. 20 хв. за адресою місто Тернопіль, вул. 15 квітня (поблизу ринку) було виявлено факт зайняття забороненими видами господарської діяльності, а саме, гр. ОСОБА_1 здійснив продаж розведеного спирту гр. ОСОБА_2 ємкістю 0,25 л. за ціною 25 грн., чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 164-16 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав, пояснив, що ніякого розведеного спирту нікому не продавав, на ринку торгує закрутками.

Розглянувши матеріали справи, вважаю, що слід закрити провадження, виходячи із таких міркувань.

Статтею 164-16 КУпАП передбачена відповідальність за зайняття видами господарської діяльності, щодо яких є спеціальна заборона, встановлена законом, за відсутності ознак діяння, передбаченого Кримінальним кодексом України.

Диспозиція статті носить бланкетний характер, тобто охоронюваних законом правил поведінки вона не встановлює, а спрямовує до інших актів законодавства, котрі визначають відповідні правила, на порушення яких існує заборона.

Отже, у кожному конкретному випадку повинно бути встановлено, які саме спеціальні заборони покладено на особу відповідно до яких конкретно нормативних актів, та які з цих заборон порушено особою, яка притягується до адміністравтиної відповідальності.

Крім того, під господарською діяльністю ст.3 ГК України розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Відповідно до ч.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року №3 "Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності" під здійсненням особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, будь-якого виду підприємницької діяльності з числа тих, що підлягають ліцензуванню, слід розуміти діяльність фізичної особи, пов`язану із виробництвом чи реалізацією продукції, виконанням робіт, наданням послуг з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Відповідно до п."а" ч. 3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення повинен бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Із змісту ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення, серед іншого, зазначається час вчинення і суть адміністративного правопорушення.

Отже, виходячи з вимог Конвенції, практики Європейського суду та положень КУпАП, формулювання неконкретного обвинувачення в адміністративній справі розглядається, як порушення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, надані докази, встановлено, що протокол не містить посилання на нормативний акт, яким встановлено заборону продажу розведеного спирту, та порушення норми якого інкримінується особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Також, ні в протоколі про адміністративне правопорушення, ні в інших матеріалах справи, відсутні будь-які конкретні факти здійснення господарською діяльністю, тобто реалізацією розведеного спирту з метою отримання прибутку, яка містить ознаки підприємницької, тобто провадиться зазначеною особою безпосередньо самостійно, систематично (не менше ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.

Щодо посилання в протоколі на один випадок продажу ОСОБА_1 розведеного спирту гр. ОСОБА_2 ємкістю 0,25 л. за ціною 25 грн., то такий факт не підтверджений в судовому засіданні.

Так, ОСОБА_1 заперечив цю обставину.

Надані на підтвердження цього факту ксерокопії пояснень ОСОБА_2 , який пояснив поліції, що придбав спирт розведений на ринку в чоловіка на ім`я ОСОБА_3 , суд не може брати до уваги. Так, ксерокопія вказаних пояснень не засвідчена у порядку, передбаченому правилами засвідчення копій документів, визначені Національним стандартом України «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003», затвердженим наказом Держспоживстандарту від 7.04.2003 №55, Правила організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджені наказом Міністерства юстиції від 18.06.2015 №1000/5, інструкції з діловодства в окремих органах державної влади (місцевого самоврядування) та інші нормативно-правові акти, а тому не є офіційним документом.

Суддею неодноразово (на 01.06, 12.06, 16.07) викликався в судове засідання свідок ОСОБА_2 , який жодного разу не з`являвся, про причини неявки не повідомляв, а суддею вичерпано правові засоби його виклику. КУПАП не передбачено привід свідка в судове засідання.

Відповідно до положень п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а тому покладення на суд обов`язків ініціювати збір доказів для доказування вини особи суперечить принципам об`єктивності та неупередженості суду при розгляді справи та є неприпустимим.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно з ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В той же час, державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинності, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком. Також, відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, висновок суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, зважаючи на те, що протокол не містить викладу складу адміністративного правопорушення, суд позбавлений можливості змінювати виклад обвинувачення, яке зазначене в протоколі, доказів вини у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 164-16 КУпАП недостатньо, матеріалами справи вина ОСОБА_1 не доведена, а тому справу щодо нього слід закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 164, 247, 251, 254, 256, 268, 280, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною першою статті 164 КУпАП закрити, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд.

Головуючий суддяВ. М. Позняк