ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2020 Справа №607/6556/20

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сливка Л.М., розглянувши матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України , жителя АДРЕСА_1 , тимчасово не працює, ідент. код НОМЕР_1 ,

за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

15 квітня 2020 року уповноваженою особою Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції стосовно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 268401 за ознаками ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Зі вказаного протоколу вбачається, що:

« ОСОБА_1 15 квітня 2020 року, о 17 год., керував транспортним засобом Мерседес Бенз, номерний знак НОМЕР_2 , перехрестям вулиць Карпенка - Винниченка , у м. Тернополі, з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення координації рухів,порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, звужені зіниці, які не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у КНП «Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань» ТОР на місці зупинки водій категорично відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху , за що відповідальність передбачена частиною 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення» .

У судове засідання ОСОБА_1 та його захисник адвокат Вальчук М. М. подали письмові пояснення, згідно із якими вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення заперечили, клопотали про закриття провадження у справі, оскільки жодними належними та допустимими доказами не доведено відмови водія ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння. Вказали, що під час зупинки транспортного засобу, складання протоколу були грубо порушені конституційні права ОСОБА_1 , право на захист. Із самого початку ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння , а клопотав про виклик адвоката , просив зачекати його приїзду, натомість інспектор поліції категорично сказав, що адвоката чекати не будуть, що є підставою для визнання недопустимими усіх зібраних доказів . Зазначене підтверджується і матеріалами відео запису із камери 00002, долученим поліцейським , також про це зазначено і у поясненнях свідка ОСОБА_2 від 15 квітня 2020 року. Окрім цього , акцентували увагу суду і на тому, що протокол серії ДПР18 № 268401 складено 15 квітня 2020 року о 17 годині, натомість до протоколу долучено відео із реєстатора, де йдеться про події , що мали місце 01 січня 2016 року о 21 годині 20 хвилин.

Оцінивши наявні у адміністративних матеріалах докази суд вважає за необхідне зазначити наступне:

згідно із вимогами частини 1 ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (стаття 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Статтею 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Окрім протоколу серії ДПР18 № 268401 від 15 квітня 2020 року , у матеріалах про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за частиною 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, із документів, котрі відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення містять будь-які фактичні дані щодо події та можуть вважатись доказами у справі, наявні: письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 від 15 квітня 2020 року ; Акт тимчасового затримання транспортного засобу марки Мерседес Бенз, номерний знак НОМЕР_2 , складений 15 квітня 2020 року о 18 год. 35 хв.; відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції ВО00002 та ВО00064 та відео реєстратора ; копія постанови серії ДП18 № 501937 від 15 квітня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки він 15.04. 2020 р. о 17:00 год. по вул. Будного у м. Тернопіль керуючи транспортним засобом Мерседес Бенз, номерний знак НОМЕР_2 , здійснив рух по тротуару ,чим порушив вимоги п. 11.13 ПДР.

Оцінюючи ці матеріали через призму доводів ОСОБА_1 та його захисника про те, під час складання протоколу порушене право ОСОБА_1 на захист , що є підставою для визнання недопустимими інших доказів , які були зібрані далі, суд вважає за необхідне зазначити таке:

адміністративним правопорушенням передбаченим ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, із досліджених судом матеріалів відео реєстрації із нагрудних камер працівників поліції ВО00002 та ВО00064 , вбачається, що водій ОСОБА_1 під час складання протоколу, неодноразово вказував на бажання мати адвоката , просив зачекати на його приїзд, натомість інспектор поліції категорично вказав, що ніхто адвоката чекати не буде.

У цьому контексті слід зазначити, що вказане підтверджується і долученими до протоколу серії ДПР18 № 268401 від 15 квітня 2020 року письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 , згідно із якими під час складання протоколу водій ОСОБА_1 наполягав на присутності адвоката .

Згідно із п. 4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010у справі щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст.14-1 КУпАП зазначено, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Так, у рішеннях в справах «Лучанінова проти України» від 09.06.2011, «Карелін проти Росії» від 20.09.2016, ЄСПЛ зробив висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до усталенної практики Європейського суду з прав людини, яка відображена у справах «Гефген проти Німеччини «, «Тексейра де Кастро проти Португалії» , «Шабельник проти України « , « Балицький проти України « будь-яке порушення конституційних прав громадян, що навіть має не безпосередній, а лише опосередкований зв`язок із самим процесом виявлення, вилучення і фіксації доказів, тягне втрату останніми юридичної сили .

Тобто, це означає безумовну недопустимість доказів при будь-якому порушенні прав особи, що притягується до адміністративної відповідальності, а також зводиться до заборони використання даних, отриманих на підставі або з використанням доказів, визнаних недопустимими, оскільки визнаються недопустимими не лише докази безпосередньо отримані з порушеннями, а також докази, яких не було б отримано, якби не було отримано перших.

З огляду на викладене, і протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 268401 від 15 квітня 2020 року складений відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП , як і всі інші докази, вказані у протоколі та долучені до нього є недопустимими .

Згідно статті 62 Конституції України обвинувачення особі не може ґрунтуватися на припущеннях , а всі сумніви щодо доведеності особи повинні тлумачитись на її користь.

За даних обставин суд приходить до переконання, про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутність події і складу адміністративного правопорушення (пункт 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

З цих підстав провадження у даній справі слід закрити.

Керуючись частиною 1 статті 30 , пунктом 1 частини 1 статті 247, статтями 221, 247, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративну справу стосовно ОСОБА_1 за частиною 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяЛ. М. Сливка