Справа № 395/756/20
Провадження № 3/395/478/2020

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2020 року м. Новомиргород

Суддя Новомиргородського районного суду Кіровоградської області Забуранний Р.А. розглянувши матеріали, що надійшли з Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, не працюючого, який проживає у АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

встановив:

Судом встановлено, що ОСОБА_2 08.06.2020 року, близько 20 години 00 хвилин керував автомобілем марки ВАЗ 21114, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків, результат якого показав 0,23 проміле, чим порушив п. 2.9 а ПДР України.

На розгляд матеріалів ОСОБА_2 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується довідкою про доставку SMS повідомлення, причини неявки суду не відомі. Крім того, на офіційному сайті Новомиргородського районного суду Кіровоградської області (https://nm.kr.court.gov.ua/sud1115/), в розділі «Громадянам» у вкладці «Список судових справ, призначених до розгляду» з моменту призначення даної справи до розгляду були зазначені дата, час та місце слухання.

Такі дії мають очевидні ознаки штучного створення підстав для закінчення передбаченого ст.38 КпАП України строку накладення адміністративного стягнення і намагання уникнути в такий спосіб адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19.06.2001 року, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.

Неявка ОСОБА_2 на розгляд матеріалів судом розцінюється, як зловживання процесуальними правами та намагання затягнути розгляд справи.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення розумного строку розгляду судом справи, уникнення зловживання процесуальними правами особою, яка притягується до адміністративної відповідальності з метою ухилення від відповідальності, суд вважає за можливе справу розглянути на підставі наявних доказів.

Тим більше, стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за ч.1. ст. 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Згідно п. 2.9а ПДР України, водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції..

Пунктом 6 Розділу II Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року встановлено, що огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Із аналізу наведених вимог законодавчих актів слід зробити висновок, що огляд на визначення перебування особи, яка керує транспортним засобом, в стані алкогольного сп`яніння має бути проведеним поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, виключно у присутності двох свідків, і тільки у разі відмови особи від проходження такого огляду або незгоди із результатами такого огляду, лікарем закладу охорони здоров`я.

Так, вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП за ознакою правопорушення керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, повністю стверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами.

А саме, протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 055604 від 08.06.2020 року, у відповідності до якого ОСОБА_2 08.06.2020 року, близько 20 години 00 хвилин керував автомобілем марки ВАЗ 21114, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків, результат якого показав 0,23 проміле, чим порушив п. 2.9 а ПДР України.

Вказаний протокол складений в присутності двох свідків.

При цьому суд, виходить з того, що крім протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 055604 від 08.06.2020 року, вина ОСОБА_2 у керуванні транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в присутності яких проводився тест із застосуванням приладу «Драгер» на визначення стану сп`яніння ОСОБА_2 , результат якого становить 0,23 проміле.

Більш того, вказані обставини підтверджуються відеозаписом з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) поліцейського, який здійснював оформлення адміністративного правопорушення щодо ОСОБА_2 , який було долучено до матеріалів справи.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Крім того, суд відповідно до ст.8 КУпАП, ст.58 Конституції України у зв`язку із набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року, здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, враховуючи редакцію та зміни на підставі Закону України №1446-VIIIвід 07.07.2016 року, що діяла під час і за місцем вчинення правопорушення, оскільки юридична відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння не скасовувалася, а посилювалася, тому закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за правопорушення, зворотної дії в часі не мають.

У зв`язку з цим, дослідивши матеріали справи, суд вважає доведеною вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

При накладенні стягнення згідно з вимогами ст.33 КУпАП суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Із врахуванням встановлених обставин та наявних даних про особу винного, зважаючи на те, що ч.1 ст.130 КУпАП визначено безальтернативне стягнення, суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_2 стягнення у межах закону, який він порушив, у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік.

Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 130 ч. 1, 299-300 КУпАП,-

постановив:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП (в редакції Закону України №1446-VIIIвід 07.07.2016 року)та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 420,40 гривень (отримувач коштів: ГУК у м. Києві / м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, Банк отримувача: Казначейство України(ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга на постанову суду у справі про адміністративне правопорушення подається до Кропивницького апеляційного суду через Новомиргородський районний суд Кіровоградської області.

Суддя: Р. А. Забуранний