ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі головуючого судді Данилової О.О.,

за участю секретаря Горенко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою

представника ОСОБА_1 адвоката Ремського Є.В.

на постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 2 березня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статі 126 КУпАП з застосуванням адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом строком на 6 місяців,

УСТАНОВИВ:

Постановою судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 2 березня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 126 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом строком на 6 місяців.

Судом встановлено, що 28 грудня 2019 року о 9.00 в м. Первомайську Миколаївської області ОСОБА_1 , стосовно якого встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом за постановою державного виконавця Первомайського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Миколаївській області від 10 квітня 2019 року, керував автомобілем марки ВАЗ-2105, д.н.з. НОМЕР_2 , чим порушив Правила дорожнього руху. За фактом правопорушення складено протокол серії ОБ №116247 від 28 грудня 2019 року.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Ремський Є.В. просив постанову скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Апелянт посилався на те, що ОСОБА_1 , керуючи 28 грудня 2019 року транспортним засобом, не знав про встановлення до нього тимчасових обмежень у праві керування транспортом, постанову державного виконавця від 10 квітня 2019 року не одержував, бо зареєстрований та проживає за іншою адресою. Позначка у протоколі про згоду з правопорушенням стосується його згоди з вчиненням іншого порушення правил дорожнього руху, за яким одночасно було складено іншій протокол. Недоведеність умислу ОСОБА_1 на вчинення адміністративного правопорушення, який є обов`язковою ознакою правопорушення за диспозицією частини 3 статті 126 КУпАП, є порушенням положень частини 3 статті 62 Конституції України.

В судове засідання апеляційного суду від адвоката Ремського Є.В. надійшла заява про розгляд справи у його відсутності та у відсутності ОСОБА_1 . Справу розглянуто у відсутності цих осіб.

Переглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги з дотриманням вимог частини 7 статті 294 КУпАП, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (стаття 10 КУпАП).

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (стаття 11 КУпАП).

Частиною 3 статті 126 КУпАП, передбачено правопорушення, що полягає у керуванні транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Право на встановлення тимчасових обмежень у праві керування транспортними засобами до боржників за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, надано державному виконавцю відповідно до частини 9 статті 71 Закону «Про виконавче провадження».

Про застосування тимчасового обмеження державний виконавець виносить постанову, яка надсилається сторонам для відома не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Відповідно до змісту частини 1 статті 28 Закону «Про виконавче провадження» копія постанови виконавця про тимчасове обмеження у керуванні транспортним засобом надсилається рекомендованим поштовим відправленням за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі.

Постанови, в тому числі і щодо тимчасового обмеження у керуванні транспортними засобами, направляються до виконання відповідними органами після закінчення строку оскарження рішення виконавця, тобто після спливу 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів (частина 9 статті 71, частина 5 статті 74 Закону «Про виконавче провадження»).

Отже, аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що оскільки можливість виконання постанови виконавця про встановлення обмежень пов`язана з обізнаністю про це особи, щодо якої обмеження застосоване, то і складу правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 126 КУпАП, притаманна обізнаність особи в тому, що вона, будучи обмеженою у праві керування транспортними засобами, порушила це обмеження та продовжувала (умисно або з необережності) таку діяльність.

При вирішенні питання щодо доведеності вини особи у скоєнні, в тому числі й адміністративного правопорушення, слід виходити з положень статті 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь.

Такий підхід до тлумачення норм, в тому числі, адміністративного законодавства, відповідає контексту рішення Європейського Суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03), в якому зазначено, що правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів доведеності вини обвинуваченого.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є боржником у виконавчому провадженні №18588797 про стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 . Заборгованість складає 40 513, 81 грн.

Постановою старшого державного виконавця Первомайського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Миколаївської області від 10 квітня 2019 року ОСОБА_1 встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі (а.с. 13).

Постанову направлено ОСОБА_1 за адресою - АДРЕСА_1 рекомендованим відправленням 28 травня 2019 року (а.с. 14).

Документів, які б свідчили про отримання ОСОБА_1 постанови виконавця від 10 квітня 2019 року, матеріали справи не містять.

За даними паспорта серії ЕР номер 172637 ОСОБА_1 з 1 грудня 2017 року зареєстрований по АДРЕСА_1 (а.с. 42).

28 грудня 2019 року о 9 годині в м. Первомайську Миколаївської області ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки ВАЗ-2105, д.н.з. НОМЕР_2 , порушив правила дорожнього руху (пункт 10.9 ПДР), чим скоїв правопорушення за статтею 124 КУпАП, про що складено протокол (а.с. 32).

Водночас, 28 грудня 2019 року о 10 годині щодо ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серія ОБ № 116247 за фактом керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (а.с. 2).

Власноручний запис у протоколі «з правопорушенням та протоколом згоден» ОСОБА_1 пояснив тим, що вважав це протоколом про порушення пункту 10.9 ПДР, яке він повністю визнав. Про наявність обмежень у праві керування транспортним засобом він дізнався від працівників патрульної служби.

Твердження ОСОБА_1 про те, що станом на час керування транспортним засобом 29 грудня 2019 року він не знав про застосовані обмеження, матеріалами адміністративної справи не спростовані.

Отже, надані суду докази (постанова від 10 квітня 2019 року, реєстр поштових відправлень, протокол від 29 грудня 2029 року) не забезпечують такий рівень доказування, який не залишав би жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини ОСОБА_1 у тому, що він керував транспортним засобом, будучи обізнаним у застосуванні до нього тимчасового обмеження.

Недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення як у формі умислу, так і з необережності, свідчить про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 126 КУпАП, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП є підставою для закриття адміністративного провадження.

Керуючись статтею 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Ремського Євгена Вікторовича задовольнити.

Постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 2 березня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 126 КУпАП скасувати.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 126 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду О.О.Данилова