Провадження № 3/161/3841/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2020 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд в особі судді Пушкарчук В.П., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого,-

- за ч.1 ст. 130, ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

До Луцького міськрайонного суду Волинської області з Управління патрульної поліції у Волинській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130, ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №344987 від 06 серпня 2020 року вбачається, що водій ОСОБА_1 06 серпня 2020 року о 21 год. 20 хв. по вул. Селищній в м. Луцьку керував транспортним засобом ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, з протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №066774 від 06 серпня 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 16 червня 2020 року приблизно о 21 год. 20 хв. на законну вимогу поліцейського зупинитися не реагував, шарпав працівників поліції за формений одяг, на зауваження не реагував та продовжував вчиняти правопорушення.

Такі дії ОСОБА_1 працівниками поліції кваліфіковано за ст. 185 КупАП.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 Раулець М. І. вину у вчиненні інкримінованих ОСОБА_1 адміністративних правопорушень заперечував, суду пояснив, що екіпаж патрульної поліції прибув до ОСОБА_1 додому, працівники поліції, нічого не пояснюючи, почали його змушувати поїхати з ними до відділу поліції, він не міг зрозуміти підстави для його затримання. Пояснив, що його довіритель стверджує, що алкоголь не вживав. Працівники поліції застосовували до нього газовий балончик, а потім перевіряли на стан вживання алкоголю у відділі поліції приладом "Драгер". Можливо тому прилад показав 0, 25%. Вказує, що ОСОБА_1 перебував вдома, за кермо автомобіля в стані алкогольного сп`яніння не сідав. Враховуючи наведене, вважає, що справа відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130, ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Суб`єктом правопорушень, передбачених частиною 1 статті 130 КУпАП, є водій транспортного засобу, який знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, або водій транспортного засобу, який відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Тобто, необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є та обставина, що особа має керувати транспортним засобом.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, протоколом про вилучення речей а також іншими документами. Докази мають бути одержані у встановленому законом порядку.

Оскільки ОСОБА_1 заперечує, що він керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, суду належить перевірити вказану обставину на предмет її доведеності належними, допустимими та достовірними доказами.

З вказаною метою судом оглянуто відеозаписи, які приєднані до матеріалів справи, де мав бути зафіксований процес зупинки автомобіля ОСОБА_1 та подальші дії щодо оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення. Однак, на вказаних відеозаписах не зафіксовано факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та процесу проходження ним огляду на стан сп`яніння із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків.

Відповідно до положень ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на встановлені під час судового розгляду обставини, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, суд дійшов висновку, що наданими у справі доказами не доведена наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі підлягає закриттю.

Статтею 185 КУпАП передбачено настання адміністративної відповідальності за вчинення злісної непокори законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку із їх участю в охороні громадського порядку.

Відповідно до абз. 2 ст. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадських формувань з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 не виконував вимогу працівників поліції зупинити транспортний засіб. З оглянутого судом відеозапису видно, що екіпаж патрульної поліції переслідує якийсь автомобіль, але ідентифікувати цей транспортний засіб, а також встановити особу водія цього автомобіля неможливо. Наведене зумовлює неможливість достовірно стверджувати, що ОСОБА_1 чинив злісну непокору законній вимозі поліцейського.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до вимог п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Наведене дає підстави для висновку, що підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 та ст. 185 КУпАП - немає, а тому справа відносно нього підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 283, 284, 287 КУпАП, на підставі ч.1 ст. 130, ст. 185 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 та ст. 185 КУпАП закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.П. Пушкарчук