ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2020р. Суддя Хортицького районного суду м.Запоріжжя Мурашова Н.А., за участю прокурора Панченко В.Я., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , захисника адвоката Слєсарь О.В., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Управління стратегічних розслідувань в Запорізькій області Департаменту стратегічних розслідувань НПУ відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , начальник радіостанції польового вузла зв`язку ВЧ НОМЕР_1 , зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , будучи звільненим 13.04.2018р. з посади інструктора службового собаківництва-сапера відділення спеціальних міно-пошукових робіт групи підводного розмінування, спеціальних міно-пошукових та водолазних робіт частини спеціальних аварійно-рятувальних робіт аварійно-рятувального загону спеціального призначення ГУ ДСНС у Запорізькій області, тобто будучи суб`єктом, на якого поширюється Закон України «Про запобігання корупції», в порушення ч.1,2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», наступного року після припинення діяльності в строк до 01.04.2019р. без поважних причин не подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік. Декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2018 рік ОСОБА_1 подав шляхом заповнення відповідної форми на веб-ресурсі Національного агентства із запобігання корупції 26.03.2020р.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав та пояснив, що він дійсно працював на посаді в органах служби цивільного захисту та зобов`язаний був подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Про цей свій обов`язок він був обізнаний. 13.04.2018р. він звільнився з цієї посади, подав декларацію перед звільненням за період, який не був охоплений попередніми деклараціями. З травня 2018р. по т.ч. він проходить військову службу в Збройних Силах України, військова частина знаходиться на території м.Запоріжжя. На початку 2019р. у військовій частині почалась ротація, підготовка техніки, обладнання, особового складу. При цьому, він не мав за місцем служби власної комп`ютерної техніки, тому він своєчасно не подав декларацію за 2018р. в строк до 01.04.2019р. Таку декларацію він подав лише 26.03.2020р. Оскільки він вчинив адміністративне правопорушення вперше, позитивно характеризується за місцем служби, є учасником бойових дій, має державні відзнаки, його дружина вагітна і він очікує народження дитини, в притягнення його до відповідальності може призвести до звільнення з роботи та втрати джерела доходу, просить на підставі ст.22 КУпАП звільнити його від адміністративної відповідальності за малозначністю і обмежитись усним зауваженням.

Адвокат Слєсарь О.В. підтримав позицію ОСОБА_1 .

Прокурор Панченко В.Я. просила суд визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, призначити йому стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Вважає, що його вина підтверджуються належними та допустимими доказами. Проти доводів сторони захисту щодо застосування ст.22 КУпАП заперечила, пославшись на те, що в силу характеру вчиненого адміністративного правопорушення воно не може вважатися малозначним. Крім того, вважає, що передбачені ст.38 КУпАП строк накладання адміністративного стягнення за порушення, пов`язані з корупції, перебіг якого починається з моменту виявлення, на даний час не сплинув. Моментом виявлення такого правопорушення є отримання уповноваженими суб`єктами у сфері з протидії корупції достатніх об`єктивних даних про те, що в діяннях особи маються об`єктивні та суб`єктивні ознаки адміністративного правопорушення, що він є суб`єктом правопорушення. В даному випадку датою виявлення адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 є 26.05.2020р. дата надання ним своїх пояснень уповноваженій особі в ході проведення відповідної перевірки.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків.

Згідно з ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245 КУпАП).

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У своїх рішеннях, в тому числі і проти України, ЄСПЛ неодноразово наголошував на необхідності суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т.ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

Так, ч.1 ст.172-6 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у вигляді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з приміткою до цієї статті суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до ч.1 та 2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що особи, зазначені у п.1, пп. «а» і «в» п. 2, п. 5 ч. 1 ст. З цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Абз.2 ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Відповідно до пп. «д» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту.

Згідно з п.6 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою КМУ №593 від 11.07.2013р., особи начальницького складу служби цивільного захисту є особами, уповноваженими на виконання функцій держави, на яких поширюються дія вимог та обмежень, передбачених Законом України «Про запобігання корупції».

Відповідно до п.15 Положення начальницький склад поділяється на молодший, середній, старший і вищий. Молодший начальницький склад - це молодший сержант служби цивільного захисту, сержант служби цивільного захисту, старший сержант служби цивільного захисту, старшина служби цивільного захисту, прапорщик служби цивільного захисту, старший прапорщик служби цивільного захисту.

Суд встановив, що 01.09.2015р. ОСОБА_1 був призначений на посаду сапера відділення спеціальних міно-пошукових робіт групи підводного розмінування, спеціальних міно-пошукових та водолазних робіт частини спеціальних аварійно-рятувальних робіт аварійно-рятувального загону спеціального призначення ГУ ДСНС у Запорізькій області та йому призначено спеціальне звання молодший сержант служби цивільного захисту.

01.09.2016р. ОСОБА_1 призначено спеціальне звання сержант служби цивільного захисту.

13.04.2018р. ОСОБА_1 був звільнений з посади інструктора службового собаківництва-сапера відділення спеціальних міно-пошукових робіт групи підводного розмінування, спеціальних міно-пошукових та водолазних робіт частини спеціальних аварійно-рятувальних робіт аварійно-рятувального загону спеціального призначення ГУ ДСНС у Запорізькій області.

Відповідно даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування станом на 08.05.2020р. ОСОБА_1 подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, після звільнення за минулий 2018 рік 26.03.2020р.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом та правосвідомістю, суд вважає встановленим та доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, та його вину, оскільки він, займаючи посаду молодшого начальницького складу служби цивільного захисту і відповідно будучи суб`єктом декларування, після звільнення з цієї посади 13.04.2018р., в порушення ч.1,2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» в строк до 01.04.2019р. не подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий 2018 рік. Така декларація ним була подана лише 26.03.2020р.

При цьому, ОСОБА_1 був достовірно обізнаний про свій обов`язок подання такої декларації, однак несвоєчасно подав її без поважних причин.

Вказані обставини підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення №292, який складено 16.06.2020р. оперуповноваженим 6-го відділу (протидії корупції) Управління стратегічних розслідувань в Запорізькій області Департаменту стратегічних розслідувань НПУ Єременко А.М. з дотриманням вимог ст.256 КУпАП, копіями наказів про прийняття та звільнення з посади ОСОБА_1 , копією послужного списку, копією присяги, копією зобов`язання, копією посадової інструкції, копією повідомлення ГУ ДСНС України в Запорізькій області на адресу НАЗК щодо виявлення факту неподання ОСОБА_1 декларації за 2018р., інформацією з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, копією декларації ОСОБА_1 за 2018р. (після звільнення), а також поясненнями ОСОБА_1 в суді.

Вказані докази є належними та допустимими, оскільки зібрані в установленому законом порядку, і в своїй сукупності, взаємозв`язку, достатності та достовірності повністю підтверджують фактичні обставини вчинення даного адміністративного правопорушення та винуватість в ньому ОСОБА_1 .

Жодних належних та допустимих доказів, які б спростували наявність події і складу зазначеного адміністративного правопорушення та причетність до нього ОСОБА_1 , зокрема, доказів поважності причин пропуску строку подачі декларації, суду не надано і судом не встановлено.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

В той же час, відповідно до ч.4 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Оцінивши обставини справи та надані докази, суд вважає, що на момент розгляду справи закінчився шестимісячний строк накладання адміністративного стягнення за зазначене правопорушення.

При цьому, суд виходить з того, що відповідно до ст.49 Закону України «Про запобігання корупції» державні органи, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, а також юридичні особи публічного права зобов`язані перевіряти факт подання суб`єктами декларування, які в них працюють (працювали або входять чи входили до складу утвореної в органі конкурсної комісії, до складу Громадської ради доброчесності), відповідно до цього Закону декларацій та повідомляти Національне агентство про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій у визначеному ним порядку.

Якщо за результатами контролю встановлено, що суб`єкт декларування не подав декларацію, Національне агентство письмово повідомляє такого суб`єкта про факт неподання декларації, і суб`єкт декларування повинен протягом десяти днів з дня отримання такого повідомлення подати декларацію в порядку, визначеному частиною першою статті 45 цього Закону.

Одночасно Національне агентство письмово повідомляє про факт неподання декларації спеціально уповноваженим суб`єктам у сфері протидії корупції, а також керівнику державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, їх апарату, юридичної особи публічного права, вищому органу управління відповідного громадського об`єднання, іншого непідприємницького товариства про факт неподання декларації відповідним суб`єктом декларування.

Так, в матеріалах справи міститься копія повідомлення № 01/19-03/1810 від 12.04.2019р. начальника ГУ ДСНС України в Запорізькій області Національному агентству з питань запобігання корупції, яким останній був повідомлений про те, що ОСОБА_1 , як особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, після звільнення з посади 13.04.2018р. не подав в 2019р. декларацію за 2018 рік.

Тобто з цього часу спеціально уповноважені суб`єкти у сфері протидії корупції мали передбачене законом право і можливість ініціювати вжиття заходів щодо притягнення до відповідальності осіб, винних у вчиненні корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, надсилати до інших спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції матеріали, що свідчать про факти таких правопорушень.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які об`єктивні дані, які свідчать про те, що уповноваженими особами вчинені заходи, передбачені ст.49 Закону України «Про запобігання корупції». Жодних відомостей про те, чи проводилась НАЗК перевірка несвоєчасності подання ОСОБА_1 декларації, чи повідомлявся він про необхідність подання такої декларації, чи направлялись і коли саме матеріали перевірки іншим спеціально уповноваженим суб`єктам у сфері протидії корупції, зокрема, органам прокуратури чи Національної поліції, коли і яким чином ними здійснювались заходи щодо складання матеріалів для притягнення особи до відповідальності, матеріали справи не містять.

Незважаючи на те, що декларація особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 в строк до 01.04.2019р. не була подана, тобто вже станом на 01.04.2019р. мало місце скоєння відповідного правопорушення і цей факт був виявлений 12.04.2019р. ГУ ДСНС України в Запорізькій області відповідно до своїх обов`язків, передбачених ст.49 Закону України «Про запобігання корупції», про що останній в установленому законом порядку повідомив НАЗК, починаючи з квітня 2019р. по квітень 2020р. жодних дій, спрямованих на притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення правопорушення, пов`язаного із корупцією, спеціально уповноваженими суб`єктами у сфері протидії корупції не вчинялось. Протокол про адміністративне правопорушення було складено лише 16.06.2020р..

Суд вважає, що встановлення законодавцем строку давності притягнення до відповідальності є важливою гарантією прав особи, що випливає з принципу правової визначеності, який є елементом принципу верховенства права. У зв`язку з цим тлумачення положень ч.4 ст.38 КУпАП не може носити довільного характеру та розумітися суто формально, зокрема, шляхом ототожнення моменту виявлення правопорушення з моментом складення протоколу про адміністративне правопорушення.

У зв`язку з цим суд відхиляє доводи уповноваженої посадової особи, яка склала протокол, що моментом виявлення зазначеного правопорушення є дата складання ним протоколу про адміністративне правопорушення 16.06.2020р.

Також із вказаних підстав суд відхиляє доводи прокурора про те, що моментом виявлення зазначеного правопорушення є дата подання ОСОБА_1 своїх пояснень під час здійснення відповідної перевірки, тобто 26.05.2020р.

Таким чином, беручи до уваги, що факт вчинення ОСОБА_1 порушення, пов`язаного з корупцією, - несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, було скоєно 01.04.2020р. і виявлено 12.04.2019р., суд вважає, що встановлений ч.4 ст.38 КУпАП шестимісячний строк накладання адміністративного стягнення на даний момент сплинув, що відповідно до п.7 ч.1 ст.247 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі.

Суд відхиляє клопотання сторони захисту про закриття провадження в даній справі на підставі ст.22 КУпАП, оскільки одним із основоположних принципів діяльності із запобігання і протидії корупції є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних та пов`язаних з корупцією правопорушень, оскільки ці правопорушення несуть негативні наслідки, які можуть виявитися у підриві авторитету державних органів та органів місцевого самоврядування та зашкодити суспільним інтересам, отже таке правопорушення не може бути визнане як малозначне.

Правопорушення, пов`язані з корупцією, мають формальний склад, тобто є такими, що не передбачають наслідків як обов`язкової ознаки об`єктивної сторони.

Тому відсутність шкоди суспільним або державним інтересам від адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, так само як і відсутність шкідливих наслідків від нього, не можуть бути підставами для застосування положень ст.22 КУпАП.

На підставі вищевикладеного, провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.172-6 КУпАП відносно ОСОБА_1 слід закрити відповідно до п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з закінченням строків накладання адміністративного стягнення.

Керуючись ст.7,9,38,ч.1 ст.172-6,245,247,251,252,256,280,283 КУпАП, Законом України «Про запобігання корупції»,

ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі про адміністративні правопорушення за ч.1 ст.172-6 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з закінченням строків накладання адміністративного стягнення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Постанова суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м. Запоріжжя протягом 10 днів з дня її постановлення.

Суддя Хортицького районного суду
м. Запоріжжя Н.А. Мурашова
24.07.2020