Справа №345/1867/20
Провадження № 3/345/560/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.07.2020 року м. Калуш

Суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області Сухарник І.І., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , непрацючого, громадянина України, за ч. 1 ст. 130 КУпАП (у редакції від 07 липня 2016 року), -

встановила:

що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 29.05.2020 р. серії ДПР 18 № 499765, ОСОБА_1 29.05.2020 р. о 02:10 год. в м. Калуші по вул. Євшана керував автомобілем марки «Форд», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками явного алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, тобто порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (у редакції від 07 липня 2016 року).

У судові засідання призначені на 26.06.2020 р. та 17.07.2020 р. ОСОБА_1 повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Окрім цього 25.06.2020 р. ОСОБА_1 подав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з потребою скористатися послугами адвоката (а.с. 14), що свідчить про те, що останній був обізнаний із розглядом справи відносно нього. Однак в наступне судове засіданння правопорушник не з`явився, буь - яких даних про укладення ним договору з адвокатом не надав, заяв на адресу суду не направляв. Тому, це розцінюється виключно як спроба уникнути відповідальності за правопорушення шляхом затягування розгляду справи та строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Слід відзначити, що і Європейський Суд з прав людини у рішенні "Пономарьов проти України" наголосив, що сторони в розумні «інтервалу часу» мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З огляду на наведене, вважаю за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки затягування розгляду справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

Також, стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП (у редакції від 07 липня 2016 року) за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

За змістом ч. 1 ст. 8 Закону України, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Зазначені положення кореспондуються з положеннями частини 2 статті 58 Конституції України, згідно з якою ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Виходячи із цих положень до осіб, які до 01.07.2020 р. вчинили керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, зазначені у статті 130 КУпАП, має бути застосовано закон, що діяв під час і за місцем вчиненя правопорушення.

Окрім цього, аналогічну позицію висловив Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду у своєму листі від 02.07.2020 р.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України передбачено, що водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Зазначена норма законодавства не містить виключень і не передбачає можливості відмовитись від законної вимоги поліцейського з будь-яких (поважних чи не поважних) причин.

За змістом ч. 1 ст. 130 КУпАП (у редакції від 07 липня 2016 року), відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп`яніння є адміністративним правопорушенням і тягне за собою відповідальність аналогічно, як і за керування транспортним засобом у стані сп`яніння.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 29.05.2020 р. серії ДПР 18 № 499765, ОСОБА_1 29.05.2020 р. о 02:10 год. в м. Калуші по вул. Євшана керував автомобілем марки «Форд», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками явного алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою працівником поліції із заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлений ст. 256 КУпАП, протокол підписаний уповноваженою особою, особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також містить відомості щодо свідків.

Матеріали провадження не містять жодних відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції під час зупинки транспортного засобу та складанні протоколу про адміністративне правопорушення, щодо оскарження цих дій, як і не містять результатів такого оскарження.

Відповідно до змісту ст. 266 КУпАП та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до протоколу, при складенні протоколу ОСОБА_1 роз`яснювалися його права і обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

Як вбачається з протоколу, правопорушник з наявними ознаками алкогольного сп`яніння відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку.

Встановлено наступний порядок огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Згідно з ч. 3 цієї статті у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Тобто, зі змісту протоколу слідує, що працівниками поліції були виконані зазначені вимоги закону.

Враховую, що доказове значення має не саме визнання або заперечення ОСОБА_1 своєї вини, а та конкретна інформація про обставини, що мають значення для справи, тобто фактичні дані щодо відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Також, як того вимагає п. 6 розділу ІХ Інструкції з оформлення працівниками патрульної служби МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, що затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 р. № 1395, відмова від проходження в установленому порядку огляду для визначення стану сп`яніння відбулася у присутності двох свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Пояснення вказаних свідків об`єктивно підтверджуються як змістом протоколу про адміністративне правопорушення, так й матеріалами справи.

Таким чином, перевіривши сукупність доказів у справі, вважаю, що викладеними матеріалами справи поза всяким розумним сумнівом доведено факт відмови ОСОБА_1 пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_1 ставилось у вину згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, тобто порушення п. 2.5 ПДР України, а не керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, тобто порушення п. 2.9 ПДР України.

Крім того, згідно п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року № 4 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу.

Як вбачається з відеозаписів, переглянутих в судовому засіданні, ОСОБА_1 керував автомобілем та був зупинений працівниками поліції, та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер та в медичному закладі у присутності двох свідків, а також останній усвідомлював наслідки відмови від проходження даного огляду.

Таким чином, перевіривши сукупність доказів по справі, вважаю, що викладеними матеріалами справи поза всяким розумним сумнівом доведено факт відмови ОСОБА_1 пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Вина ОСОБА_1 у вчиненому доводиться даними з протоколу від 29.05.2020 р. серії ДПР 18 № 499765, з якого вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, актом огляду на стан алкогольного, наркотичного сп`яніння, направленням на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , копією свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки газоаналізатора «Драгер 6820», яке чинне до 14.08.2020, відеозаписами, переглянутими в судовому засіданні.

Таким чином, дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 130 КУпАП (у редакції від 07 липня 2016 року), як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп`яніння.

За таких обставин, встановлюючи наявність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол, та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (у редакції від 07 липня 2016 року) повністю доводиться дослідженими в судовому засіданні доказами.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, вважаю, що до нього слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 9, 33, 40-1, 130, 221, 251, 268, 283-285 КУпАП, -

постановила:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (у редакції від 07 липня 2016 року) та призначити стягнення у виді штрафу у розмірі шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106 - 420 грн. 40 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: