П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" грудня 2020 р. суддя Дніпровського районного суду міста Києва Сазонова М.Г., розглянувши справу про адміністративне правопорушення про притягнення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 212-14 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №351894 від 06 жовтня 2020 року ОСОБА_1 06.10.2020 о 12 год. 30 хв. за адресою: м. Київ, вул. Лохвицька, 62, розклеював агітаційні листівки політичної партії «Перемога Пальчевського» у забороненому місці, а саме: на паркані приватного будинку.

У судові засідання, призначені на 09.11.2020, 04.12.2020, 16.12.2020, ОСОБА_1 не з`явився, про причини неявки не повідомив.

У письмових поясненнях ОСОБА_1 вказав, що справді за вказаною адресою розклеював листівки політичної партії «Перемога Пальчевського» за грошову винагороду та був виявлений працівниками поліції, коли розклеював листівки на паркані приватного будинку; про те, що клеїти листівки на паркані не можна, ОСОБА_1 не знав.

Доказами в даній справі про адміністративне правопорушення є: протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №351894 від 06 жовтня 2020 року, письмові пояснення ОСОБА_1 , рапорт працівника поліції, агітаційна листівка.

Враховуючи, що згідно ст. 268 ч.2 КУпАП справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст.212-14 КУпАП, не відносяться до категорії справ, при розгляді яких присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою, тому, відповідно до вимог ст.268 ч.1 КУпАП, дана справа розглядається за відсутності ОСОБА_1 , який своєчасно сповіщений про місце і час розгляду справи і від якого не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

При цьому, суд керується рішеннями Європейського суду, в яких наголошується, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016), суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Працівники поліції інкримінують ОСОБА_1 вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 212-14 КУпАП.

Частиною першою ст.212-14 КУпАП передбачена відповідальність за порушення встановленого законом порядку розміщення агітаційних матеріалів чи політичної реклами або розміщення їх у заборонених законом місцях громадянином.

Враховуючи, що диспозиція ч.1 ст. 212-14 КУпАП, є банкетною та відсилає до норм права, що встановлюють порядок розміщення агітаційних матеріалів чи політичної реклами, посилання на вказані норми є обов`язковим в протоколі про адміністративне правопорушення та є об`єктивною стороною даного правопорушення, яка підлягає доказуванню під час встановлення наявності в діях особи складу правопорушення.

У протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно ОСОБА_1 не викладена суть правопорушення.

Про необхідність правильного викладення суті адміністративного правопорушення за ст.212-14 КУпАП наголошується і в Узагальненні судової практики застосування судами України законодавства про відповідальність за адміністративні правопорушення, що посягають на здійснення народного волевиявлення та встановлений порядок його забезпечення (статті 212-7-212-21 Кодексу України про адміністративні правопорушення), та злочини проти виборчих прав і свобод (статті 157-160 Кримінального кодексу України) Верховного суду України.

Так, в Узагальненні наголошено, що у протоколі про адміністративне правопорушення, (в тому числі за ст.212-14 КУпАП) недостатньо послатися тільки на назву та частину статті КУпАП. Слід розкрити її зміст і зазначити вчинені дії.

На підтвердження порушення встановленого законом порядку розміщення агітаційних матеріалів чи політичної реклами громадянином у протоколі про адміністративне правопорушення слід зазначити: по-перше, який порядок розміщення порушено та в якій формі оформлено друковані та/або аудіовізуальні агітаційні матеріали чи політичну рекламу; по-друге, які норми виборчого законодавства порушено, навести докази і додати матеріали на підтвердження вчиненого; по-третє, чи порушено порядок розміщення агітаційних матеріалів чи політичної реклами; по-четверте, що особа, яка порушила порядок, є суб`єктом правопорушення і не є посадовою особою підприємства-розповсюджувача реклами; по-п`яте, що порушення встановленого законом порядку розміщення агітаційних матеріалів здійснено на користь партії, кандидат якої офіційно зареєстрований ЦВК; по-шосте, права яких суб`єктів виборчого процесу порушено такими протиправними діями.

Суд розглядає справу виключно в межах протоколу про адміністративне правопорушення та позбавлений можливості змінювати кваліфікацію вчиненого правопорушення.

Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст.62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.

Суд самостійно збирати докази не має права, оскільки в силу положень ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

За вказаних обставин суд позбавлений можливості, на виконання ст. 245 КУпАП, своєчасно, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності з законом.

Суд приходить до висновку, що протокол серії АПР18 №351894 від 06 жовтня 2020 складений з порушеннями, оскільки в ньому не викладена суть правопорушення, не вказано, яку саме норму виборчого законодавства порушив ОСОБА_1 , за що саме він притягується до адміністративної відповідальності.

Статтею 62 Конституції України, зокрема, передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі "Кобець проти України" (з урахуванням первісного визначення принципу "поза розумним сумнівом" у справі "Авшар проти Туреччини") доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Згідно зі ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Таким чином, жодних доказів, відповідно до ст. 251 КУпАП, які вказують на вину ОСОБА_1 та наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.212-14 КУпАП, матеріали справи не містять, а відтак провадження відносно останнього підлягає закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 7, 173,247, 280, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212-14 КУпАП, закрити у зв`язку з з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: