Справа № 263/5314/20
Провадження № 3-зв/263/6/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2020 року місто Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області Ікорська Єлізавета Сергіївна, при секретарі Шпичак Є.М., за участю адвоката Орєхова М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву адвоката Орєхова Михайла Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про відвід судді Кияну Д.В. у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

У провадженні Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області перебуває протокол про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 27 травня 2020 року справа визначена до розгляду судді Кияну Д.В.

17 липня 2020 року у судовому засіданні адвокатом Орєховим М.В. заявлений відвід судді Кияну Д.В., оскільки суддею під час розгляду адміністративної справи неодноразово відмовлено у задоволенні заявлених клопотань, тому виникає сумнів у його неупередженості під час розгляду справи.

Також адвокатом Орєховим М.В. надана письмова заява про відвід судді Кияну Д.В., у якій останній посилається на те, що під час допиту свідка ОСОБА_2 вдавався до допиту адвоката, перебивав його, не давав висловити свою думку до кінця, створивши обстановку, що виключає нормальну роботу захисника, про недопустимість цього він повідомив суд та заперечував проти незаконних дій з боку судді. Суддя Киян Д.В. вдавався до оцінки кваліфікації дій захисника, звинувачував у навмисному затягуванні розгляду справи. Звернув увагу на те, що під час судового розгляду приймав участь у якості вільного слухача ОСОБА_3 , який є заінтересованою особою, та начальником особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення. ОСОБА_3 надавав судді Кияну Д.В. поради під час допиту свідка ОСОБА_4 , який приймав участь у режимі відеоконференції, що начебто останній дає пояснення, зачитуючи їх з аркуша, а суддя Киян Д.В. у свою чергу став задавати питання свідку ОСОБА_4 , чи дійсно він зачитує пояснення з аркуша, що свідчить про недопустиму поведінку судді. Також, суддя Киян Д.В. відмовив у задоволенні клопотання про допит свідка лікаря-нарколога ОСОБА_5 , мотивуючи його тим, що невідома її домашня адреса та остання перебуває у відпустці, однак суду відоме місце її роботи та адреса, оскільки саме із місця роботи надійшли відомості, що наразі остання перебуває у відпустці. Раніше допит свідка лікаря-нарколога ОСОБА_5 був задоволений суддею. Вказує, що після судового засідання 16 липня 2020 року суддя використовував нецензурну лайку у приміщенні суду у присутності учасників процесу, що останнім зафіксоване на диктофон в порядку ч. 4 ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», що є порушенням суддівської етики. На підставі викладеного, просив суд задовольнити заяву про відвід судді Кияна Д.В.

Вирішуючи заяву про відвід судді, суддя виходить з наступного.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст. 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у містах, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Чинний КУпАП не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді і, відповідно, не передбачає порядку розгляду заяви про відвід.

Зазначені обставини свідчать про наявність прогалин в національному законодавстві стосовно процесуального врегулювання розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і, зокрема, врегулювання права на відвід та порядку розгляду заяви про відвід по справам про адміністративні правопорушення.

Разом з тим, право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.

Згідно ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22 грудня 1993 року міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» в спірних питаннях, або які не врегульовані національним законодавством, суди застосовують міжнародні договори, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.

Крім того, Рада суддів України пунктом 4 рішення №34 від 08 червня 2017 року роз`яснила, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

Оскільки нормами чинного КУпАП не врегульовані питання відводу судді від розгляду справи про адміністративне правопорушення, вирішуючи питання про відвід судді, суд керується нормами чинного КПК України, положеннями ст. ст. 75-81 КПК України, застосовуючи принцип аналогії права.

Норми Кримінального процесуального кодексу України передбачають підстави, за яких може бути заявлено відвід судді, який бере участь у кримінальному провадженні. А тому в даному випадку слід застосовувати аналогію права та застосувати норми КПК України при розгляді заяви про відвід судді у адміністративній справі.

Згідно з ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

У разі виникнення сумніву у неупередженості судді, його безсторонність слід оцінити за об`єктивними та суб`єктивними критеріями.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Паунович проти Сербії» (№54574/07) судді зауважили, що за суб`єктивний критерій повинні братися до уваги особисті переконання і поведінка певного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість в конкретній справі.

Об`єктивний критерій визначає, чи дотримався суддя достатніх гарантій, що дозволяють виключити будь-який сумнів щодо його неупередженості. Щодо цього критерію, то необхідно встановити, чи існують, крім поведінки самого судді, факти, що потребують доведення, які можуть викликати сумнів у неупередженості судді. Мається на увазі, що при ухваленні рішення про те, чи є в конкретній справі законна підстава побоюватися, що конкретний суддя або склад суду проявили недостатню неупередженість, думка відповідної особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи може це побоювання бути об`єктивно виправданим.

Крім цих суб`єктивних і об`єктивних критеріїв слід також враховувати питання внутрішньої організації та існування національних процедур для забезпечення неупередженості, а саме правил, що регулюють відвід суддів.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

ЄСПЛ у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказує, що справедливим в розумінні ст. 6 Конвенції може вважатися тільки такий суд, який діє незалежно від будь-яких обставин особистого (людського) чи іншого плану, є безстороннім та безпристрасним, тобто, при абсолютній відсутності обставин, які можуть викликати сумніви в об`єктивності та неупередженості судді.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Крім того, у відповідності до положень п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів передбачено, що суддя підлягає відводу від участі в розгляду справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

З огляду на викладене, з метою недопущення у майбутньому недовіри з формуванням думки учасників процесу на правомірні очікування законності рішення суду, що може бути сумнівом неупередженого рішення у справі в інших учасників процесу та забезпечення їм загальних засад адміністративного провадження, а також усунення будь-яких сумнівів, що суддя не здатен винести неупередженого рішення, вважаю за необхідне задовольнити заяву адвоката Орєхова М.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , про відвід судді Кияну Д.В. у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 80, 81 КПК України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суддя -

П О С Т А Н О В И Л А:

Заяву адвоката Орєхова Михайла Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про відвід судді Кияну Д.В. у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП задовольнити.

Матеріали адміністративної справи № 263/5314/20 передати до канцелярії суду для визначення іншого судді.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Є.С.Ікорська