ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1534/20 Справа № 212/6790/20 Суддя у 1-й інстанції - Дехта Р. В. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 вересня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який

проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн/ на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та стягнуто судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.,

за участю:

захисника особи, що притягується

до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 вересня 2020 року ОСОБА_1 03 вересня 2020 року о 21.44 год. керував транспортним засобом автомобілем марки «MITSUBISHI LANCER», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Ватутіна, 32 в Покровському районі з ознаками алкогольного сп`яніння (почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук, різкий запах алкоголю з порожнини рота тощо). У встановленому законом порядку пройти медичний огляд з метою визначення стану сп`яніння у спеціальному медичному закладі відмовився у присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати та закрити провадження по справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи поважність пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що йому не було направлено поштою копію оскаржуваної постанови та самостійно він її отримав 05 листопада 2020 року.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги посилається на те, що суд формально підійшов до розгляду справи. Зазначає, що з наявного у матеріалах справи відеозапису слідує, що працівники поліції ніяк не коментуючи результати огляду за допомогою ДРАГЕР зазначають, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, після чого насильно штовхають його у машину та везуть до медичного закладу, при цьому відео переривається та на ньому не зафіксовано факт відмови від проходження огляду. Вказує, що огляд на місці зупинки проводився, що підтверджується відеозаписом, проте це не зазначено у протоколі та акті.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши думку захисника, вивчивши матеріали справи та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов наступного висновку.

Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 24 вересня 2020 року. З матеріалів слідує, що оскаржувану постанову було винесено за відсутності ОСОБА_1 , апеляційна скарга останнім подана до кур`єрської служби доставки 13 листопада 2020 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. Разом з тим, враховуючи, що оскаржувану постанову було винесено за відсутності ОСОБА_1 , а також вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що судом першої інстанції належним чином з`ясовано обставини щодо вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а викладені в постанові висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.

Вказані положення кореспондуються з положенням п. 2.5 Правил дорожнього руху України, згідно з яким водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

В той же час, як зазначено у п. 6 розділу ІX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом поліцейського; відеозаписом з бодікамери поліцейського, відповідно до якого ОСОБА_1 у присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на встановлення стану сп`яніння; направленнями на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння; а також іншими наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівників поліції, які виявили у нього ознаки такого сп`яніння, визначені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти відповідний огляд.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів, наданих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.

Всупереч доводам ОСОБА_1 з долученого до матеріалів справи відеозапису з бодікамери поліцейського слідує, що ОСОБА_1 дійсно спочатку погодився на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу Драгер, разом з тим під час проходження огляду здійснював перешкоди щодо встановлення стану сп`яніння, а саме: неодноразово здійснював неправильні та преривчасті подихи, у зв`язку з чим технічний засіб не міг встановити наявність чи відсутність стану сп`яніння, а також не реагував на неодноразові роз`яснення та вимоги поліцейських щодо правильного дихання у прилад. Зазначені дії ОСОБА_1 були розцінені поліцейськими як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з чим останньому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у медичного закладі, проте останній у присутності свідків відмовився від проходження такого огляду, у зв`язку з чим щодо нього було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 113865 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, як слідує з зазначеного відеозапису прилад Драгер не міг встановити результат огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння через дії останнього, про що неодноразово зазначалось працівниками поліції, що спростовує доводи ОСОБА_1 про те, що він пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою технічного засобу Драгер, проте йому не було повідомлено його результати.

В матеріалах справи відсутні та захисником під час апеляційного перегляду не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, у зв`язку з чим відповідні доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі є неприйнятними.

Наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно роз`яснень, що містяться у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Крім того, судам слід звернути увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

При розгляді справи судом порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити особі, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 вересня 2020 року.

Апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 вересня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот