Справа № 638/6082/20
Провадження № 3/638/1850/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2020 року Суддя Дзержинського районного суду м.Харкова Аркатова К.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення у відношенні

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Єгипту, студента Харківського національного університету ім. Каразіна, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

в с т а н о в и в:

19.04.2020 року близько 01:30 години ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Golf, номерний знак НОМЕР_1 , по пр. Науки, 65 міста Харкова, з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у закладі охорони здоров`я відмовився в присутності двох свідків.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не визнав вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, вказавши про те, що не відмовлявся від проходження огляду, не перебував у стані наркотичного сп`яніння, не розумів про що говорили йому працівники патрульної поліції. Вказав про те, що навчається на другому курсі університету, в Україні проживає протягом часу навчання.

Вислухавши правопорушника, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення, який складений з виконанням процесуальних вимог уповноваженою особою, є документом, який офіційно засвідчує факт вчинення неправомірних дій і є одним з основних джерел доказів.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Фактичні обставини справи, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 280071 від 19.04.2020 року підтверджуються зібраними у справі доказами, які досліджувалися у судовому засіданні, а саме письмовими поясненнями свідків, відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, що оглянутий в судовому засіданні.

Зі згаданого відеозапису також вбачається, що ОСОБА_1 вільно розмовляв та розумів те, що говорять працівники патрульної поліції російською мовою, на пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння неодноразово задавав питання «Почему?», відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я в присутності двох свідків.

Вказані обставини підтверджують факт того, що правопорушник не потребував послуг перекладача як на місці зупинки поліцейського, так і в судовому засіданні, оскільки спілкувався російською мовою з працівниками правоохоронних органів та відповідав на запитання суду та під час дачі пояснень.

Посилання ОСОБА_1 на відсутність ознак наркотичного сп`яніння, як на підставу не винуватості у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення суд не приймає, оскільки останній не є працівником медичного закладу, що наділений повноваженнями на визнання стану сп`яніння певної особи.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. 1,2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.

Таким чином, зібрані у справі докази та оглянутий відеозапис з нагрудних камер працівників поліції підтвердили факт порушення ОСОБА_1 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність діючим КУпАП, зокрема ч.1 ст.130 КУпАП.

При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а тому вважає за необхідне призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави з позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 283,284,294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп. на користь держави.

Відповідно до ч.1 ст.303 КУпАП, строк звернення постанов про накладення адміністративних стягнень до виконання протягом трьох місяців з дня винесення постанови.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя