ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа № 477/370/20
Провадження 3/477/316/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2020 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Козаченка Р.В.,

із секретарем судового засідання Бітюковою С.В.,

за участю:

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

його захисника Березюк О.С.,

потерпілого ОСОБА_2 ,

розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

20 лютого 2020 року, близько 19:00, ОСОБА_1 , рухаючись на автомобілі марки BMW, р.н. НОМЕР_1 , по автомобільній дорозі на вул. Кобзарській в м. Миколаєві, в районі буд. № 5-А, порушив підпункт б) пункту 2.3., пункти 12.1 та 12.3 Правил дорожнього руху України, був неуважний до дорожньої обстановки, не вибрав безпечну швидкість руху, а також за наявності перешкоди на дорозі у виді вибоїни, не вжив всіх необхідних заходів до уникнення зіткнення з нею, в наслідок чого допустив виїзд за межі проїжджої частин дороги де зіткнувся із парканом житлового будинку громадянина ОСОБА_2 , після чого його автомобіль продовжив рух та допустив зіткнення зі стоячим на узбіччі бунком на колесах (трейлером), який від удару зіткнувся із деревом позаду нього. Від зіткнення автомобіль, а також паркан будинку та будинок на колесах отримали механічні пошкодження.

За порушення зазначених правил дорожнього руху передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП, тобто за пошкодження транспортних засобів, автомобільних доріг, вулиць, дорожніх споруд або майна інших осіб, що сталося через порушення вимог Правил дорожнього руху.

Крім того, ОСОБА_1 , в той же день та час, після дорожньо-транспортної пригоди залишив місце події, чим порушив підпункт а) пункту 2.10. Правил дорожнього руху України.

За порушення цього правила дорожнього руху передбачена відповідальність за ст. 122-4 КУпАП - залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Відповідно до положень ст. 36 КУпАП суд здійснив розгляд вказаних правопорушень одночасно.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні зазначених правопорушень визнав, пояснивши, що дійсно, в той день проїжджав по вул. Кобзарській в м. Миколаєві і через перевищення швидкості (приблизно 70-80 км/год) не побачив яму на дорозі. Після того як переднє праве колесо його автомобіля попало в яму і заклинуло, тому його автомобіль продовжив рух і врізався в паркан будинку на узбіччі, а потім автомобіль відкинуло на трейлер, який там також знаходився. Він сильно вдарився головою об руль автомобіля, тому в шоковому стані він залишив місце події. Але потім звернувся до поліції із заявою, що це він вчинив ДТП і щоб йому віддали вилучене авто. Не заперечував того факту, що неодноразово їздив тією дорогою та знав обстановку на ній і вчинив дії по зменшенню швидкості, але все ж втрапив в яму, від чого автомобіль став некерованим.

Його захисник в судовому засіданні була такої ж думку, вказавши, що водій ОСОБА_1 не дотримався всіх вимог правил дорожнього руху через що відбулася ДТП, але він кається і вважала, що відносно нього не потрібно застосовувати найсуворіші міри стягнення. Крім того зазначила, що він залишив місце події в шоковому стані, а не навмисно, і вони відразу наступного дня звернулися до поліції, де їм призначили зустріч на 24 лютого. Також вказала, що навпаки, поліцейські вважали, що ОСОБА_1 не був водієм BMW і вони про це їм доводили, що не підтверджує його навмисний характер залишення місця ДТП і підтверджує його каяття.

Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що ввечері 20 лютого 2020 року він перебував вдома і приблизно о 19:00 почув звук сильного удару на вулиці. Вибігши з дому він побачив автомобіль марки BMW, який був розвернутий посеред дороги. Він зрозумів, що цей автомобіль врізався в цегляний паркан його будинку та розваляв його, а потім врізався в його будинок на колесах, який там знаходився на узбіччі поряд із парканом. Також поряд перебувала знайома ОСОБА_3 , яка була в шоковому стані, в зв`язку з чим він викликав швидку медичну допомогу. Крім того, його знайомий ОСОБА_4 , який також опинився на місці вказав, що водій цього автомобіля втік з місця події в напрямку

пр. Богоявленського. Він намагався його наздогнати, але фізичних даних йому не вистачило. Вважав, що водій ОСОБА_1 явно і сильно перевищив швидкість руху, не розрахував що за великої швидкості його автомобіль не впишеться в поворот дороги, тому на значній швидкості він врізався в паркан його будинку та трейлер. Але наявність вибоїни на дорозі не спростовує його вину у ДТП, оскільки воно відбулося саме через значне перевищення швидкості.

Суд, заслухавши пояснення учасників розгляду, дослідивши докази в справі, прийшов до наступного висновку.

Місце дорожньо-транспортної пригоди, яке описано вище, є ділянка автомобільної дороги на вулиці Кобзарській 5-А в м. Миколаєві, рух по якій не розділений дорожньою розміткою.

Підпунктом б) пункту 2.3 Правил дорожнього руху України (далі Правила) визначено, що водій, для забезпечення безпеки дорожнього руху, зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу.

Відповідно до пункту 12.1. Правил дорожнього руху України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Також, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди (п. 12.3 Правил).

Крім того, відповідно до підпункту а) пункту 2.10 Правил, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупини транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

Із протоколу огляду місця події та доданої до неї схеми огляду місця події вбачається, що у у автомобіля марки ВMW були сильні ушкодження: повністю розбита передня частина, права сторона, дах, переднє вітрове скло, переднє скло на обох дверях, ліве та праве передні колеса, чисельні пошкодження на корпусі, вм`ятини та пошкодження лако-фарбового покриття.

В схемі огляду місця події схематично зображено місце осипу скла та уламків автомобіля, яке має площу розташування 11 м на 11,9 м, також на схемі зображено і пошкоджений паркан будівлі № 5-а.

На схемі відсутній опис пошкодження будинку на колеса (трейлера), але надані потерпілим фотознімки підтверджують цей факт, що і ОСОБА_1 не заперечувалося.

На схемі також відсутнє зображення розташування вибоїни на дорозі, але учасниками розгляду та свідками, а також фотознімками, наданими захисником, підтверджується, що вона існує на дорозі неподалік буд. № 5-а.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що вона живе поряд з будинком потерпілого, якого знає і з яким працюють на одному підприємстві. Без 6 хв. 19:00 вона вийшла зі свого будинку, щоб йти на роботу. На вул. Кобзарській, неподалік від будинку ОСОБА_2 , де знаходиться складний поворот дороги, вона почула сильний звук автомобіля, який наближався з-заду. Вона пройшла приблизно 10 м. і почула, що цей звук наближається до неї. Повернувши голову, побачила, що легковий автомобіль на великій швидкості не зміг вірно виконати поворот на дорозі, тому він летів на неї. Вона встигла заховатися на узбіччі за трейлером і почула як автомобіль врізався в паркан, а потім в цей трейлер, який врізався в дерево, за яким вона ховалася. Вважала, що якби вона не заховалася за дерево та трейлер, то автомобіль збив би її. Від цього вона була в шоковому стані. Підійшовши до автомобіля вона намагалася через скло подивитися на водія, але через темну пору доби та затемнення скла не бачила його, хоча було видно що від удару спрацювала повітряна подушка безпеки, яка розкрилася.

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що знає потерпілого ОСОБА_2 , оскільки вони працюють разом і він живе неподалік. 20 лютого 2020 року о 18:50 він вийшов з будинку і пішов на роботу. Неподалік будинку потерпілого він почув гучний звук мотору легкового автомобіля, потім почув звук сильного удару. Ці звуки були за кутом повороту дороги і саме зіткнення він не бачив. Підбігши до будинку ОСОБА_2 він побачив розбите авто марки ВMW, з якого вийшов молодий чоловік ОСОБА_1 в шоковому стані. Він його запитав, чи не потрібна йому медична допомога, на що той відповів, що потрібна. Він за телефоном викликав швидку меддопомогу і попросив водія присісти на узбіччі. Також намагався подивитися в автомобілі наявність пасажирів. В цей час з будинку вийшов ОСОБА_2 , який запитав про водія. Але він побачив, що водія на місці, де той сидів, немає, а вдалині, приблизно на відстані 100 м, він втікає. Також підтвердив, що 24 лютого 2020 року йому телефонували поліцейські і запитували про обставини цієї події, але вони не запитували його щодо перебування за кермом автомобіля ВMW і не висували йому підозр у вчиненні ДТП.

Із описаних і досліджених вище доказів вбачається, що водій автомобіля марки BMW, р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , дійсно, був неуважний до дорожньої обстановки, не вибрав безпечну швидкість руху, за наявності перешкоди на дорозі у виді вибоїни, не вжив всіх необхідних заходів до уникнення зіткнення з нею, в наслідок чого допустив виїзд за межі проїжджої частини дороги де зіткнувся із парканом житлового будинку будинком на колесах (трейлером).

При цьому суд вважає, що ОСОБА_1 навмисно залишив місце події, а його начебто перебування в шоковому стані, який змусив втікати з місця події, не підтверджений достатніми та належними доказами, як наприклад, медичними документами. Навпаки, з показів свідків та потерпілого вбачається, що він цілеспрямовано та навмисно залишив місце події, до якої був безпосередньо причетний.

Згідно зі ст.ст. 33-36 КУпАП, обираючи вид та міру запобіжного заходу, суд враховує особу водія, відсутність у нього роботи, характер правопорушень та обставини їх вчинення, розмір та характер спричинених ушкоджень, а також і навмисні дії по залишенню місця ДТП, і приходить до висновку про необхідність призначення йому покарання у виді громадських робіт.

При цьому суд не вважає, що існує пом`якшуюча обставина у виді його щирого каяття, оскільки доказів на підтвердження цьому ним не було надано, а висловлення ним про таке каяття в судовому засіданні суд не вважає щирим, через відсутність даних про вчинення дій, які б це підтверджували.

За викладеного, керуючись ст.ст. 36, 283-285 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у вчинені правопорушень, передбачених ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП, і накласти на нього стягнення у виді громадських робіт строком на 40 (сорок) годин.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд.

Суддя Р.В.Козаченко