ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/760/20 Справа № 191/3952/19 Суддя у 1-й інстанції - Бондаренко Г. В. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко Н. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2020 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника Красюка Івана Васильовича, який діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2020 року, якою провадження щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого в Павлоградському відділенні АТ Дніпропетрвоськгаз, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

закрито, у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито, у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно з оскаржуваною постановою, 12.10.2019 о 10 год. 50 хв., в Синельниківському районі по а/д Т 0401, 38 км., водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем VOLKSWAGEN TRANSPORTER д.н.з. НОМЕР_1 , перед початком зміни напрямку руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, створив перешкоду автомобілю SUBARU LEGACY д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , в результаті чого останній скоїв з`їзд в кювет вправо, в наслідок чого автомобіль SUBARU LEGACY д.н.з НОМЕР_2 отримав механічні ушкодження. Постраждалих внаслідок ДТП немає. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.п.10.1, 1.5 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі захисник Красюк І,В., який діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить постанову скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник Красюк І.В. зазначив, що постанова є незаконною та необгрунтованою. Так вказує, що копія постанови, в порушення встановленого законом строку, була вручена ОСОБА_1 лише 10 червня 2020 року, при цьому на адресу проживання ОСОБА_1 поштою вона не направлялась. Також, зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам КУпАП та складений з порушеннями закону. Той факт, що в протоколі наявні недоліки підтверджується як клопотанням експерта ДНДІСЕ про надання додаткових вихідних даних так і висновком експерта за результатами проведення судової автотехнічної експертизи №75/20. Також, вважає, що висновок експерта №75-20 від 24 квітня 2020 року безпідставно покладений судом в основу рішення, оскільки судову автотехнічну експертизу було доручено провести в ДНДІСЕ, а не в НДЕКЦ МВС України в Дніпропетровській області. При цьому, вважає, що експерт вийшов за межі своїх повноважень, оскільки зазначив, що йому надані неоднозначні відомості, однак у порушення Інструкції самостійно обрав для дослідження вихідні дані на користь ОСОБА_2 . Так, в експертному дослідженні, експертом не було зазначено та не враховано при оцінці дій водія ОСОБА_2 покази його дружини, які надані нею безпосередньо в судовому засіданні, котра в момент ДТП була пасажиром його автомобіля, а саме те, що в момент зміни траєкторії руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 вліво, автомобіль під керуванням водія ОСОБА_2 рухався позаду автомобіля під керуванням ОСОБА_1 , а не порівнявся, як він це зазначив, з задньою частиною автомобіля під керуванням водія ОСОБА_1 . Таким чином, захисник вважає, що висновок експерта №75-20 від 24 квітня 2020 року є неповним та не вірним, виконаним одностороннє, на користь та в інтересах водія ОСОБА_2 , а отже таким, що не міг бути врахованим судом під час розгляду справи, а тому суд безпідставно залишив поза увагою клопотання ОСОБА_1 про призначення повторної автотехнічної експертизи, яке подано 03 червня 2020 року. Між тим, вважає, що експерт здійснив підміну вихідних даних при використанні їх у розрахунках, а саме: порівнюються величини 30,5 м та 1333 м, в результаті чого експертом робиться висновок про наявність в свідченнях водія ОСОБА_1 протирічь. До того, вказує, що в діях водія ОСОБА_2 вбачається порушення пунктів 12.1, 12.3 ПДР, що знаходиться в прямому причинному зв`язку із настанням ДТП. Отже захисник вважає, що ОСОБА_1 не порушував п.10.1 ПДР та п.1.5 ПДР, який носить загальний характер про обов`язки водія, оскільки характер руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 не є причиною виникнення даної ДТП та її наслідків, тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю.

Заслухавши ОСОБА_1 та його захисника Красюка І.В., які підтримали апеляційну скаргу, потерпілого ОСОБА_2 та його представника - адвоката Кульбашного І.О., які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги захисника, просили постанову суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість постанови в межах апеляційної скарги, частково дослідивши докази у справі, суд апеляційної інстанції приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Ці вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Цей висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №453682 від 12.10.2019 року, схемою місця ДТП до нього, поясненнями потерпілого ОСОБА_2 , який вказав на обставини ДТП та наявність пошкоджень на його автомобілі.

Наведені докази свідчать про те, що ОСОБА_1 порушив п.п. 10.1, 1.5 Правил дорожнього руху України, в результаті чого сталася ДТП та був пошкоджений автомобиль під керуванням водія ОСОБА_2 .

Цей висновок суду першої інстанції підтверджується й висновком експерта № 75/20 від 24 квітня 2020 року, відповідно до якого у діях водія автомобіля VOLKSWAGEN TRANSPORTER д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 вбачаються невідповідності вимогам п. 10.1 ПДР, які з технічної точки зору перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з цією пригодою.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи захисника Красюка І.В. про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції, й недопустимість наведеного висновку експерта.

На переконання суду, висновок експерта складено у відповідності до вимог закону, на підставі вихідних даних, наявних у матеріалах справи, а саме- схеми місце ДТП, письмових пояснень ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , та сумнівів щодо належністі й допустимісті яких не виникає.

При перевірці й оцінці експертного висновку судом першої інстанції було з`ясовано: чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; достатність поданих експертові об`єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обгрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими доказами у справі.

Посилання захисника Красюка І.В. на неточності та суперечності у висновку експерта є необгрунтованими, оскільки повтністю спростовуються відомостями, що у ньому містяться.

Що стосується доводів апелянта про те, що протокол не відповідає вимогам КУпАП та складений з порушеннями закону, то слід зазначити таке.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Так, у п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 256 КУпАП, при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 п. 12 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 таким правом скористався, надав пояснення, протокол підписав. При цьому заперечень, зауважень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу за ст. 124 КУпАП, невідповідність внесених до протоколу даних, не заявляв.

Разом з цим, матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейськими законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, а вимоги ст.ст. 251, 254, 255, 256 КУпАП дотримано.

Отже, висновки суду першої інстанції про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є вірними та підтверджується належними доказами.

При розгляді справи судом порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Спираючись на встановлені фактичні обставини цього адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.

Відповідно до положень ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією.

Згідно із п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вчинено 12 жовтня 2019 року, оскаржувана постанова щодо ОСОБА_1 була постановлена 03 червня 2020 року, а тому на час розгляду справи судом першої інстанції пройшли передбачені ст. 38 КУпАП строки накладення адміністративного стягнення за вчинене адміністративне правопорушення, та судом було правильно прийнято рішення про закриття провадження щодо ОСОБА_1 у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги захисника Красюка І.В. є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Красюка Івана Васильовича, який діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2020 року - залишити без задоволення.

Постанову Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2020 року, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Н.В. Коваленко