Київський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

2 червня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Тютюн Т.М. за участю ОСОБА_1 - особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, захисника Мастюгіна Д.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Мастюгіна Д.І. на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 4 березня 2020 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кузнецовськ Рівненської області, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 04.03.2020 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Як встановив суд, 4 лютого 2020 року близько 09 години 40 хвилин ОСОБА_1 , який керував автомобілем "BMW" д/н НОМЕР_2 на вул. Леся Курбаса, 17 в м. Києві з ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі захисник Мастюгін Д.І. зазначає про незаконність постанови судді, який порушив вимоги закону щодо повноти, всебічності та об`єктивності з`ясування обставин справи, позбавив ОСОБА_1 права подавати докази і не врахував його пояснення.

Так, з матеріалів справи і пояснень ОСОБА_1 вбачається, що поліцейські після зупинення автомобіля повідомили про наявність у них інформації про ДТП за участю автомобіля "BMW-520" чорного кольору. Таку ж інформацію на адвокатський запит надав командир БПП в с. Чайки УПП у Київській області ДПП. Проте ОСОБА_1 керував автомобілем "BMW-525і", інформація про який у поліцейських була відсутня, а тому визначених ст.35 Закону України "Про Національну поліцію" підстав для зупинення транспортного засобу не було. З цього робить висновок, що автомобіль був зупинений протиправно, у зв`язку з чим всі докази в справі є недопустимими.

Також вказує на відсутність доказів наявності у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, передбачених п.4 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 (далі - Інструкція). Відеозапис та пояснення свідків не підтверджують наявність таких ознак. У протоколі про адміністративне правопорушення та направленні на огляд вказано, що зіниці очей не реагують на світло, проте не конкретизовано, є зіниці розширеними чи звуженими, як ознака наркотичного сп`яніння, що визначена Інструкцією. Поліцейські не перевіряли реакцію очей ОСОБА_1 на світло, наприклад, за допомогою ліхтарика. Також у протоколі та направленні на огляд зазначено такі ознаки, як блідість обличчя та млявість, у той час як відповідно до Інструкції ознакою наркотичного сп`яніння є неприродна, а не звичайна, блідість обличчя, а млявість Інструкцією взагалі не передбачена. Тож, ознаки наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 були відсутні, а тому він не підлягав огляду на стан сп`яніння.

Крім того, як стверджує захисник, мало місце підбурювання ОСОБА_1 з боку поліцейських на вчинення адміністративного правопорушення. Відповідно до пояснень його підзахисного після його зупинення він погодився пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я та направився до нього разом з поліцейськими в службовому автомобілі. По ходу слідування під час розмови поліцейські повідомили, що ОСОБА_1 з метою економії часу може законно відмовитись від проходження огляду і пройти його самостійно, і що при свідках йому необхідно відмовитись від огляду в закладі охорони здоров`я. Тільки після такого підбурювання (провокації), повернувшись на місце зупинення транспортного засобу, ОСОБА_1 відмовився пройти огляд, що було зафіксовано за допомогою відеореєстратора. Положеннями п.п.6, 7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 (далі - Порядок), та п.7 розділу І Інструкції не передбачено право працівників поліції оформлювати відмову водія від проходження медичного огляду після того, як водій погодився його пройти. Підтвердженням згоди ОСОБА_1 пройти огляд є фрагмент відеозапису портативного відеореєстратора поліцейського, отриманого на адвокатський запит, який поліцейські не долучали до справи. До того ж, поліцейські протиправно повідомили ОСОБА_1 , що він має право самостійно пройти такий огляд, що вказаними раніше нормативними актами не передбачено, оскільки саме поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я. При цьому захисник посилається на практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який дійшов висновку, що використання доказів, отриманих внаслідок підбурювання з боку поліції, не можна виправдати суспільним інтересом, оскільки в такому випадку обвинувачений із самого початку може бути позбавлений права на справедливий судовий розгляд (рішення у справах "Тейксейра де Кастро проти Португалії", "Худобін проти Росії", "Ванян проти Росії", "Раманаускас проти Литви"). Також ЄСПЛ вказував, що підбурювання з боку поліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним розслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, і відсутні підстави вважати, що його було б вчинено без їхнього втручання (рішення у справах "Юрофінаком" проти Франції", "Раманаускас проти Литви").

Під час розгляду справи суд відмовив захиснику в задоволенні клопотання про виклик свідків, які б могли підтвердити підбурювання поліцейськими до вчинення адміністративного правопорушення - двох інспекторів поліції, які оформляли матеріали справи, свідків відмови та особи, яка зобов`язалась доставити транспортний засіб за певною адресою, у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи до отримання відповідей на адвокатські запити, внаслідок чого не зміг дослідити відеозапис, на якому ОСОБА_1 надає згоду пройти огляд. Також поліцейські не вели відеозапис безперервно, що є порушенням п.5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018.

Вважає, що суд протиправно відмовив у направленні справи про адміністративне правопорушення для належного оформлення, оскільки недоліки та суперечності позбавили суд можливості встановити всі обставини справи. В протоколі зазначено, що поліцейські зупинили автомобіль "BMW-520", хоча ОСОБА_1 керував автомобілем "BMW-525і". В протоколі зазначено, що ОСОБА_1 керував автомобілем на вул. Леся Курбаса, 17, після чого був зупинений, а в поясненнях свідків зазначено, що вони складені за цією адресою. У направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зазначено, що направляється ОСОБА_2 , і також у ньому вказано, що поліцейський доставив особу на огляд у заклад охорони здоров`я, коли зі змісту протоколу, пояснень свідків та рапорту випливає, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду та у зв`язку з цим не доставлявся до закладу охорони здоров`я. Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у поясненнях не поставили підпис про те, що ознайомлені зі змістом ст.63 Конституції України, в їх поясненнях є закреслення, а самі пояснення повністю ідентичні, складені на бланках, в яких заздалегідь сформована позиція, яку хотів представити поліцейський. В протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про ознайомлення ОСОБА_1 зі змістом ст.ст.55, 56, 59 Конституції України та про притягнення особи до адміністративної відповідальності протягом року.

Звертає увагу, що ЄСПЛ в рішенні у справі "Карелін проти Росії" розглянув обставини, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішення фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі. За позицією ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та за наявності певної неповноти чи суперечності суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки, вона має захищатися від обвинувачення, яке по суті, судом підтримується). Аналогічні дії, на переконання захисника, суд вчинив і у цій справі.

Іншими обставинами, які опосередковано свідчать про відсутність вини ОСОБА_1 , є отримання ним сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду, відповідно до якого наркологічні протипоказання до керування транспортними засобами не виявлено. Для отримання сертифікату ОСОБА_1 пройшов обов`язковий обсяг обстежень, передбачений п.7 Інструкції про профілактичний наркологічних огляд та його обов`язкові обсяги, затвердженої наказом МОЗ України № 339 від 12.11.1997. Цей сертифікат додатково підтверджує, що він не перебував під дією наркотичних засобів.

З огляду на викладене просить постанову судді скасувати і закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Вислухавши пояснення захисника Мастюгіна Д.І. і ОСОБА_1 , які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, вивчивши матеріали справи, дослідивши нові докази та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції згідно зі ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП. Висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення є обґрунтованим і підтверджується наявними в справі доказами.

Такими доказами є дані, які містяться в: протоколі про адміністративне правопорушення, в якому детально викладено суть порушення, вчиненого ОСОБА_1 , про що зазначено раніше; письмових поясненнях свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , у присутності яких ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я; записі портативного відеореєстратора поліцейського.

Оскільки вказані докази узгоджуються між собою, суд правильно поклав їх в основу прийнятого рішення.

В суді першої інстанції ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення не визнав та пояснив, що після повідомлення поліцейських про те, що він має ознаки наркотичного сп`яніння, він погодився пройти огляд в медичній установі. Однак по дорозі до медичної установи поліцейські переконали його в тому, що це дуже довга процедура, і що він має право відмовитись від огляду та пройти його самостійно. Оскільки він поспішав на роботу, то відмовився пройти огляд і самостійно його не пройшов, бо витратив багато часу для пошуку медичної установи.

Цим поясненням суд дав належну оцінку і правильно не взяв їх до уваги, розцінивши як позицію захисту, оскільки вони спростовуються відеозаписом.

В суді апеляційної інстанції за клопотанням захисника було заслухано пояснення свідка ОСОБА_5 , відповідно до яких, коли він йшов на зупинку, побачив знайомий автомобіль, поруч з яким був патрульний автомобіль. Він підійшов запитати, що сталося, на що поліцейський відповів, що ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння, хоча цього видно не було. В процесі складання протоколу він запитав, чи може ОСОБА_1 сам пройти огляд і протягом якого часу, на що поліцейський відповів, що може просто пройти у найближчий час. В той час, коли він підійшов, свідків вже не було.

Оцінюючи ці пояснення, варто зауважити, що свідок був присутній вже при оформленні матеріалів справи про адміністративне правопорушення і написав розписку, згідно з якою зобов`язався доставити автомобіль "BMW" д/н НОМЕР_2 за певною адресою, що свідчить про застосування до ОСОБА_1 такого заходу забезпечення провадження у справі про адміністративне правопорушення, як відсторонення від керування транспортним засобом. При відмові ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння свідок присутній не був, а тому його пояснення не спростовують і не підтверджують версію захисту.

В рапорті інспектора взводу № 2 роти № 2 БПП в с. Чайки УПП у Київській області ДПП йдеться про зупинку автомобіля "BMW" д/н НОМЕР_2 чорного кольору, який знаходився під орієнтуванням. У цьому рапорті не вказано модель автомобіля, проте у відповіді на адвокатський запит є інформація про розшук автомобілів "BMW-520", які стали засобом, предметом кримінального чи адміністративного правопорушення або місцезнаходження яких встановлюється під час здійснення оперативно-розшукової діяльності. Враховуючи те, що автомобілі "BMW-520" і "BMW-525і" зовні абсолютно схожі і відрізняються лише об`ємом двигуна, доводи захисника про відсутність передбачених ст.35 Закону України "Про Національну поліцію" підстав для зупинення транспортного засобу, протиправність такого зупинення та недопустимість всіх зібраних доказів не приймаються апеляційним судом до уваги.

Згідно з п.2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з п.п.3, 4 розділу І Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що у водія було виявлено такі ознаки наркотичного сп`яніння - зіниці очей не реагують на світло, бліде обличчя, тремтіння пальців рук, у направленні на огляд - неприродна блідість шкіри обличчя, зіниці очей не реагують на світло, помітна млявість. Ці ознаки цілком відповідають тим, що передбачені Інструкцією, і зазначення їх у протоколі та направленні не дослівно, на кшталт блідість обличчя замість неприродна блідість обличчя, не означає, що такі ознаки не передбачені Інструкцією. Що ж стосується доводів, що такі ознаки не зафіксовані відеозаписом, то з цього запису неможливо встановити як наявність, так і відсутність відповідних ознак.

З огляду на ці обставини твердження в апеляційній скарзі про відсутність підстав для направлення ОСОБА_6 на огляд необґрунтовані.

Матеріали справи не містять даних про підбурювання (провокацію) ОСОБА_1 на вчинення адміністративного правопорушення, як стверджує захисник, на користь чого свідчить і та обставина, що ОСОБА_1 самостійно огляд не пройшов.

І рішення ЄСПЛ, на які посилається захисник, є неприйнятними для застосування в цій справі, оскільки їх зміст зводиться до того, що не було б скоєно, якби не було спровоковано. У цих рішеннях йдеться про недопустимість дій поліції, яка допускає провокацію, в контексті використання таємних агентів, які забезпечені оперативною легендою, інформаторів і негласних методів оперативної роботи, особливо в боротьбі з організованою злочинністю і корупцією. У той час як ОСОБА_1 ніхто не умовляв і не підбурював на відмову від огляду на стан сп`яніння, і це рішення було його особистим волевиявленням.

Не свідчить про незаконність постанови і відмова суду у виклику свідків, оскільки задоволення клопотань чи відмова в їх задоволенні є правом, а не обов`язком суду.

До того ж, присутність свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 при відмові ОСОБА_6 від огляду зафіксована відеозаписом і стороною захисту не оспорюється. Відібрання пояснень на бланку не суперечить вимогам закону. Відсутність підписів свідків саме у графі про ознайомлення з вимогами ст.63 Конституції України не впливає на допустимість пояснень цих осіб, адже ці пояснення не стосуються свідків, членів їх сім`ї чи близьких родичів. Достовірність письмових пояснень цих осіб також ніким під сумнів не ставиться, а тому посилання на те, що нібито на бланках заздалегідь сформована позиція, яку хотів представити поліцейський, надумані. Що стосується закреслення в поясненнях словосполучення "на місці", то це є цілком обґрунтованим, оскільки огляд водія на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу не проводиться.

Підстав для повернення матеріалів справи про адміністративне правопорушення для належного оформлення лише у зв`язку з неточностями в протоколі та інших документах, які не є суттєвими, стосуються моделі автомобіля "BMW-520", неправильного зазначення імені ОСОБА_1 в направленні, тощо, апеляційний суд не вбачає. Відмовляючи в задоволенні цього клопотання, суддя місцевого суду вірно вказав, що ці недоліки є суто технічними.

При цьому в чому захисник вбачає суперечності, коли в протоколі вказано про керування автомобілем на вул. Леся Курбаса, 17 в м. Києві і відібрання пояснень свідків за цією ж адресою, незрозуміло. Протокол про адміністративне правопорушення складений у відповідності з вимогами ст.256 КУпАП. Бланк протоколу про адміністративне правопорушення, який є додатком до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015, містить графу про роз`яснення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, її прав та обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП. Графи про роз`яснення інших статей Конституції України, а так само про притягнення до адміністративної відповідальності протягом року у протоколі відсутні.

Решта посилань на практику ЄСПЛ є формальною, оскільки суд, розглядаючи справу, формулювання суті правопорушення, яка вказана у протоколі, не змінював і докази на підтвердження винуватості особи самостійно не збирав.

Не спростовує висновки суду про відмову ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння і сертифікат про проходження профілактичного наркологічного огляду, який ОСОБА_1 отримав 11.03.2020, тобто більше ніж через місяць після вчинення правопорушення.

Отже, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена повністю.

Стягнення на ОСОБА_1 накладене в межах строків, встановлених ст.38 КУпАП, і відповідає санкції відповідної частини статті.

Таким чином постанова судді є законною та обґрунтованою і підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Мастюгіна Дмитра Ігоровича залишити без задоволення, а постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 4 березня 2020 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 /шестисот/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 /десять тисяч двісті/ гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду Т.М. Тютюн