справа № 631/349/20
провадження № 3/631/167/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2020 року селище міського типу Нова Водолага

Суддя Нововодолазького районного суду Харківської області Трояновська Т. М.,

за участю секретаря судового засідання М`ячиної Ю. В.,

прокурора Малюкіна Р. В.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань приміщення Нововодолазького районного суду Харківської області матеріали, надіслані Управлінням стратегічних розслідувань в Харківській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України,про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Богодухів Харківської області, громадянки України, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 04 лютого 2000 року Нововодолазьким РВ УМВС України в Харківській області,реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , яка працювала на посаді присяжного Нововодолазького районного суду Харківської області, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

24 квітня 2020 року оперуповноваженим Управління стратегічних розслідувань в Харківській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції Українимайором поліції Бунчиком Денисом Петровичем, відповідно до повноважень, наданих абзацом 1 пункту 1 частини 1 статті 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення, складено протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 242 відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що надійшов до Нововодолазького районного суду Харківської області 06 травня 2020 року за вхідним № 2551/20-вх та був зареєстрований під єдиним унікальним № 631/349/20 (провадження № 3/631/167/20) й згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями переданий головуючому судді Трояновській Т. М.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 242, складеного 24 квітня 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 будучи присяжною Нововодолазького районного суду Харківської області, а отже суб`єктом декларування, згідно підпункту «г» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України від 14 жовтня 2014 року №1700-VІІ «Про запобігання корупції», та відповідно суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог частини 1 статті 45 наведеного Закону Українинесвоєчасно подала щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік, а саме 17 лютого 2020 року. Таким чином, дії ОСОБА_1 Управлінням стратегічних розслідувань в Харківській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції Україникваліфіковані за частиною 1 статті 172 6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у судовому засіданні після роз`яснення їй прав, передбачених статтею 63 Конституції України та статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також право на заявлення відводу складу суд, свою вину у вчиненні правопорушення пов`язаного з корупцією, передбаченого частиною 1 статті 172 6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, визнала повністю, щиро розкаялася та зазначила, що нею дійсно несвоєчасно подано декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік через те, що вона не була на той час проінформована про необхідність подання декларації в електронному вигляді. Також, ОСОБА_1 повідомила, що будучі присяжною Нововодолазького районного суду Харківської області та приймаючи участь у розгляді справ, у тому числі у складі суду під головуванням судді Трояновської Т. М., у неї відповідних відводів не має, на її думку конфлікт інтересів у даному випадку відсутній.

Прокурор Нововодолазького відділу Первомайської місцевої прокуратури Харківської області Малюкін Р. В. у судовому засіданні також вважав, що в даному випадку конфлікту інтересів не має, перешкоди для розгляду протоколу про адміністративне правопорушення Нововодолазьким районним судом Харківської області відсутні. На думку прокурора, протокол щодо вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, складений відповідно до діючого законодавства України, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного проступка, передбаченого частиною 1 статті 172 6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, висновок прокурора з питань, які виникали в ході розгляду справи, дослідивши матеріали справи та наявні у ній письмові докази, а також безпосередньо перевіривши у нарадчій кімнаті відкрите електронне джерело офіційний вебсайт Національного агентстваз питань запобігання корупції Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (https://рublіс.nazk.gov.ua), суддя прийшов до такого.

Правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень визначає Закон України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VІІ «Про запобігання корупції» (далі Закон України «Про запобігання корупції»).

Абзацом 10 частини 1 статті 1 цього Закону розтлумачено, що правопорушенням, пов`язаним з корупцією є діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині 1 статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Отже, одним з елементів складу адміністративного правопорушення є суб`єкт проступку. Організація ефективної протидії та боротьби з корупційними проявами передусім вимагає правильного і чіткого визначення кола суб`єктів, які можуть вчиняти правопорушення, пов`язані з корупцією, аналіз їх дій.

Статтею 127 Конституції України передбачено, що правосуддя здійснюють судді, а у визначених законом випадках правосуддя здійснюється за участю присяжних.

Як визначено у статті 63 Закону України від 02 червня року 2016 № 1402-VIIІ «Про судоустрій і статус суддів» присяжним є особа, яка у випадках, визначених процесуальним законом, та за її згодою вирішує справи у складі суду разом із суддею або залучається до здійснення правосуддя. Присяжні виконують обов`язки, визначені пунктами 1, 2, 4 - 6 частини сьомої статті 56 цього Закону, а саме: справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів; виявляти повагу до учасників процесу; не розголошувати відомості, які становлять таємницю, що охороняється законом, у тому числі таємницю нарадчої кімнати і закритого судового засідання; виконувати вимоги та дотримуватися обмежень, установлених законодавством у сфері запобігання корупції.

Для затвердження списку присяжних територіальне управління Державної судової адміністрації України звертається з поданням до відповідних місцевих рад, які формують і затверджують у кількості, зазначеній у поданні, список громадян, які постійно проживають на територіях, на які поширюється юрисдикція відповідного окружного суду, відповідають вимогам статті 65 цього Закону і дали згоду бути присяжними (частина 1 статті 64 Закону України від 02 червня року 2016 № 1402-VIIІ «Про судоустрій і статус суддів»).

Із матеріалів справи вбачається, що 04 жовтня 2016 року ОСОБА_1 на ім`я голови Нововодолазької районної ради Харківської області Ротач С. О. подала заяву, відповідно до якої надала згоду бути включеною до списку присяжних Нововодолазького районного суду Харківської області.

Рішенням ХІ сесії VІІ скликання Нововодолазької районної ради Харківської області від 12 жовтня 2016 року № 171-VІІ «Про затвердження списку присяжних Нововодолазького районного суду Харківської області» затверджено список присяжних Нововодолазького районного суду Харківської області у кількості 11 осіб, до складу яких включено також ОСОБА_1 .

Згідно розпорядження виконуючого обов`язки голови Нововодолазького районного суду Харківської області від 18 жовтня 2016 року № 02-09/02 «Про виконання повноважень присяжного» відповідно до статті 24 Закону України від 02 червня року 2016 № 1402-VIIІ «Про судоустрій і статус суддів» Чернієнко Лідію Павлівну визнано такою, що приступила до виконання повноважень присяжного Нововодолазького районного суду Харківської області з 18 жовтня 2016 року на підставі рішення ХІ сесії VІІ скликання Нововодолазької районної ради Харківської області від 12 жовтня 2016 року № 171-VІІ «Про затвердження списку присяжних Нововодолазького районного суду Харківської області».

Розпорядженням голови Нововодолазького районного суду Харківської області від 11 жовтня 2019 року № 02-09/02 ОСОБА_1 було увільнено від виконання повноважень присяжного Нововодолазького районног суду Харківської області у зв`язку з закінченням трирічного терміну повноважень.

У відповідності до абзацу 14 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єкти декларування особи, зазначені у пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Приписами статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» визначено коло осіб, на яких поширює свою дію цей Закон, зокрема згідно з підпунктом «ґ» пункту 1 частини 1 наведеної статті суб`єктами на яких поширюється дія цього Закону є у тому числі і присяжні (під час виконання ними обов`язків у суді).

Як було зазначено вище відповідно до частини 2 статті 63 Закону України від 02 червня року 2016 № 1402-VIIІ «Про судоустрій і статус суддів» присяжні виконують обов`язки, визначені пунктами 1, 2, 4 - 6 частини сьомої статті 56 цього Закону, до яких зокрема належать: справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів; виявляти повагу до учасників процесу; не розголошувати відомості, які становлять таємницю, що охороняється законом, у тому числі таємницю нарадчої кімнати і закритого судового засідання; виконувати вимоги та дотримуватися обмежень, установлених законодавством у сфері запобігання корупції.

Частиною 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» регламентовано, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має право, зокрема приймати з питань, що належать до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно-правові акти (пункт 5 частини 1 статті 12 Закону України «Про запобігання корупції»).

Відповідно до приписів абзацу 2 пункту 2 розділу ХІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції», про початок роботи системи подання та оприлюднення відповідно до цього Закону декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, приймається рішення Національного агентства з питань запобігання корупції.

Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10 червня 2016 року № 2, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за № 958/29088, «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» визначено, що система подання та оприлюднення відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закон) декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, розпочинає свою роботу в два етапи:

1) перший етап з 00 годин 00 хвилин 01 вересня 2016 року для таких типів декларацій (повідомлень) та суб`єктів декларування:

щорічні декларації за 2015 рік службових осіб, які станом на 01 вересня 2016 року займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище. Зазначені у цьому абзаці декларації подаються протягом 60 календарних днів з дати, визначеної у цьому абзаці;

декларації, передбачені абзацом першим частини другої статті 45 Закону (декларації осіб, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування), службових осіб, які 01 вересня 2016 року чи пізніше цієї дати припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, та станом на день такого припинення займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище;

повідомлення про суттєві зміни в майновому стані суб`єкта декларування, передбачені частиною другою статті 52 Закону, службових осіб, які станом на 01 вересня 2016 чи пізніше цієї дати займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище;

2) другий етап з 00 годин 00 хвилин 01 січня 2017 року для всіх інших суб`єктів декларування та декларацій (повідомлень), передбачених Законом.

Зазначені у пункті 1 цього рішення декларації (повідомлення) подаються згідно із Законом шляхом заповнення відповідних форм на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції з використанням програмних засобів Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10 червня 2016 року № 3, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за № 959/29089 (у редакції наказу Національного агентства з питань запобігання корупції від 12 грудня 2019 року № 168/19) «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» затверджено Порядок формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру» декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі Порядок) та форму декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до підпункту 1 пункту 5 розділу ІІ вказаного Порядку, щорічна декларація - декларація, яка подається відповідно до частини першої статті 45 Закону у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Також рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10 червня 2016 року № 3, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за № 959/29089 (у редакції наказу Національного агентства з питань запобігання корупції від 12 грудня 2019 року № 168/19) «Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» затверджено форму декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Пунктами 1 та 2 «Правил заповнення форми декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» визначено, що декларація заповнюється та подається особисто суб`єктом декларування шляхом заповнення відповідної електронної форми у власному персональному електронному кабінеті суб`єкта декларування у Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Реєстр). Паперова копія декларації не подається.

Декларацію заповнюють та подають: особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закон), упродовж періоду, коли такі особи здійснюють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» і «в» пункту 2 частини першої статті 3 Закону, - щороку у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року декларацію, що охоплює попередній звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно).

Відповідно до примітки статті 172 6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частини першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Отже, на виконання вимог частини 1 статті 45 Закону України «Про запобіганя корупції» ОСОБА_2 Лідія ОСОБА_3 , будучи присяжним Нововодолазького районного суду Харківської області, зобов`язана була подати щорічну декларацію особи, уповноваженої на

виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік до 01 квітня 2017 року шляхом заповнення відповідної форми на офіційному вебсайті Національного агентства з питань запобігання корупції.

Особисто здійснюючи перевірку інформації, яка міститься на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції (https://рublіс.nazk.gov.ua), суддею встановлено, що станом на 14 липня 2020 року в системі Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування міститься декларація ОСОБА_1 (щорічна за 2016 рік), дата публікації якої відповідає 17 лютого 2020 року о 09 годині 17 хвилин (https://public.nazk.gov.ua/declaration/4ef64d54-65b7-4185-a21d-44adc2071de4).

Відповідно додатку Національного агентства з питань запобігання корупції мала місце наступна послідовність дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинила ОСОБА_1 за період з 01.01.2017 по 17.02.2020:

- 15.02.2020 року з 15 години 04 хвилини 57 секунд по 15 годину 10 хвилин 14 секунд переглянуто список документів, створено чернетку, оновлено чернетку, заповнено/переглянуто розділи;

- 17.02.2020 року з 08 години 59 хвилин 26 секунд по 09 годину 17 хвилин 21 секунду перегляд списку документів, заповнення розділів з 1 по 16, натиснуто кнопку «перейти на сторінку накладання кваліфікованого електронного підпису», подання декларації, перегляд документів.

Із матеріалів справи вбачається, що 20 березня 2018 року о 15 годині 00 хвилин у залі судових засідань № 1 Нововодоолазького районного суду Харківської області були проведенні збори керівництва Нововодолазького районного суду Харківської області з присяжними, на яких було надано роз`яснення положень діючого законодавства України щодо обов`язкового електронного декларування із вирішенням нагальних питань, а саме: щодо електронного декларування, порядку отриманн електронного цифрового підпису, типів декларацій, порядку та строків їх подання.

Таким чином, суддя приходить до переконання, що ОСОБА_1 була обізнана про необхідність виконання вимог статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», у тому числі про необхідність своєчасного, не пізніше 01 квітня року, наступного за звітним роком, подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка повинна охоплювати звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно).

Також суддею критично оцінюються пояснення ОСОБА_1 щодо її юридичної необізнаності стосовно необхідності подання нею декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік.

Приходячи до такого висновку суддя враховує приписи статей 68 та 57 Конституції України, прийнятої 28 червня 1996 року (Закон України № 254к/96-ВР), що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Кожному гарантується право знати свої права і обов`язки. Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов`язки громадян, мають бути доведені до відома населення у порядку, встановленому законом. Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов`язки громадян, не доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, є нечинними.

Виходячи зі змісту статті 57 Основного Закону України, в державі діє презумпція знання закону всіма громадянами, якщо закон був доведений до їх відома шляхом його офіційного оприлюднення.

Вперше Закон України «Про запобігання корупції» був офіційно опублікований у виданні «Голос України» 25 жовтня 2014 року.

Отже, будучи присяжним Новововодолазького районного суду Харківської області ОСОБА_1 повинна була знати всі вимоги Закону України «Про запобігання корупції», який був доведений до відома громадян шляхом офіційного оприлюднення, та антикорупційного законодавства, а також не допускати правопорушень, пов`язаних з корупцією.

В судовому засіданні не знайшли свого підтвердження обставини, які б свідчили про поважність причин пропуску встановленого строку для подання декларації відповідно до Закону України «Про запобігання корупції», зокрема ОСОБА_1 не було надано належних доказів, які б давали суду підстави вважати, що вона вчиняла будь-які спроби подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік, а саме за 2016 рік до 01 квітня 2017 року.

При цьому, під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою.

Відомості про обставини, які об`єктивно могли завадити ОСОБА_1 в поданні декларації у встановлений законом строк, в матеріалах справи відсутні та під час розгляду справи у суді не наведені.

З`ясовуючи обставини, передбачені статтями 247 і 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд враховує, що стаття 9 цього кодексу встановлює, що адміністративним правопорушенням (проступком) визначає протиправну, винну (умисну або необережну) дію чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Одночасно із цим, статті 10 та 11 Кодексу України про адміністративні правопорушення роз`яснюють, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків, а вчиненим з необережності коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Отже, вирішуючи питання чи мало місце правопорушення, за яке ОСОБА_1 притягується до відповідальності, чи містить її діяння склад адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого Кодексом України про адміністративні правопорушення, чи належить вона до суб`єктів цього правопорушення та чи є особа винною у його вчиненні, суд приходить до однозначних висновків про те, що:

- діяння ОСОБА_1 містять склад адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого частиною 1 статті 172 6 Кодексу України про адміністративні правопорушення;

- правопорушення, пов`язане з корупцією, у виді несвоєчасного подання щорічної декларації суб`єкта декларування, відповідно до частини 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» (після звільнення), дійсно мало місце;

- ознак злочину вчинений проступок не має, а ОСОБА_1 є суб`єктом правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого частиною 1 статті 172 6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, вислухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, думку прокурора, безпосередньо дослідивши у судовому засіданні наведені вище докази у їх сукупності, що відповідають вимогам закону щодо їх належності та допустимості, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 , яка будучи присяжним Нововодолазького районного суду Харківської області, згідно підпункту «ґ» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, та згідно абзацу 14 частини 1 статті 1 цього ж Закону суб`єктом декларування, в порушення вимог частини 1 статті 45 Закону «Про запобігання корупції», несвоєчасно без поважних причин подала щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого

самоврядування за 2016 рік лише 17 лютого 2020 року, чим вчинила адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, передбачене частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вирішуючи питання про можливість накладення адміністративного стягнення, судом враховується наступне.

Положеннями статті 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначені строки накладання адміністративного стягнення. Частини 4 вказаної норми права визначає,що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 21215, 21221 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

У протоколі про адміністративне правопорушення № 242, складеного 24 квітня 2020 року вказано, що фактичним моментом виявлення вчиненого адміністративного правопорушення є 24 квітня 2020 року, тобто дата складання протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, де встановлено факт несвоєчасного подання декларації суб`єкта декларування (абзац 6 на 5 аркуші протокола).

З таким твердженнями особи, яка склала протокол, суд не погоджується, оскільки вони дещо суперечать наявним в матеріалах справи відомостям.

Так, в матеріалах справи містяться повідомлення керівника апарату Нововодолазького районного суду Харківської області від 05 лютого 2020 року за вихідним № 01-31/12/2020, поданого в порядку частини 2 статті 49 Закону України «Про запобігання корупції», відповідно до якого останній повідомив Національне агентства з питань запобігання корупції про факт несвоєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік ОСОБА_1 , яке отримане Національним агентством з питань запобігання корупції 11 лютого 2020 року за вхідним № 05/5118/20.

Тобто, уповноважений суб`єкт дізнався про факт несвоєчасного подання відповідних декларацій ОСОБА_1 у лютому 2020 року.

Як вже зазначалося, відповідно до частини 1 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини 1 статті3 цього Закону зобов`язані щорічно до 01 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством з питань запобігання корупції.

При цьому, суд аналізуючи специфіку об`єктивної сторони вчиненого адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративне правопорушення, виходить з того, що під поняттям «несвоєчасне подання декларації» слід розуміти таке її подання, яке відбулося не в установлений час, який починає спливати по закінченню останнього дня встановленого законом строку для подання декларації. Тобто при поданні щорічної декларації за 2016 рік згідно до вимог Закону України «Про запобігання корупції» останнім днем її подання є 31 березня 2017 року, а 01 квітня 2017 року це перший день несвоєчасного подання декларації. Таким чином днем вчинення досліджуваних адміністративних правопорушень є 01 квітня 2017 року.

Враховуючи, що з часу вчинення правопорушення, пов`язаного з несвоєчасним поданням декларації ОСОБА_1 за 2016 рік, на момент розгляду даної справи минули строки накладення адміністративного стягнення, а саме: два роки з дня його вчинення, оскільки датою вчинення порушення є 01 квітня 2017 року, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності підлягає закриттю.

З огляду на наведене, доводи, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, про те, що часом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративне правопорушення, є дата несвоєчасного подання декларації особи уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, тобто 17 лютого 2020 року, є такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи та порушують права особи, передбачені статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод в частині дотримання гарантій на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку та не узгоджуються з принципом правової визначеності, оскільки несвоєчасне проведення ефективної адміністративної перевірки не може бути підставою для штучного подовження строків, визначених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також слід зазначити, що відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Під час розгляду даного адміністративного матеріалу суд також враховує практику Європейського Суду з прав людини, а саме рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11, пункт 137) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

Вимоги, які пред`являються до правового регулювання відповідальності за адміністративне правопорушення, в повній мірі розповсюджуються і на строки давності притягнення до адміністративної відповідальності, що являють собою встановлені законодавством про адміністративні правопорушення періоди, за закінченням яких особи, які здійснили адміністративне правопорушення, не можуть бути притягнуті до адміністративної відповідальності через закінчення строків давності, що є однією із підстав, яка виключає провадження у справі або тягне за собою його закриття.

Європейський Суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що строк давності передбачене законом право порушника уникнути від переслідування або притягнення до суду за закінченням певного строку після скоєння правопорушення. Строки давності, які характерні для національних правових систем держав-учасниць, відповідають кільком цілям, в числі яких забезпечення правової визначеності та остаточності, попередження порушень прав обвинувачених, які могли б бути зменшені, якби судам доводилося розглядати їхні справи на основі доказів, що могли бути неповними за спливом часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Таким чином, встановивши межі для адміністративного переслідування, держава захищає особу, яка підозрюється в здійсненні адміністративного правопорушення від необмеженого в часі публічного переслідування, що не погоджується з повагою до гідності особистості та права на особисту недоторканність.

У відповідності пункту 7 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення імперативно встановлено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до частини 2 статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Вчинення будь яких процесуальних дій з метою погіршення становища особи, яка притягується до відповідальності, за межами строку притягнення до адміністративної відповідальності законом не передбачено.

Слід відмітити, що суттю адміністративного провадження є розгляд справи, який складається із: а) здійснення юридичної оцінки зібраних матеріалів; б) повного та всебічного дослідження матеріалів справи; в) встановлення об`єктивної істини у справі; г) винесення рішення (постанови) і доведення їх до відома учасників провадження.

Кодекс України про адміністративні правопорушення чітко передбачає, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії.

Враховуючи те, що на час розгляду справи в суді закінчився визначений статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, тому провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення підлягає закриттю на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, необхідно зазначити, що якщо на момент розгляду справи в суді закінчились строки притягнення особи до адміністративної відповідальності, то суд в разі заперечення особою своєї вини чи наявності у її діях складу адміністративного правопорушення спочатку в повному обсязі досліджує всі обставини справи, встановлює, чи містить діяння ознаки та склад адміністративного корупційного правопорушення, чи належить особа до суб`єктів цього корупційного правопорушення, чи винна вона в його вчиненні, і лише після цього закриває провадження у справі.

Тобто, закриття провадження по справі на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення можливе лише за умови встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підлягає під ознаками адміністративного правопорушення, оскільки для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі у зв`язку зі спливом цього строку необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення.

Отже, враховуючи всі вищевстановлені обставини по справі, суд вважає, що по справі здобуто достатньо допустимих і належних доказів того, що ОСОБА_1 несвоєчасно без поважних причини подала щорічну декрацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік, тотбо в її діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, однак враховуючи вимоги частини 4 статті 38 Кодексу України про адміністортивні правопорушення, суд вважає, що провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку з закінченням термінів притягнення до адміністративної відповідальності.

Керуючись статтями 1, 7, 9 11, 23, 27, частиною 4 статті 38, частиною 1 статті 172 6, статтями 245 247, 249 252, частиною 1 статті 255, статтею 256, частиною 2 статті 268, частиною 2 статті 277, статтями 278, 280, 283 285, частиною 2 статті 287, статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 172 - 6 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення (пункт 7 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, щодо якої вирішувалась питання про притягнення до відповідальності, її захисником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 та частиною 1 статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Нововодолазький районний суд Харківської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Якщо апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку, у разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя: Т. М. Трояновська