Провадження № 33/4820/763/20
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Федорова Н. О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2020 року м.Хмельницький

Суддя Хмельницького апеляційного суду Федорова Н.О., з участю секретаря судового засідання Купельської Н.П., захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Возняк Алі Гюндузівни, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницькому справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Возняк Алі Гюндузівни на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 листопада 2020 року,

в с т а н о в и л а :

Цією постановою,

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, який не працює,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 420 грн. 40 коп. судового збору.

За постановою суду, 15.10.2020 року о 01 год. 50 хв. ОСОБА_1 ,. в порушення вимог п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, керував транспортним засобом «Ауді А 4», д.н.з. НОМЕР_1 , по вулиці С. Бандери, 22 в м. Хмельницький у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився на місці зупинки з застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків.

Непогоджуючись з постановою, захисниця ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила її скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанову вважає незаконною, прийнятою з порушенням норм процесуального права та неповного з`ясування обставин справи.

Звертає увагу на те, що суд порушив право ОСОБА_1 на захист, оскільки не повідомив його про розгляд справи.

Письмові пояснення свідків не є належними доказами, оскільки вказані особи в судовому засіданні не допитувались, про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень не попереджались.

Посилається на те, що ОСОБА_1 не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку із скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення адвоката Возняк А.Г., яка підтримала апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляції, суд вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону під час розгляду даної справи виконанні судом першої інстанції.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Хоча ОСОБА_1 винним себе не визнає, його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, досліджених як судом першої інстанції так і апеляційним судом. Зокрема даними:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 415303 від 15.10.2020 року, з яких вбачається, що 15.10.2020 року о 01 год. 50 хв. в м. Хмельницький по вул. Бандери, 22 водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Ауді А 4», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 1);

- роздруківки з технічного засобу Drager Alkotest 6810, якими підтверджується стан сп`яніння, результат тесту - 1,94%0 (а.с. 3);

- акту огляду на стан алкогольного сп`яніння, з яких вбачається, що огляд ОСОБА_1 проводився за допомогою приладу Драгер Alcotest - 6810 у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, зокрема: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови. Результат огляду 1,94%0. Такий огляд проведено у присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про що останні розписались (а.с. 2);

- письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , якими підтверджується, що 15.10.2020 року о 01 год. 50 хв. у м. Хмельницькому по вул. С. Бандери, 22 у їх присутності водій ОСОБА_1 погодився у встановленому Законом порядку пройти перевірку на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер». Результат тесту - 1,94 %0. . Такі пояснення свідки підтвердили своїми підписами (а.с. 4,5).

Наведені докази узгоджуються із даними відеозапису з нагрудних камер поліцейських, якими підтверджується те, що ОСОБА_1 у присутності двох свідків на місці зупинки транспортного засобу проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер». Результат тесту становив 1,94 %0. Заперечень щодо такого результату останній не висловлював, вимогу про проведення огляду на стан сп`яніння в медичному закладі не висував. Крім того, підтверджується і наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, зокрема, порушення мови. Також, вбачається, що ОСОБА_1 повідомив, що напередодні вживав алкоголь (файл +) (а.с. 6).

Вказані докази взаємопов`язані, взаємодоповнюють один одного і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню.

Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку. Докази, які б підтверджували їх фальсифікацію, матеріали справи не містять.

Враховуючи сукупність наведених доказів, суд першої інстанції, розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та обгрунтовано визнав його винним у вчиненні вказаного правопорушення.

Відповідно до викладеного твердження сторони захисту про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є надуманими, на увагу суду не заслуговують і спростовуються вищезазначеними доказами.

Що стосується доводів про порушення права ОСОБА_1 на захист, оскільки суд не повідомив його про розгляд справи, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Частиною 3 статті 268 КУпАП передбачений виключний перелік статтей при розгляді справ за якими присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. Категорія справ за ст. 130 КУпАП до вказаного переліку не входить, а тому присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за даною статтею у судовому засіданні не є обов`язковою.

Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява № 50966/99 від 14.10.2003).

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 415303, копію якого правопорушник отримав особисто, та відеозапису з нагрудних камер поліцейських, який наявний у матеріалах справи (файл +), вбачається, що працівники поліції повідомили ОСОБА_1 про розгляд справи в Хмельницькому міськрайонному суді Хмельницької області 30.10.2020 року о 09 годині 00 хвилин.

Однак останній, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, вказаної дати до суду не з`явився. А тому, 30.10.2020 року розгляд справи було відкладено до 26.11.2020 року. Тоді і винесене оскаржуване рішення.

Разом з тим, на офіційному сайті «Судова влада України» фіксуються дата і час кожного судового засідання всіх справ, які розглядаються судами України, за допомогою якого будь-яка особа може отримати актуальну інформацію щодо стану судової справи та стадії її розгляду. Тому ОСОБА_1 мав об`єктивну можливість дізнатись наступну дату та час судового засідання.

Однак, даним провадженням він не цікавився, будь яких письмових пояснень, клопотань до суду не надіслав. Доказів, які б перешкоджали йому це зробити, а також з`явитись до суду не надав.

Отже, він не скористався належними йому процесуальними правами та не виконав свій процесуальний обов`язок.

Тому суд, з урахуванням принципу судочинства, зазначеного у практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, а також строків накладення адміністративного стягнення, за відсутності клопотань, та на виконання вимог ст. 277 КУпАП, обґрунтовано здійснив розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 .

Натомість, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 було надано можливість довести свою невинуватість у вчиненому вищевказаному правопорушенні всіма можливими способами, не забороненими законом.

Однак, жодних доказів, які б підтверджували його невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в ході апеляційного розгляду надано не було.

Отже, право ОСОБА_1 на захист порушено не було.

Твердження про те, що письмові пояснення свідків є неналежними доказами, оскільки вказані особи в судовому засіданні не допитувались, про кримінальну відповідальність не попереджались, апеляційний суд до уваги не бере, виходячи з наступного.

Так, при розгляді даної категорії справ суд керується нормами КУпАП. Жодною нормою КУпАП таких обмежень не встановлено.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Наявні у матеріалах справи письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 отримані у встановленому законом порядку, підписані ними особисто, підтверджують особу правопорушника, обставини вчинення даного правопорушення (а.с. 4, 5). Докази на підтвердження протилежного матеріали справи не містять.

Присутність вказаних свідків під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння підтверджується даними відеозапису з нагрудних камер поліцейських.

Отже, у місцевого суду не було підстав для визнання письмових пояснень свідків неналежними доказами.

З врахуванням наведеного, а також відсутності у матеріалах справи письмових клопотань ОСОБА_1 про виклик та допит зазначених свідків, у суду першої інстанції не було законних підстав для їх виклику та допиту з власної ініціативи.

Суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку, що докази, які наявні у матеріалах справи, є достатніми та необхідними для встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Посилання на те, що ОСОБА_1 не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку із скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність, апеляційний суд до уваги не приймає, виходячи з наступного.

Так, стаття 8 КУпАП передбачає, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

В цьому пункті йдеться про випадки скасування акта, яким встановлена адміністративна відповідальність. Натомість у результаті внесення змін до статті 130 КУпАП юридична відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені зі статті 130 КУпАП, була не скасована, а навпаки посилена.

Крім того, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 720-IX від 17 червня 2020 року, передбачено низку змін, якими, зокрема, виключено ст. 286-1 КК України «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та повернуто колишню редакцію ст. 130 КУпАП, яка передбачає адміністративну відповідальність.

Отже, дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані правильно.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Отже, місцевим судом зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним скоєному і відповідає особі правопорушника.

З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 листопада 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника - адвоката Возняк Алі Гюндузівни без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду Федорова Н.О.