П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2020 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Балацька Г.О. за участі:

особи, стосовно якої складено протокол про

адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ,

захисника особи, стосовно якої складено протокол про

адміністративне правопорушення адвоката Мартинюк Я.О.,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2019 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не працює, одружений, має на утриманні малолітнього сина 2018 року народження, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього за цим законом накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10.200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Як у постанові суду першої інстанції вказано, що за викладених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №199222 від 22.09.2019, цього ж дня о 06:15 годин, по автомобільній дорозі М-06 Київ-Чоп, 19 кілометр, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ЗАЗ Lanos», державний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нестійка хода).

Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить скасувати постанову Святошинського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2019 щодо нього, а провадження в справі закрити, вважаючи її необґрунтованою та необ`єктивною, оскільки судом не повно з`ясовано всі вагомі обставини, які мають суттєве значення для правильного вирішення даної справи.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, ОСОБА_1 вказує, що судом першої інстанції порушено принцип змагальності сторін, оскільки розгляд справи відбувався однобічно, клопотання сторони захисту належним чином не розглядалися, суд упереджено ставився до розгляду справи та всіляко своїми діями не сприяв принципу змагальності.

ОСОБА_1 зазначає, що поліцейський порушив його права, оскільки не мав законне право зупинки транспортного засобу, передбачених статтею 35 Закону України "Про Національну поліцію", а тому всі подальші дії поліцейських, зокрема щодо перевірки документів, перевірки на перебування у стані алкогольного сп`яніння є незаконними.

ОСОБА_1 звертає увагу, що як вбачається з відеозапису з нагрудної камери поліцейського долученого до матеріалів адміністративної справи відеозйомка, якою фіксувався факт пропонування йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального приладу «Драгер», проводилась лише на протязі однієї хвилини та двох секунд. Тобто на відеозаписі відсутній момент зупинення транспортного засобу, яким він керував, відсутня незаконна вимога працівника поліції щодо перевірки документів на право керування транспортним засобом та взагалі відсутні дії поліцейського щодо дотримання порядку застосування спеціального технічного засобу «Драгер» та роз`яснення йому його прав відповідно до ст. 266 КУпАП.

Також, ОСОБА_1 зазначає, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв його у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння та після складання відносно нього протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, йому безперешкодно було надано право керуванням транспортним засобом, а у протоколі лише формально зазначено, що він автомобіль залишаю за місцем зупинки.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його захисника на підтримання доводів апеляційної скарги в повному обсязі, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, слід дійти до наступного висновку.

Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги як указано в ст. 294 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об?єктивне з?ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов?язаний, зокрема, з?ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом?якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з?ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд (суддя), у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, всупереч нормі п. 2.5 Правил дорожнього руху України, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст.ст. 283, 284 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушеннясерії ОБ №199222 від 22.09.2019 року, цього ж дня о 06:15 годин, по автомобільній дорозі М-06 Київ-Чоп, 19 кілометр, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ЗАЗ Lanos», державний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нестійка хода), від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

В діях ОСОБА_1 вбачається порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України (а.с. 1).

Зазначений протокол складений уповноваженою особою - поліцейським взводу № 1 роти № 1 БПП в с. Чайки УПП в Київській області ДПП капралом поліції Бондаренком О.В. (а.с. 1).

Окрім протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №199222 від 22.09.2019, в матеріалах провадження наявні письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідно до яких, в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився від проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу «Drager Alcotest» та у найближчому медичному закладі (а.с. 2,3).

Згідно переглянутого відеозапису досліджуваних подій за участі ОСОБА_1 , останній, в присутності двох свідків-понятих на пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу "Драгер" чи у лікаря у визначеній медичній установі - відмовився.

Відеозапис не вказує на те, що ОСОБА_1 поставив під сумнів правильність встановлення осіб свідків-понятих працівниками поліції з послідуючим їх відображенні в матеріалах справи.

Матеріали справи не містять даних щодо оскарження ОСОБА_1 чи в його інтересах адвокатом//представником дій працівників поліції, що не заперечувалося і в суді апеляційної інстанції та в апеляційній скарзі.

Доводи ОСОБА_1 про те, що відеозапис досліджуваних подій не є повним та відсутній момент зупинки його автомобіля, не спростовує те, що обставини, які на ньому відображені, коли ОСОБА_1 при виявленні працівниками поліції ознак перебування його в стані алкогольного//наркотичного сп`яніння відмовився від проходження медичного огляду у встановленому порядку - не повинні бути прийняті до уваги.

В суді апеляційної інстанції поліцейський взводу № 1 роти № 1 БПП в с. Чайки УПП в Київській області ДПП капрал поліції Бондаренко О.В. пояснив, що оскільки автомобіль «Ланос» перебував в орієнтуванні в розшуку, тому автомобіль яким керував ОСОБА_1 був зупинений. Після зупинки він перевірив документи на транспортний засіб у ОСОБА_1 , після перевірки з`ясувалося, що автомобіль не перебуває в розшуку, але він помітив у водія ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння. У присутності свідків ОСОБА_1 відмовився пройти медичний огляд за допомогою приладу «Драгер» або в медичній установі. Від керування транспортним засобом ОСОБА_1 було відсторонено. Оскільки була 07 год. ранку та закінчувалась його зміна, тому поліцейський лише відібрав зобов`язання у ОСОБА_1 не керувати, але не прослідкувавши це поїхав.

Отже, за наявності видимих ознак незвичності в поведінці ОСОБА_1 , задля запобігання можливої небезпеки для руху, працівниками патрульної поліції на виконання вимог закону, зокрема п. 1.5 Загальних положень Правил дорожнього руху України, і було запропоновано водію ОСОБА_1 пройти медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння (впливу наркотичних чи токсичних речовин), від чого останній відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, що є самостійним складом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і не потребує дійсного перебування водія в стані алкогольного сп`яніння або перебування під впливом наркотичних чи токсичних речовин, що заборонено п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України.

А отже, позиція ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції про те, що його автомобіль було зупинено без законних на те підстав, на переконання суду апеляційної інстанції, свідчить про намагання ОСОБА_1 уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

ОСОБА_1 при складанні протоколу було роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, розуміння яких він засвідчив власноручним підписом в протоколі про адміністративне правопорушення, а в графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення ОСОБА_1 власноручно зазначив: «автомобіль оставляю за місцем зупинки без порушень ПДР, претензій до поліції не маю».

Останнє спростовує доводи ОСОБА_1 щодо не відсторонення його від керування транспортним засобом.

Отже, за наведеним, слід дійти висновку, що суд першої інстанції, дослідивши матеріали провадження, в їх сукупності, обґрунтовано визнав доведеною винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Стягнення на ОСОБА_1 накладено відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Законом України від 07.07.2016 за № 1446-VIII посилена відповідальність за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

А тому, притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, буде сприяти досягненню основної мети - виховання правопорушника, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Порушень норм матеріального або процесуального права, які б слугували підставою для скасування постанови суду першої інстанції, - не встановлено.

За підсумками, апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього за цим законом накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10.200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду Г.О. Балацька