ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куценко О.В.,

за участю секретаря Чоботаренко Т.І.,

розглянувши постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 грудня 2020 року про направлення справи про притягнення ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212-6 КУпАП, для визначення підсудності.

В с т а н о в и в:

21 грудня 2020 року до Миколаївського апеляційного суду надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 212-6 КУпАП відносно ОСОБА_1 з постановою судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 грудня 2020 року, в якій порушується питання про визначення підсудності вказаної справи.

В обґрунтування зазначено, що згідно протоколу №64/20-10386 від 01 грудня 2020 року, 18 вересня 2020 року о 22 год. 33 хв., з невстановленого місця (точки доступу до мережі Інтернет) громадянин України ОСОБА_1 , займаючи посаду головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), перебуваючи у щорічній основній відпустці, тобто поза виконанням своїх основних посадових обов`язків, визначених посадовою інструкцією та законами України, не маючи будь-яких законних підстав та не вказуючи на такі, з використанням особистого ключа електронного цифрового підпису, здійснив авторизацію в єдиній державній інформаційній системі Державний реєстр речових прав на нерухоме майно та сформував інформаційну довідку №224693463 про зареєстровані речові права на нерухоме майно громадянки України ОСОБА_2 . При цьому, будь-яких виконавчих документів та виконавчих проваджень, стороною у яких було б визначено ОСОБА_2 , в провадженні державного виконавця Квашенко С.С. не перебувало, будь-яких звернень про формування і надання інформації щодо себе, протягом 2020 року від ОСОБА_2 до органів Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), не надходило. Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 212-6 КУпАП.

Суддя місцевого суду, вказав, що в матеріалах справи відсутні будь які відомості щодо вчинення правопорушення в Інгульському районі м. Миколаєва, а КУпАП не передбачено можливість визначити місце роботи посадової особи, як місце вчинення адміністративного правопорушення, як і не передбачено і визначення його зі слів особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Постановою судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 грудня 2020 року справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , передбачене ч. 3 ст. 212-6 КУпАП направлено до Миколаївського апеляційного суду із застосуванням аналогії закону, а саме положення ст. 34 КПК України для визначення підсудності.

Вивчивши матеріали справи та мотиви постанови, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для вирішення питання щодо визначення (зміни) підсудності та направлення матеріалів справи для розгляду до іншого суду.

Так, відповідно до ст. 48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.

Згідно ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 276 цього Кодексу справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Конституційний Суд України у рішенні № 5-рп/2015 від 26 травня 2015 року України дійшов висновку, що словосполучення "за місцем його вчинення", яке міститься в положенні частини першої статті 276 КУпАП, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення №64/20-10386 від 01 грудня 2020 року, складеного відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 212-6 КУпАП, а саме з п. 15 вбачається, що оскільки неможливо з об`єктивних причин встановити фактичне місце вчинення правопорушення, а також те, що незаконний доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно був здійснений ОСОБА_1 як посадовою особою (від імені) відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), встановлено, що фактичне місце розташування та юридичною адресою являється м. Миколаїв, пр-т Миру, 46/1, яке територіально відноситься до Ленінського районного суду м. Миколаєва.

Тобто, уповноваженою особою вірно з дотриманням правил підсудності направлено до Ленінського районного суду м. Миколаєва матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 212-6 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Нормами КУпАП не передбачений процесуальний порядок щодо визначення (зміни) підсудності розгляду справ про адміністративні правопорушення. Застосування положення ст. 34 КПК України по аналогії до справ про адміністративне правопорушення, що розглядаються в порядку КУпАП є неможливим.

З огляду на наведене, визначення (зміна) підсудності розгляду справи про адміністративне правопорушення у спосіб, не передбачений законом, є порушенням права на повноважний суд у визначенні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Керуючись ст.ст. 7, 257 КУпАП, суд-

п о с т а н о в и в :

Відмовити у вирішенні питання щодо визначення підсудності та направленні матеріалів справи про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 212-6 КУпАП відносно ОСОБА_1 для розгляду до іншого суду.

Справу про адміністративне правопорушення № 489/6179/20 щодо ОСОБА_1 повернути до Ленінського районного суду м. Миколаєва.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Куценко О.В.