П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Балацька Г.О. за участю:

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 грудня 2019 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та на нього за цим законом накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

Постановою суду визнано доведеним те, що ОСОБА_1 , 17.11.2019 близько 16 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 вчинив сварку на підвищених тонах відносно дружини ОСОБА_2 , що виразилося у завданні шкоди її здоров`ю, чим вчинив психологічне домашнє насильство.

Відповідальність за вказане адміністративне правопорушення передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить скасувати постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.12.2019 та прийняти нову, якою закрити провадження в справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_1 вказує, що вказане рішення є незаконним, оскільки суддя не надав йому можливості викласти свої пояснення та проігнорував його клопотання про виклик свідків.

Також як вказує ОСОБА_1 , з матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається відсутність належних та допустимих доказів стосовно того, що він- ОСОБА_1 застосував до своєї дружини психологічне, чи будь-яке інше насильство.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , який наполягав на задоволенні апеляційної скарги щодо скасування постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.12.2019 та прийняття нової, якою закрити провадження за відсутністю складу адміністративного правопорушення, перевіривши матеріали справи, дослідивши апеляційну скаргу, слід прийти до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об?єктивне з?ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов?язаний, зокрема, з?ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом?якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з?ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за умисне вчинення психологічного характеру (погрози, образи чи переслідування), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст.ст.283, 284 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Так, відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР № 205984 від 09.12.2019, ОСОБА_1 17.11.2019 близько 16 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 вчинив сварку на підвищених тонах відносно дружини ОСОБА_2 , що виразилося у завданні шкоди її здоров`ю, чим вчинив психологічне домашнє насильство.

ОСОБА_1 були роз`яснені положення ст. 63 Конституції України та права, що передбачені ст. 268 КУпАП, розуміння яких він засвідчив власноручним підписом в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 1).

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 заперечив свою вину та пояснив, що приводом для суперечки стала поведінка зятя ОСОБА_3 , який з донькою ОСОБА_4 тривалий час здійснюють на нього тиск з метою відчуження будинку.

У своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначав, що між ним та дружиною дійсно виникло непорозуміння, але заперечував факт домашнього насильства, погроз, образ, принижень, чи будь-яких інших неправомірних дій відносно дружини ОСОБА_2 (а.с. 7).

В письмовій заяві до Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області від 17.11.2019 ОСОБА_2 , вказує що її чоловік ОСОБА_1 на протязі останнього року за адресою спільного їхнього місця проживання здійснює щодо неї- ОСОБА_2 домашнє насилля, а саме наносить побої, принижує її честь та гідність, залякує її, створює нестерпні умови для проживання, виганяє її з будинку де вони спільно проживають, здійснює щодо неї психологічне насилля, яке погіршує стан її здоров`я (а.с. 2).

В своїх письмових поясненнях від 17.11.2019 ОСОБА_2 також вказує, що цього ж дня близько 15 год. 30 хв. до їхнього помешкання приїхав їхній зять ОСОБА_5 з онуком ОСОБА_6 з яким в ОСОБА_1 почалася сварка, а згодом він- ОСОБА_1 виставив їх з двору.

Коли вони залишились самі, вона- ОСОБА_2 почала говорити йому, що він ОСОБА_1 вчинив погано та що їй соромно за його поведінку.

На що чоловік- ОСОБА_1 розізлився ще більше та почав з нею- ОСОБА_2 сварку, ображав нецензурною лайкою, принижував її честь та гідність.

Вона- ОСОБА_2 попросила його припинити, оскільки їй зле, однак він продовжив сварку, тягав її за волосся, також погрожував ножем, який приставляв до горла.

В результаті його дій тілесних ушкоджень вона не отримала, але їй- ОСОБА_2 стало страшно за своє життя та здоров`я (а.с. 3-5).

Як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_4 від 07.12.2019, 17.11.2019 близько 16 год. до неї зателефонувала її мама- ОСОБА_2 та повідомила що її батько- ОСОБА_1 вчинив з нею сварку та погрожував розправою, а також предметом схожим на ніж та тягав за волосся (а.с. 5).

Вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпіла має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілої, - тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Об`єктивна сторона даного правопорушення виражається в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконанні захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходженні корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї (матеріальний склад).

Відповідно до Закону України "Про попередження насильства в сім`ї" насильство в сім`ї - це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року (далі Закон) визначає, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству.

Згідно ст. 3 Закону дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); та ін.

Отже, проаналізувавши всі докази у провадженні у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов ґрунтовного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 з приводу безпідставного притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, так як в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, є безпідставними, констатуються з формальних підстав, і такими, що спростовуються оголошеними та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, яким суд першої інстанції дав належну та об`єктивну оцінку, що також перевірено в суді апеляційної інстанції.

З огляду а викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, тому рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Порушень норм матеріального або процесуального права, які були б підставою для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції, під час апеляційного перегляду справи - не встановлено.

За викладеним, апеляційна скарга адвоката Щериці І.В. задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 грудня 2019 року стосовно, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та на нього за цим законом накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду Г.О.Балацька