П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2020 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Сидорук Є.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , проживаючого у АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №288051, 30 червня 2020 року о 23 год 15 хв ОСОБА_1 по вул. Шухевича, 5 у м. Рівне керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Відповідно до тесту №1282, результат проведеного огляду останнього становить 2,27 проміле.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Маєвський О.А. підтвердив надані ним письмові пояснення у якості захисника та додатково пояснив, що 30.06.2020р. близько 23 год. 15 хв. ОСОБА_1 забирав свої особисті речі з належного йому транспортного засобу, який знаходився у припаркованим у нерухомому стані на цілодобовій автостоянці, що розташована на території гаражного кооперативу по вул. Шухевича, 5 у м. Рівне.

В цей час, до ОСОБА_1 під`їхали працівники патрульної поліції та прийняли рішення про затримання останнього, одягнувши на нього спецзасіб кайданки повідомили йому про наявність підозр щодо того, що він начебто керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Висловлені ОСОБА_1 доводи щодо того, що він не керував транспортним засобом, який знаходився у нерухомому стані, та взагалі не являвся його водієм, не були прийняті до уваги працівниками патрульної поліції, які застосовуючи спрощений підхід при розгляді справи про адміністративне правопорушення, здійснили незаконне та протиправне оформлення матеріалів, які його стосуються.

У судовому засіданні ОСОБА_2 також підтвердив надані ним письмові пояснення у якості свідка та додатково пояснив, що 30 червня 2020 року, у вищевказаний час, він відпочивав разом з ОСОБА_1 поблизу належного йому автомобіля, який знаходився припаркованим у нерухомому стані на цілодобовій автостоянці.

В цей час, на думку свідка ОСОБА_2 , невстановлені особи, ймовірно, здійснили виклик на лінію патрульної поліції, повідомивши про гучний шум внаслідок їхнього спільного з ОСОБА_1 відпочинку.

В подальшому, ОСОБА_2 вказав, що працівники патрульної поліції, які приїхали на місце події, побачили як ОСОБА_1 забирав свої особисті речі з належного йому транспортного засобу та, можливо, розцінивши підозрілість вказаних дій останнього у вечірній час, наздогнали його і прийняли рішення про його затримання та одягнули на нього спецзасіб кайданки.

У зв`язку з цим, на спростування необґрунтованих підозр та припущень працівників патрульної поліції, ОСОБА_2 проініціював особисте надання власних ідентичних пояснень з даного приводу, які, не були взяті поліцейськими до уваги та не знайшли жодного логічного відображання в ході оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , зокрема, через те, що працівники патрульної поліції повідомили ОСОБА_2 про те, що він являється заінтересованою особою, а відтак, не має права на надання власних показів за вищевказаними обставинами.

Заслухавши захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року за №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатацію транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247 та 280 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. ст. 251 та 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, в якому зазначається суть правопорушення та інші дані, необхідні для розгляду справи. Тобто в такому документі фактично фіксуються беззаперечні дані про вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно приписів ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Поряд з тим, порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння визначається ст. 266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду" від 17.12.2008 року №1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735. Вказаними нормативними документами передбачено процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення ознак стану сп`яніння.

Пунктом 10 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції встановлено, що результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.

Акт огляду складається двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до п.2.5. Правил Дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху, затвердженого постановою КМУ №1306 від 10.10.2001р. водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

З оглянутого судом відеозапису місця та обставин події вбачається, що розпочинається він з того, що о 23 год 18 хв, працівники патрульної поліції здійснили затримання ОСОБА_1 та застосували до нього спецзасіб кайданки. Таким чином, відеозапис з нагрудної камери поліцейського містить лише процесуальну послідовність винесення протоколу, а тому не може бути доказом порушення ПДР, оскільки він не відображає відомостей про вчинення правопорушення ( Постанова Верховного Суду від 18.07.19).

Однак, вказані обставини не узгоджуються з моментом начебто здійсненої зупинки автомобіля о 23 год 15 хв, вказаної у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки зі змісту відеозапису не тільки неможливо встановити події, які мали місце у вказаний час, а й сам факт перебування ОСОБА_1 за кермом автомобіля у якості водія, як до моменту його затримання так і після.

Таким чином, належним доказом даного правопорушення, виходячи з його природи, є тільки керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння або відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння.

Даний факт, ОСОБА_1 також вказував в протоколі про адмінправопорушення, а саме не згідний з протоколом, і він не керував транспортним засобом.

Разом з тим, згідно ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Пунктами 6 та 7 розділу 1 Загальні положення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року, також передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, з наявного в матеріалах справи акту огляду вбачається, що патрульними поліцейськими о 23 год. 38 хв. (час складання акту огляду та роздруківки газоаналізатору) проводився огляд ОСОБА_1 на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та, відповідно до тесту №1282, проба виявилась позитивною та становила 2,27 проміле.

Однак, вищевказані обставини не узгоджуються з відеозаписом місця події, оскільки з його змісту вбачається, що вищевказана процедура огляду здійснювалась набагато раніше та вже о 23 год. 35 хв. була завершена.

При цьому, наявна в матеріалах справи роздруківка газоаналізатору, здійснена за результатами проведеного огляду викликає сумнівність у її достовірності через те, що містить суперечливі дані щодо зазначення вірної серії протоколу про адміністративне правопорушення, а саме, замість «ДПР 18» у ній вказано «ДПР 018».

Разом з тим, аналіз вказаних вище положень законодавства в їх сукупності та логічному взаємозв`язку свідчить, що незгода водія з результатами огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП, а є підставою для направлення водія для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що після проведення огляду ОСОБА_1 патрульними поліцейськими все ж було оформлене направлення на огляд останнього, яке, до того ж, вже містило зазначення серії та номеру протоколу про адміністративне правопорушення, до найближчого медичного закладу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджене Додатком №1 до «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», однак, наявний в матеріалах справи відеозапис унеможливлює встановлення подальшої хронології подій після 23 год. 35 хв., а відтак, не доведеною являється згода ОСОБА_1 з результатами проведеного щодо останнього огляду.

Водночас, враховуючи той факт, в матеріалах справи відсутні будь які відомості про те, що працівниками патрульної поліції було забезпечено проведення огляду ОСОБА_1 у найближчому закладі охорони здоров`я, то дії останніх суперечать ст.266 КУпАП та п.6 та п.7 розділу 1 Загальних положень Інструкції №1452/735 від 09.11.2015р.

Також, згідно ч. 2 ст. 266 КУпАП в разі виявлення ознак сп`яніння, співробітник поліції з метою проведення огляду на стан сп`яніння водія на місці зупинки транспортного засобу має залучити двох свідків.

Відповідно до п.1 розділу І Інструкції №1452/735 процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння закінчується оформленням результатів такого огляду.

Тобто при залученні свідків, що є обов`язковим, останні повинні брати участь у всій процедурі огляду на стан сп`яніння з моменту її початку до завершення, про що може свідчити лише оформлення результатів такого огляду. Тобто, коли водій незгоден на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я (ч.3 ст.266 КУпАП), тобто огляд на стан сп`яніння не закінчується, а продовжується, у зв`язку із чим свідки мають бути присутні до встановлення чи спростування стану сп`яніння у відповідному закладі охорони здоров`я з оформленням результатів такого огляду.

З оглянутих судом практично ідентичних по своєму змісту письмових пояснень свідків вбачаються розбіжності щодо того, що ОСОБА_3 , присутність якого на відеозаписі не встановлена, начебто був присутній при нібито здійсненій зупинці ОСОБА_1 о 23 год. 15 хв. та посвідчив нібито факт керування ним транспортним засобом в момент його затримання, а ОСОБА_4 лише посвідчила факт проходження ОСОБА_1 огляду на місці зупинки транспортного засобу.

При цьому, зі змісту відеозапису не вбачається жодна логічна хронологія участі свідків у процедурі проходження огляду ОСОБА_1 та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення.

Окрім цього, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про те, що вищевказані особи були попередженні про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показів, то надані ними пояснення не можуть братись судом до уваги, як належні та допустимі докази на доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

З урахуванням вищенаведених обставин, суд вважає, що працівниками поліції був порушений порядок огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння визначений ст.266 КУпАП та підзаконними нормативними актами.

З огляду на вищевикладене слід дійти висновку, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що дійсно ОСОБА_1 був водієм транспортного засобу та допустив керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими доказами, не є доказом на доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Таким чином, в порушення вимог ст.251 КУпАП до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено жодного належного та допустимого доказу вчинення ОСОБА_1 протиправних дій, зазначених в протоколі.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст.129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст.62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на їх користь. В розумінні вказаного положення, стандартом доведення вини «поза розумним сумнівом» являється те, що недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

З огляду на встановлені обставини, при здійсненому повному та всебічному аналізі наявних в матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не доведена, а відтак, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності його події та складу.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ст.247, ст.284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області.

Суддя Рівненського міського суду Є.І. Сидорук