Справа № 311/1438/20
Провадження № 3/311/623/2020
ПОСТАНОВА

Іменем України

02.07.2020 м. Василівка

Суддя Василівського районного суду Запорізької області Сидоренко Ю.В., за участю: захисника адвоката Козар М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал (протокол серії ДПР18 № 360423 від 02 травня 2020 року), який надійшов з Управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП НП України відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого ФОП « ОСОБА_2 », зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 360423 від 02 травня 2020 року, складеним старшим інспектором ВБДР УПП в Запорізькій області Івахненко В.М., 01 травня 2020 року о 23-41 годині, ОСОБА_2 , рухаючись на перехресті пр..Ентузіастів та вул.50 річчя Перемоги в м.Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, керував транспортним засобом «Mersedes Benz GLS» державний номерний знак НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: млява мова, запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою технічного приладу «Drager 6810», результат 1,41‰, після чого з результатами не згодився, а пройти огляд у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України. Від керування відсторонений шляхом паркування транспортного засобу без порушень ПДР, про повторність попереджений.

Своїми діями ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП України, кваліфікуючими ознаками якого є: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В судове засіданні ОСОБА_2 повторно не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку (а.с.17,19,54,58), заяви про відкладення розгляду справи ОСОБА_2 суду не надав, що дає право суду вважати, що ОСОБА_2 навмисно ухиляється від явки в судове засідання та вважає за можливе розглядати справу у його відсутність.

Проте, відповідно до положень статті 268 КУпАП, неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, не є перешкодою для розгляду справи по суті.

У зв`язку з чим, враховуючи скорочені строки розгляду справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.277 КУпАП, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність ОСОБА_2 , за участю його захисника в особі адвоката Козар М.В. При цьому суд також враховує, що інкримінована ОСОБА_2 ч.1 ст.130 КУпАП не відноситься до категорії правопорушень, по яким присутність в судовому засіданні особи, яка притягається до відповідальності, є обов`язковою (ч.2 ст.268 КУпАП).

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У відповідності до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", частини 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначаю, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Враховуючи вимоги ст.268 КУпАП, а також беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, вважаю за можливе провести розгляд справи у відсутність ОСОБА_2 , оскільки матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті, а останній знав про складення відносно нього протоколу та повідомлений як судом, так і захисником Козар М.В. про те, що справа розглядатиметься Василівським районним судом Запорізької області.

Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу на приватним, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).

За наведених обставин, суддею має бути вирішено справу в строки, визначені законом для притягнення до адміністративної відповідальності.

Тим більше, що стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Таким чином, відповідно до ст. 268 КУпАП неявка ОСОБА_2 не перешкоджає розгляду справи.

За змістом Закону підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення та вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності є протокол про адміністративне правопорушення. Відповідно до ст.251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є джерелом доказів у справі.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_2 - адвокат Козар М.В. вважає, що належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 перебував 02.05.2020 року у стані алкогольного сп`яніння та при цьому саме ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Mersedes Benz» державний номер НОМЕР_2 , в ході розгляду справи не здобуто. Вказує, що старшим інспектором Івахненко В.М, огляд проводився без свідків, не складався акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, не складалося направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Також зазначає, що ОСОБА_2 пропонувалося пройти огляд на стан сп`яніння у КНП ЦРЛ Василівської лікарні Запорізької області, який знаходиться на відстані 29 км. від м.Дніпрорудне, тобто у закладі охорони здоров`я, який не є найближчим до місця зупинки транспортного засобу «Mersedes Benz», в порушення вимог Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015 року. В подальшому захисником подано клопотання про закриття провадження у даній справі відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку з скасуванням адміністративної відповідальності у відповідності до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності 01.07.2020 року.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що вночі, близько о 23-50 год. 01.05.2020 року на автомобілі марки «Део сенс» він їхав в с.Златопіль разом зі своєю дівчиною ОСОБА_4 В м.Дніпрорудне на перехресті вул.Ентузіастів його автомобіль зупинили працівники поліції та запропонували бути свідком, на що він погодився. В його присутності особа чоловічої статі продув в прилад «Драгер» та результат на дисплеї приладу показав 1,41 проміле. Від підпису на роздруківці результатів тесту той чоловік відмовився та ним, як свідком, були складені письмові пояснення про те, що чоловік, прізвище якого ОСОБА_2 , пройшов тест на стан алкогольного сп`яніння та результат якого виявився позитивним. В подальшому, близько через годину, коли він повертався з с.Златопіль, працівники поліції його знову зупинили та попросили були свідком тих подій, що чоловік відмовляється від проходження медичного огляду в лікарні. Він погодився бути свідком та підійшов до чоловіка, яким виявився той же чоловік ОСОБА_2 , який у його присутності відмовлявся він проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, їхати у лікарню не бажав.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що він працює старшим інспектором дорожнього руху відділу безпеки УПП в Запорізькій області у наряді екіпажу чергування 01.05.2020 року було 3 інспектора: він, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . Вночі 01.05.2020 року ним був зупинений транспортний засіб «Mersedes Benz» державний номер не пам`ятає під керуванням ОСОБА_2 . Він підійшов до вказаного автомобіля, на сидінні водія знаходився ОСОБА_2 , та під час спілкування з яким було чути запах алкоголю. ОСОБА_2 було запропоновано пройти тест на алкоголь за допомогою приладу «Драгер» в присутності двох свідків, на що той погодився. Після проходження тестування результат алкотестеру «Драгер» був позитивним та показав 1,41 проміле, у роздруківці результату ОСОБА_2 свій підпис поставити відмовився, при цьому були присутні двоє свідків. Через деякий час ОСОБА_2 змінив свою думку та почав говорити, що він не згодний з результатами тестування за допомогою приладу «Драгер». Тому ОСОБА_2 , в присутності двох свідків було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у Василівській центральній районній лікарні, було виписано направлення, однак ОСОБА_2 відмовився проїхати у лікарню, без пояснень будь-яких причин. Тому відносно ОСОБА_2 був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП за відмову водія ОСОБА_2 від проходження медичного огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України. У міську лікарню м.Дніпрорудного направлення ОСОБА_2 не виписувалося, оскільки, наскільки як йому відомо, у тій лікарні відсутні відповідні тести на проходження огляду на стан сп`яніння, а тому запропоновано було ОСОБА_2 проїхати на медичний огляд до Василівської ЦРЛ та при цьому він керувався постановою КМУ № 1103 від 17.12.2008 (зі змінами).

В судовому засіданні 02.07.2020 року захисником адвокатом Козар М.В. заявлено клопотання про закриття провадження у даній справі на підставі п.6 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність.

Повно та всебічно вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та давши їм належну оцінку, а також вислухавши в судовому засіданні показання свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , оглянувши заявлене захисником клопотання про закриття провадження у справі, приходжу до наступного.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення № 311/1438/20, заслухавши думку захисника адвоката Козар М.В. по суті заявленого ним клопотання про закриття провадження по справі, суд вважає, що вина ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведена у повному обсязі та підтверджується: протоколом серії ДПР18 № 360423 від 02 травня 2020 року, який складений у відповідності з вимогами ст.256 КУпАП та містить необхідні у ньому відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення адміністративного правопорушення, яке призвело до порушення п.2.5 ПДР України; рапортом старшого інспектора ВБДР УПП в Запорізькій області Івахненка В.М. від 02.05.2020 року (а.с.12), архівом правопорушень ОСОБА_2 (а.с.2), довідкою інспектора відділу адміністративної практики УПП в Запорізькій області ДПП Груша (а.с.3), результатами огляду стану алкогольного сп`яніння з використанням технічного засобу «Драгер», проведеного о 00-09 годин 02.05.2020 року, за результатами якого ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного сп`яніння, тестування на стан сп`яніння позитивне, вміст алкоголю 1,41% (а.с.4,5), Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с.6); направленням від 02.05.2020 року на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_2 до КНП ЦРЛ «Василівська лікарня» Запорізької області (а.с.7); усними та письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 (а.с.8,10), письмовими поясненнями ОСОБА_4 (а.с.9); письмовими поясненнями ОСОБА_8 (а.с.11); рапортом старшого інспектора ВБДР УПП Івахненко В.М. (а.с.12), сертифікатом, свідоцтвом про державну реєстрацію, свідоцтвом про повірку засобу вимірювальної техніки (а.с.13); носієм інформації у вигляді CD-диску, відтвореним в судовому засіданні 23.06.2020 року за участю захисника Козар М.В. за подіями від 02.05.2020 року за участю ОСОБА_2 (а.с.14,48).

Підстави для недовіри вказаним доказам суду не наведені, ними підтверджено дотримання працівниками поліції процедури та вимог Закону при проведенні медичного огляду для визначення стану сп`яніння особи, а наданим суду відеозаписом підтверджено керування водієм ОСОБА_2 транспортним засобом за наведених обставин, а також виконання працівниками поліції вимог КУпАП при складанні адміністративного матеріалу та дотримання процедури при огляді водія на стан алкогольного сп`яніння.

Врахувавши всі обставини справи, повно та всебічно дослідивши та оцінивши надані докази у їх сукупності, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є доведеною.

Незважаючи на обрану ОСОБА_2 захисну позицію, його вина у вчиненні інкримінованого йому адміністративному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується сукупністю ретельно досліджених судом письмових доказів, показаннями свідків, які не викликають сумнівів у своїй достовірності. Підстав не довіряти вказаним доказам за відсутності конкретних відомостей про упередженість поліцейського ОСОБА_5 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 360423, судом не встановлено.

Під час розгляду справи судом не здобуто будь-яких даних, які б давали підстави вважати, що поліцейський ОСОБА_5 був упереджений при складанні вищевказаного протоколу, що у нього були підстави фальсифікувати протокол про адміністративне правопорушення.

Дії ОСОБА_2 особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, кваліфіковані як порушення п.2.5 ПДР України та за ч.1 ст.130 КУпАП.

Разом з тим, 01 липня 2020 року набрав чинності Закон України від 22 листопада 2018 року №2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень».

Пункт 4 частини 1 вказаного Закону, ст.130 КУпАП викладено в такій редакції: "Стаття 130. Керування суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції

Керування річковими, морськими або маломірними суднами судноводіями в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само передача керування судном особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова осіб, які керують річковими, морськими або маломірними суднами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, з позбавленням права керування всіма видами плавучих засобів на строк від одного до трьох років.

Дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особами, які не мають права керування річковими, морськими або маломірними суднами, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин.

Уживання судноводієм після аварійної події за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як судно було зупинено на вимогу поліцейського або іншої уповноваженої законом посадової особи до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, -

тягне за собою накладення штрафу на судноводіїв у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування всіма видами плавучих засобів на строк три роки"».

Натомість п.171 частини 2 вказаного закону до КК України включено ст.286-1 КК України в такій редакції: «171) доповнити статтею 286-1 такого змісту: "Стаття 286-1. Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

1. Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, або відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного освідування на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного освідування з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого медичного освідування -

- караються штрафом від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

2. Ті самі дії, вчинені повторно, -

- караються штрафом у розмірі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк від двох до трьох років"».

За правилом частини першої статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч.1 ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Частиною другою статті 8 КУпАП визначено, що закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Аналогічні положення містяться у частині другій статті 5 КК, згідно з якою Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Приписи частини другої статті 8 КУпАП кореспондуються з положеннями статті 58 Конституції України.

Офіційне тлумачення частини першої статті 58 Конституції України надане в Рішенні Конституційного Суду України від 19.04.2000 № 6-рп/2000. У вказаному Рішенні зазначено, зокрема таке: «Виходячи з того, що кримінально-правова норма складається з трьох елементів: гіпотези, що визначає умови, за яких застосовується правова норма щодо забороненої поведінки особи; диспозиції, що закріплює таку правову норму; санкції, що встановлює покарання для осіб, які порушили цю правову норму, при дослідженні питання щодо зворотної дії нової норми (закону) треба аналізувати поелементно стару і нову кримінально-правові норми. Кримінально-правова норма має зворотну дію в часі в тій її частині, в якій вона пом`якшує або скасовує відповідальність особи. Це стосується випадків, коли в диспозиції норми зменшено коло предметів посягання; виключено із складу злочину якісь альтернативні суспільно-небезпечні наслідки; обмежено відповідальність особи шляхом конкретизації в бік звуження способу вчинення злочину; звужено зміст кваліфікуючих ознак тощо» (п. 3).

Адміністративно-правові норми мають таку ж структуру, що і кримінально-правові норми (гіпотеза, диспозиція, санкція), отже, при дослідженні питання щодо зворотної дії нової норми (закону) треба так само аналізувати поелементно стару і нову адміністративна-правові норми.

З порівняльного аналізу диспозиції ч1 ст. 130 КУпАП в редакції, що була чинною станом на 08.06.2020 року, та диспозицій ч.ч.1-3 ст.130 КУпАП в редакції Закону № 2617-VIII випливає, що з 01.07.2020 року з диспозиції ст.130 КУпАП виключено відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Натомість відповідальність за таку відмову з 01.07.2020 року передбачена частиною першою статті 286-1 КК України.

За визначенням частини першої статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Виходячи з визначення поняття «адміністративне правопорушення», слід дійти висновку про те, що відсутність передбаченої законом адміністративної відповідальності за певну протиправну дію (бездіяльність) унеможливлює кваліфікацію таких дій за нормами КУпАП, а відтак виключення з диспозиції норми КУпАП певних предметів посягання та одночасне включення їх до диспозиції кримінально-правової норми, свідчить не про посилення, а про скасування адміністративної відповідальності за відповідні протиправні дії.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що з набранням чинності Законом № 2617-VIII відбулось скасування адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, у тому числі, в частині відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та встановлення кримінальної відповідальності за такі дії.

Отже, правопорушення, передбачені ст.130 КУпАП, з 01 липня 2020 року віднесені до кримінальних проступків, а відповідна норма КУпАП, яка передбачала адміністративну відповідальність за такі діяння - втратила чинність.

Таким чином, Закон № 2617-VIII, відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України та ч.2 ст.8 КУпАП має зворотну силу як такий, що скасовує відповідальність за адміністративні правопорушення.

Правопорушення ОСОБА_2 було вчинене 02.05.2020 року, тобто до внесення змін до ч.1 ст.130 КУпАП, згідно з якими була скасована адміністративна відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На час складання протоколу діяла ч.1 ст.130 КУпАП (в редакції Закону до 01 липня 2020 року), за якою і були кваліфіковані дії водія.

З 01 липня 2020 року набув чинності Закону України від 22 листопада 2018 року № 2617-VIIІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі Закон № 2617-VIIІ), який криміналізував поставлені у провину водію дії. Тільки у зв`язку із набуттям чинності Закону № 2617-VIIІ суд не вбачав правих підстав для закриття матеріалів даного провадження на підставі правил ч.2 ст.9, п.6 ст.247 КУпАП, оскільки поширення цих норм на дії вказаного водія прямо суперечитиме конституційному принципу про незворотність дії закону, що посилює відповідальність, у даному випадку криміналізував діяння. Така правова позиція ґрунтується і на правилах ст.8 КУпАП.

Отже, аналізуючи чинне станом на 02.07.2020 року законодавство, суддя доходить висновку, що дії особи, які полягали у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та які мали місце до 01.07.2020 року, кваліфікувати за ознаками кримінального правопорушення (ст.286-1 КК України) не можна, оскільки, в силу ч.2 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність особи не має зворотної дії в часі, так само притягнути до адміністративної відповідальності вказану особу також не можна, оскільки станом на 01.07.2020 року адміністративна відповідальність за вищевказані дії вже скасована та накладання адміністративного стягнення законом не передбачено.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

Виходячи з вищенаведеного, оскільки скасовано акт, який встановлює адміністративну відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.6 ч.1 ст.247 КУпАП.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.130 ч.1, ст. 247 ч.1 п.6, ст. 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП - закрити на підставі п.6 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з скасуванням акта, який встановлював адміністративну відповідальність.

Постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подаються до Запорізького апеляційного суду через Василівський районний суд. Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя

Василівського районного суду

Запорізької області Ю.В. СИДОРЕНКО