№ 3/755/9009/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" грудня 2020 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Метелешко О.В., розглянувши справу, що надійшла з Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої поваром у ресторані «Мушля», проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з даних, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 382076, 28 листопада 2020 року, о 18 годині 10 хвилин, за адресою: м. Київ, бул. Русанівський, 1, у ресторані «Мушля», ОСОБА_1 не вжила заходів щодо недопущення перебування покупців у приміщенні магазину, чим порушила постанову КМУ № 641 та чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

У судове засідання з`явилися ОСОБА_1 та її захисник - адвокат Кочержук Ю.В. Зокрема, захисник Кочержук Ю.В. надав пояснення про те, що ОСОБА_1 є поваром у ресторані «Мушля», що знаходиться за адресою: м. Київ, бул. Русанівський, 1. Робота та діяльність ОСОБА_1 спрямовується та координується виключно її роботодавцем, тобто, власником закладу. Загальні принципи трудових відносин виключають самостійну, непослідовну та неузгоджену з роботодавцем роботу і діяльність працівника. Саме власник закладу задає комплекс інструкцій, правил та інших аспектів роботи закладу громадського харчування, в тому числі, графік та режим роботи, зокрема, але не виключно, застосування режиму та принципів роботи до нововведених імперативних норм законодавства. Зокрема, посадові права та обов`язки поварів ресторану « Мушля » визначені локальною посадовою інструкцією. Як вбачається з посадової інструкції повара, до його компетенції не належать обов`язки, що випливають з роботи залу, наприклад: приймання та обслуговування відвідувачів, встановлення режиму роботи закладу, тим паче, вживання заходів щодо недопущення перебування/доступу відвідувачів та/чи покупців до закладу громадського харчування. Місцем роботи повара будь-якого закладу громадського харчування є кухня, що відсторонена від зали, де зазвичай, здійснюється приймання та обслуговування гостей. Тобто, повар в жодному випадку, не знає та не повинен знати, що відбувається в залі ресторану. Повар не є відповідальною особою за дотримання закладом громадського харчування та працівниками закладу встановлених протиепідемічних заходів протидії поширення коронавірусної хвороби. Положеннями статті 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, але, при цьому, на ОСОБА_1 не були покладені обов`язки щодо забезпечення дотримання вимог щодо профілактичних заходів протидії поширення коронавірусної хвороби. Співробітниками Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві складено протокол про адміністративне правопорушення саме відносно ОСОБА_1 через фактичну відсутність власника закладу. Таким чином, ОСОБА_1 є виключно найманим працівником і не є суб`єктом господарювання, а тому, не може бути суб`єктом правопорушення, передбаченого статтею 44-3 КУпАП. Крім того, не зібрані докази та, відповідно, не доведені обставини, які підтверджують, що ОСОБА_1 дійсно є: суб`єктом господарювання або іншою уповноваженою особою, що несе відповідальність за діяльність закладу; найманим працівником, до посадових обов`язків якого, входить контроль за роботою закладу громадського харчування, в тому числі, за режимом роботи закладу. Зокрема, не доведено та не надано жодного доказу того, що ресторан «Мушля» є закладом громадського харчування, що здійснює діяльність за адресою: м. Київ, бул. Русанівський, 1. Враховуючи вищенаведене, прохав закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Крім того, надав для долучення до матеріалів справи письмові докази.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, клопотання захисника Кочержука Ю.В., приходжу до наступного.

Відповідно до вимог ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У силу вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст. 44-3 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Положеннями ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 ГК України, суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Згідно до ч. 2 ст. 55 ГК України, суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Зокрема, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, 28 листопада 2020 року, о 18 годині 10 хвилин, за адресою: м. Київ, бул. Русанівський, 1, у ресторані «Мушля», ОСОБА_1 не вжила заходів щодо недопущення перебування покупців у приміщенні магазину, чим порушила постанову КМУ № 641.

Проте, як вбачається з матеріалів справи та як встановлено в судовому засіданні, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 було порушено вимоги ст. 251 КУпАП та не зібрано достатньої кількості доказів, які б підтверджували вину останньої у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, а саме - до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено будь-яких доказів його вчинення, зокрема, пояснень свідків, належних фото та відеоматеріалів, які би вказували на обставини, зазначені в протоколі.

Крім того, до матеріалів справи не долученого жодного доказу того, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання та здійснює господарську діяльність або зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Зокрема, як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення та як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_1 працює на посаді повара в ресторані «Мушля» та згідно посадової інструкції кухаря, наданої захисником Кочержуком Ю.В. для долучення до матеріалів справи, затвердженої директором ТОВ «Успіх 8899» ОСОБА_2 , до обов`язків останньої не входить забезпечення дотримання вимог щодо профілактичних заходів протидії поширення корона вірусної хвороби.

Зокрема, всупереч вимогам ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення, серії ВАБ № 382076, не зазначено який пункт та частину постанови КМУ № 641 порушила ОСОБА_1 .

Враховуючи надані докази в їх сукупності, є підстави вважати, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, адже, всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Крім того, відповідно до статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Крім того, відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Зокрема, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Враховуючи викладене, суд не знаходить підтверджень наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, у зв`язку з чим, провадження у справі відносно неї підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 9, 44-3, 245, 247, 280, 283, 284 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП - закрити, на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: