П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.12.2020 Справа №607/21748/20

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Позняк Василь Михайлович, розглянувши матеріали, які надійшли від Тернопільського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, ІПН НОМЕР_1

за частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 09 листопада 2020 року о 09 год. 50 хв., перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 психологічного та економічного характеру, а саме виражався нецензурними словами в її сторону, погрожував фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю, а також розбив телевізор, чим позбавив змоги ним користуватися.

Також, ОСОБА_1 12 листопада 2020 року, перебуваючи за місцем проживання, а саме в будинку АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство економічного характеру, а саме забрав документи на ім`я ОСОБА_2 .

Згідно ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Приймаючи до уваги факт, що в провадженні судді знаходиться дві справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, які кваліфікуються за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, вважаю, що відповідно ст. 36 КУпАП вони мають бути об`єднані в одне провадження.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що повністю розуміє зміст роз`яснених йому прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, пояснив, що жодного з того, що зазначено в протоколах він не вчиняв. Ні, 09 листопада, ні 12 листопада, в квартирі його не було і з потерпілою він не бачився. Стверджує, що телевізор він не розбивав.

Допитана в судовому засіданні як свідок, в порядку частини третьої статті 269 КУпАП, потерпіла ОСОБА_2 показала, що вона із ОСОБА_1 спільно проживали протягом деякого часу. Періодично, коли ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, вчиняє сильні конфлікти, сварки. Останній конфлікт такий стався 08 листопада 2020 року, коли вона із ОСОБА_1 , прийшли в гості до її батьків, та останній, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, почав нецензурно висловлюватися і кричати, в присутності її батьків, у зв`язку із чим вони посварилися, та він пішов, а вона залишилася в батьків. Оскільки вони проживали в квартирі її родичів, він повинен був забрати речі з квартири. Ввечері написав їй повідомлення, що викине кота з вікна, а пізніше сказав, що кіт «улєтєл». Коли вона прийшла в квартиру 09 грудня 2020 року, то побачила, що в квартирі сильний безлад, розбитий телевізор, кіт був відсутній, у зв`язку із чим викликала поліцію. Двірник в будинку повідомила їй, що вона викинула на смітник кота, який лежав під будинком. На той час, ключі від квартири були тільки в неї та ОСОБА_1 , який віддав їх її матері тільки 10 листопада 2020 року. Пізніше, 12 листопада 2020 року, виявила, що з квартири ОСОБА_1 забрав її документи паспорт, тощо, у зв`язку із чим 12 листопада 2020 року вона звернулася в поліцію. Приблизно через місяць ОСОБА_1 документи їй повернув.

Дослідивши докази, суд доходить такого висновку.

Частиною першою статті 173-2 КУпАП передбачена відповідальність, серед іншого, за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Дослідивши докази, вважаю, що факт вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) психологічного чи економічного характеру ОСОБА_1 повністю доведена матеріалами справи дослідженими та проаналізованими в судовому засіданні, а саме:

- даними, які містяться у протоколах про адміністративне правопорушення серії ВАБ №057089 від 04 грудня 2020 року та серії ВАБ №057192 від 04 грудня 2020 року, якими процесуально зафіксовано обставини вчинення адміністративних правопорушень;

- заявами ОСОБА_2 від 09 та 12 листопада 2020 року з проханням притягнути до відповідальності її співмешканця ОСОБА_1 , який вчиняє відносно неї домашнє насильство, зокрема викрав документи, ображав нецензурними словами та погрожував фізичною розправою, вчинив безлад в квартирі, розбив телевізор та викинув кота з п`ятого поверху;

- рапортами інспектора-чергового Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області Ліхачевського І.Т. від 09 та 12 листопада 2020 року;

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 09 та 12 листопада 2020 року та її показаннями як свідок;

За таких обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення, у відповідності до ст. 36 КУпАП України, в межах санкції статті, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Суд відкидає пояснення ОСОБА_1 про те, що 09.11.2020 року та 12.11.2020 року він не був у квартирі, зважаючи на таке.

Так, факт вчинення дій, які інкримінуються в протоколі про адміністративне правопорушення підтверджується заявами в поліцію та поясненнями потерпілої в судовому засіданні, які підтвердила факт образ її нецензурними словами в неділю 08 грудня 2020 року, після чого ОСОБА_1 пішов в їх квартиру АДРЕСА_2 , де мав зібрати речі. Інші особи від квартири ключів не мали, а ОСОБА_1 повернув їх матері потерпілої 09 грудня 2020 року. Отже, події, які зазначені в протоколах про адміністративне правопорушення мали місце з 18 год. 08 листопада 2020 року по 09 листопада 2020 року.

Щодо неправильно зазначеної дати, суддя вважає за необхідне зауважити таке.

Так, ВС КАС у своїй постанові від 24.12.2019 за № 459/1801/17 вказав, що зазначення інспектором в оскаржуваній постанові неправильних даних, в тому числі і неправильної дати складання постанови, не спростовує порушення позивачем вимог підпункту «а» пункту 14.6. розділу 14 Правил Дорожнього руху, та є опискою.

Аналогічна правова позиція щодо неточностей відомостей в постанові про притягнення особи до адміністративної відповідальності уже була висловлена Верховним Судом у постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 537/1214/17 (провадження №К/9901/17897/18) та колегія суддів Верховного Суду не знайшла підстав для відступу від вказаної правової позиції.

Таким чином, вважати неправильну дату, зазначену в протоколах про адміністративне правопорушення не може бути підставою для закриття провадження у справі, оскільки факт вчинення при обставинах зазначених в протоколі адміністративного порушення є доведеним.

При накладенні адміністративного стягнення, беручи до уваги характер вчинених правопорушень, обставини справи, особу порушника, його майновий стан, вважаю, що ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності, наклавши на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення. Тому, у відповідності до п. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму.

На підставі наведеного, керуючись 33, 36, 40-1, 173-2, 280, 283, 284, 287, 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Об`єднати справи про вчинення адміністративних правопорушень ОСОБА_1 №607/21748/20 (провадження 3/607/7969/2020) за частиною першою статті 173-2 КУпАП та №607/21750/20 (провадження 3/607/7971/2020) частиною першою статті 173-2 КУпАП в одне провадження, присвоївши об`єднаним справам №607/21748/20 (провадження 3/607/7969/2020).

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою статті 173-2 КУпАП, наклавши на нього адміністративне стягнення, у відповідності до статті 36 КУпАП України, в межах санкції статті, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у виді штрафу в дохід держави в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення в розмірі 420 грн. 40 коп.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Головуючий суддяВ. М. Позняк