Справа № 487/2253/20
Провадження № 3/487/1020/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2020 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі

головуючого судді Сухаревич З.М.,

за участю секретаря Колісниченко В.М.,

прокурора - Вільчак З.І.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві матеріали адміністративної справи, що надійшли з Управління стратегічних розслідувань в Миколаївській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонер,

за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно витягу з наказу по особовому складу ГУ ДСНС України в Миколаївській області №163 від 01.06.2017, ОСОБА_1 було призначено на посаду заступника начальника 26 державної пожежно-рятувальної частини ГУ ДСНС України в Миколаївській області з охорони об`єктів. На підставі вищевикладеного на відповідно до ст. 1 та підп. «Д» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, а саме особи начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту.

Відповідно до витягу з наказу по особовому складу ГУ ДСНС України в Миколаївській області №233 від 30.11.2018, майора служби цивільного захисту ОСОБА_1 В., заступника начальника 26 державної пожежно-рятувальної частини ГУ ДСНС України у Миколаївській області з охорони об`єктів звільнено у запас.

Згідно ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами декларування є особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «А» і «В» пункту 2, пунктах 4 і 5 частини першої статті 3 Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Згідно абз. 2 п. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» Особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Факт обізнаності ОСОБА_1 щодо обов`язку, способу і терміну подачі декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, типу після звільнення, підтверджується Пам`яткою при звільненні зі служби цивільного захисту (роботи) осіб начальницького складу та державних службовців ДСНС України підписаною власноручно, а також раніше поданими деклараціями за 2018, 2017 та 2016 роки, а також перед звільненням з посади.

Крім того, ОСОБА_1 , будучи обізнаним щодо обов`язку, термінів, порядку і способу подачі такої декларації (типу «після звільнення»), за відсутності поважних причин, що підтверджується поданими ним деклараціями, в порушення абзацу другого частини лругої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подав відповідну декларацію за минулий рік лише 10.06.2019.

Оглядом публічної сторінки Єдиного державного реєстру декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування встановлено, що ОСОБА_1 декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, після звільнення подав лише 10.06.2019, чим допустив порушення встановленого строку подання щорічної декларації.

Поважних причин для несвоєчасного подання ОСОБА_1 електронної декларації не встановлено.

Таким чином, 10.06.2019 ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

В судовому засідання прокурор підтримав протокол та просив визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та призначити покарання у вигляді 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

ОСОБА_1 в судовому засіданні провину не визнав, пояснив що подавав декларацію, але мабуть було збої. Після того як йому повідомили про неподання декларації, він знову подав декларацію..

Вислухавши пояснення прокурора, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП за вказаних вище обставин, підтверджується доказами дослідженими під час судового розгляду, зокрема: протоколом № 99 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, скріншотами веб-сайту, повідомленням Департаменту стратегічних розслідувань, повідомленням НАЗК від 26.11.2019, повідомленням сектору з питань запобігання та виявлення корупції ГУ ДСНС України в Миколаївській області від 05.04.2019, послідовністю дій користувача, витягом з наказу №163, витягом з наказу № 233, Пам`яткою та іншими матеріалами.

Вищевказані докази знаходяться в об`єктивному взаємозв`язку між собою і нічим не спростовані.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов переконання, що ОСОБА_1 порушив вимоги абз. 2 п. 2 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції», тобто останній своїми діями скоїв правопорушення передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Разом з тим, адміністративне стягнення на ОСОБА_1 не може бути накладено, а провадження у справі слід закрити у зв`язку з наведеним нижче.

Згідно п.7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КпАП України.

Згідно ч. 2 ст. 38 КУпАП Адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Дату скоєння правопорушення особою, що склала протокол, визначено 10.06.2019 року, а дату виявлення адмінправопорушення 20.03.2020 року - дата складання протоколу № 99.

Разом із тим, згідно повідомлення начальника сектору з питань запобігання та виявлення корупції ГУ ДСНС України в Миколаївській області від 05.04.2019 № 10/58, з`ясовано, що НАЗК як центрального органу виконавчої влади України зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику, про несвоєчасне подання відповідної декларації ОСОБА_1 стало відомо ще у 11 квітня 2019 року (дата отримання повідомлення). Отже, саме у квітні 2019 року, органу уповноваженому на складання особі відповідного протоколу стало відомо (виявлено правопорушення) про всі обставини можливого скоєння ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-6 КУпАП.

Відтак, за матеріалами даної справи спеціально уповноваженому суб`єкту у сфері протидії корупції, який наділений правом складати відповідні протоколи (ст.255 КУпАП) про скоєння можливого правопорушення стало відомо у квітні 2019 року.

Таким чином, на час надходження справи до суду та день розгляду справи минуло більше 6 (шести) місяців з дня виявлення правопорушення. За такого, справа підлягає закриттю у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до правового висновку ВАСУ від 07.11.2017 року - Науково-консультативної ради при ВАСУ, згідно якого пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення. Тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Таким чином, вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.

З урахуванням викладеного, суддя вважає, що розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 23, 24, 33, 38, 124, 221, 247, 251, 252, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, - закрити, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її винесення та може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду у строк та порядку передбачені ст.294 КУпАП.

Суддя З.М. Сухаревич