Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/344/20 Головуючий у суді І-ї інстанції Майданніков О. І.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Іванов Д. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2020 року м. Кропивницький

Суддя Кропивницького апеляційного суду Іванов Д.Л., при секретарі Рябко А.Ю., за участю адвоката Шепеленко А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому в порядку апеляційного перегляду адміністративну справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Шепеленко А.О. на постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09 вересня 2020 року в справі про притягнення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ст.124 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , 19 червня 2020 року о 04 год. 30 хв., в порушенні вимог п. 2.9 а) ПДР, керував автомобілем «Mazda3», реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Новгородська, 56, що в м. Кропивницькому в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується результатами проведеного на місці зупинки огляду на стан сп`яніння, з використанням спеціального технічного пристрою газоаналізатора «Драгер», а також висновком лікаря Кіровоградського наркологічного диспансеру.

Крім того, ОСОБА_1 згідно протоколу, 19.06.2020 о 04 год. 30 хв., під час керування автомобілем «Mazda 3», реєстраційний номер НОМЕР_1 в м. Кропивницькому по вул. Новгородська, 56, в порушення вимог п. 12.1 ПДР, не правильно оцінив дорожню обстановку та не обрав безпечну швидкість, внаслідок чого виїхав на зупинку маршрутних транспортних засобів та допустив зіткнення.

При таких обставинах, постановою судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09 вересня 2020 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Рішення суду мотивовано тим, що вина ОСОБА_1 у вчиненні даних адміністративних правопорушень, повністю підтверджується сукупністю належних та допустимих доказів, які з об`єктивністю свідчать про те, що ОСОБА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, порушив правила безпеки дорожнього руху і допустив зіткнення.

У апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Шепеленко А.О. просить скасувати постанову судді районного суду як незаконну та необгрунтовану, а провадження у справі закрити, за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ч.1 ст. 130 КУпАП.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а обставини, які викладені у протоколах про адміністративні правопорушення, не відповідають дійсності.

Вважає, що процедура проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння була проведена працівниками поліції з порушенням встановленого порядку та відповідної інструкції, а різниця у часі між оглядом та оформленням протоколу, свідчить про недопустимість протоколу та акту огляду у медичному закладі, як доказу.

З`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення адвоката Шепеленко А.О., яка підтримала апеляційну скаргу і просили суд її задовольнити, зваживши її доводи, перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 адвоката Шепеленко А.О., задоволенню не підлягає за таких підстав.

У відповідності до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно положень ст.245,251,252 та ст.280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, в тому числі за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

З об`єктивної сторони дане правопорушення полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; а так само і відмова водія від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Вказані положення кореспондуються з положеннями п. 2.9 а) ПДР, згідно з якими водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Пунктом 12.1. Правил дорожнього руху передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його руху та безпечно керувати ним.

Відповідно до ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

В статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»(ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з того, що згідно пункту 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, визначеними в пункті 3 розділу I цієї Інструкції.

Згідно п.6 вказаної Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Пунктами 3-5 розділу ІІ вказаної Інструкції визначено, що поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу.

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно п. 7 розділу І вказаної Інструкції.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій зобов`язаний на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Суд зауважує, що законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

З урахуванням наявних у справі доказів, апеляційний суд вважає, що висновки судді районного суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч.1 ст. 130 КУпАП є правильними і такими, що відповідають фактичним обставинам цієї справи, а висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні даних адміністративних правопорушень, ґрунтуються на сукупності достатніх, належних та допустимих доказів.

Зокрема на даних: протоколів про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №086308 від 19.06.2020 р. та серії ДПР 18 №333977 від 19.06.2020 р.(а.с. 1,35); роздруківок приладу Drager Alcotest 6810, тест №4359 від 19.06.2020 про те, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння 1,83% (а.с.3,4 ); акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з яким, після продуття ОСОБА_1 приладу Drager Alcotest 6810 встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння (а.с.5); акту медичного огляду №268 та висновком лікаря нарколога від 19.06.2020, про те, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння (а.с.6, 85-87); схемою місця дорожньо-транспортної пригоди (а.с.37); поясненнями свідка ОСОБА_2 (а.с. 97); відеозаписами з камер працівників поліції, які повністю відтворюють обставини пригоди (а.с. 15,42)

При таких обставинах та наявності беззаперечних доказів, апеляційний суд вважає, що необ`єктивність та невідповідність висновків суду фактичним обставинам цієї справи, необґрунтованість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 та ч.1 ст. 130 КУпАП, захисником Кривенка Р.Ю. констатується формально.

По суті всі доводи апеляційної скарги, аналогічні тим, що були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Позиції сторони захисту дана належна та об`єктивна оцінка, а рішення суду абсолютно змістовне та обґрунтоване.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем 19 червня 2020 року, спростовуються наявними у справі письмовими доказами, у тому числі протоколами про адміністративні правопорушення серії ДПР 18 №086308 та серії ДПР 18 №333977, у яких чітко зазначено суть адміністративних правопорушень, вчинених ОСОБА_1 та обставини справи, які підлягають з`ясуванню.

Також апеляційний суд вважає неприйнятними доводи захисника про невідповідність часу зафіксованих процесуальних дій на відеозаписі із нагрудної камери поліцейського, оформленим процесуальним документам, складеним у ході фіксації адміністративного правопорушення, оскільки ці неточності у часі не порушують логічну хронологію послідовності фіксації таких правопорушень та загальну картину розвитку подій.

До того ж, будь-яких конкретних зауважень чи заперечень щодо порядку огляду на стан сп`яніння, оформлення протоколів працівниками поліції, ОСОБА_1 не вказав, тобто по суті не оспорював.

Крім того, будучи допитаний в якості свідка ОСОБА_2 упізнав ОСОБА_1 як особу, яка безпосередньо була на місці пригоди.

В рішенні по справі «О Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

При вирішенні питання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, суддя районного суду, відповідно до вимог ст. 33 КУпАП та у повній мірі врахував характер вчиненого ним правопорушення, яке є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху, особу ОСОБА_1 , який будучи нетверезим, при не контролюванні швидкості руху здійснив наїзд на зупинку маршрутних транспортних засобів, дійшов обґрунтованого висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке відповідає меті стягнення, а також запобіганню вчинення ОСОБА_1 , а так само іншими особами, аналогічних правопорушень.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги адвоката Шепеленко А.О. про те, що суддя, під час розгляду справи допустив однобічність та неповноту і неправильно оцінив наявні у справі докази, які на її думку зібрані з порушенням вимог ст. 266 КУпАП є необґрунтованими, оскільки суддя районного суду, в повній мірі надав стороні захисту можливість надати пояснення, представити додаткові докази, спростувати доводи іншої сторони та довести переконливість своїх вимог, на підставі повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин цієї справи дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч.1 ст. 130 КУпАП.

А тому, апеляційний суд дійшов однозначних висновків про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування законного та обгрунтованого рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 та ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Керуючись ст. 245, 251, 280, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Шепеленко А.О. залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09 вересня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 та ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Д.Л. Іванов