Номер провадження: 33/813/1148/20
Номер справи місцевого суду: 507/677/20
Головуючий у першій інстанції Вужиловський О.В.
Доповідач Толкаченко О. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2020 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Толкаченко О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Любашівського районного суду Одеської області від 01 липня 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працює на посаді державного кадастрового реєстратора, проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн. Стягнутий судовий збір в сумі 420 грн 40 грн.

Постановою суду першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 20 червня 2020 року, близько 22 години 20 хвилин, в домоволодінні по АДРЕСА_2 , висловлювався грубою нецензурною лайкою в адресу своєї дружини громадянки ОСОБА_2 , тобто своїми діями здійснив психологічне насильство в сім`ї.

Не погодившись із зазначеною постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Обґрунтовуючи поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження зазначив, що первинна апеляційна скарга була подана ним в межах 10-ти денного строку на апеляційне оскарження, однак була повернута постановою Одеського апеляційного суду від 19 серпня 2020 року. Після усунення недоліків первинної апеляційної скарги ОСОБА_1 повторно звернувся до апеляційного суду.

За результатами апеляційного розгляду ОСОБА_1 просив скасувати постанову суду та закрити провадження по справі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що:

суд першої інстанції безпідставно вийшов за межі протоколу, встановивши те, що у ньому не зазначено, а саме: вчинення ОСОБА_1 хуліганських дій та порушення громадського порядку і спокою громадян;

при складанні протоколу про адміністративне правопорушення уповноваженою на те посадовою особою правоохоронного органу не було дотримано вимог ст.256 КУпАП;

протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог ч.2 ст.254 КУпАП, тому не може бути прийнятий як допустимий доказ;

протоколом та оскаржуваною постановою не встановлено, що ОСОБА_1 проживає разом з ОСОБА_2 , тобто є членом сім`ї, що виключає відповідальність за ст.173-2 КУпАП.

У судове засідання суду апеляційної інстанції, призначене на 09 жовтня 2020 року ОСОБА_1 не з`явився, проте надіслав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі.

Відповідно до частини 6 ст.294 КУпАП - неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Враховуючи вказані вимоги закону апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу ОСОБА_1 без його участі.

Дослідивши поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження апеляційним судом встановлено, що первину апеляційну скаргу ОСОБА_1 подав в межах 10-ти денного строку на апеляційне оскарження, однак вона була повернута постановою Одеського апеляційного суду від 19 серпня 2020 року для усунення недоліків.

Після усунення недоліків ОСОБА_1 повторно оскаржив постанову Любашівського районного суду Одеської області від 01 липня 2020 року.

За таких обставин, з метою забезпечення права ОСОБА_1 на доступ до суду, апеляційний суд вважає, що його клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню.

Дослідивши матеріали про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 , апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно із ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами ....., а також іншими документами.

Згідно із ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до пункту 3) ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Апеляційний суд вважає, що при розгляді даної справи суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Так, винуватість ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР 18 №241452 від 25 червня 2020 року з фабули якого вбачається, що ОСОБА_1 , 20 червня 2020 року, близько 22 години 20 хвилин, в домоволодінні по АДРЕСА_2 , висловлювався грубою нецензурною лайкою в адресу своєї дружини громадянки ОСОБА_2 , тобто своїми діями здійснив психологічне насильство в сім`ї.

Апеляційний суд зазначає, що вказаний протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП, а тому визнає його допустимим доказом.

Крім того, під час розгляду справи в суді першої інстанції судом були допитані свідки

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які показали, що ОСОБА_1 , 20 червня 2020 року, близько 22 години 30 хвилин, приїхав на своєму автомобілі до домоволодіння сім`ї ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , самовільно зайшов на подвір`я та почав висловлюватися на адресу своєї дружини та її батьків грубою нецензурною лайкою та погрожувати їм фізичною розправою, рвався зайти до будинку, після чого вони викликали працівників поліції, а ОСОБА_1 вигнали з свого подвір`я. ОСОБА_4 доповнив, що він говорив ОСОБА_1 , щоб він в нічний час не приїжджав до них і просив вийти з їх подвір`я, однак ОСОБА_1 його не слухав, висловлювався на адресу членів його сім`ї, в тому числі і на адресу ОСОБА_2 , яка є його дружиною, нецензурною лайкою.

Апеляційний суд не вбачає підстав для визнання показань вказаних свідків неналежними чи недопустимими доказами. При цьому, ОСОБА_1 не з`явившись в судове засідання апеляційного суду позбавив себе можливості звернутися до апеляційного суду з клопотанням про допит вказаних свідків під час апеляційного перегляду справи, а тому, зважаючи на один з основоположних принципів судочинства - диспозитивність, у апеляційного суду відсутні підстави для виклику вказаних свідків за власною ініціативою.

Апеляційний суд визнає докази, які були повторно дослідженні в ході апеляційного розгляду справи достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, допустимими, оскільки вони отримані та досліджені в законний спосіб, та належними, оскільки вони стосуються подій, що сталися 20 червня 2020 року та інкримінуються ОСОБА_2 .

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку, що зібрані у справі докази повністю підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст.33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст.33 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.173-2 КУпАП.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про те, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими і не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, в зв`язку з чим відсутні підстави або для зміни або скасування оскаржуваної постанови.

Керуючись статтями 293, 294 КУпАП, Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Любашівського районного суду Одеської області від 01 липня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м.Одеси від 01 липня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн. залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.О. Толкаченко