ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«18» грудня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

у складі: головуючої судді Фаріонової О. М.

за участю секретаря Чистої В. В.

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника Єрмакова А.М.

потерпілої ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 листопада 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а провадження по справі закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Згідно постанови судді, ОСОБА_1 08 серпня 2020 року о 15:00 год, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , висловлювався грубою нецензурною лайкою у бік своєї дружини ОСОБА_2 та погрожував їй фізичною розправою.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

В апеляційній скарзі особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить постанову скасувати та закрити провадження у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Зазначає, що про судовий розгляд справи його не було повідомлено, а судове рішення винесено за його відсутністю. Пояснює, що справа була призначено до розгляду на 17.11.2020 р. на 09:00 год., але як вбачається копії конверта із штрих-кодом №8230, якою відправлена судова повістка, була прийнята відділенням поштового зв`язку 17.11.2020 р. о 09:29 год., тобто вже після закінчення розгляду самої справи. Вказує, що зазначення в постанові суду про те, що він був належними чином повідомлений про дату та місце розгляду справи, не відповідає дійсності.

Вказує, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено дата вчинення правопорушення - 08.08.2020 р., а протокол про адміністративне правопорушення складено лише 17.08.2020 року, тобто поза встановленими строками, визначеними ст. 254 КУпАП.

Зазначає, що він не був обізнаний про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, а тому протокол не містить його підпису. Вказує, що суддя не звернув уваги на те, що будь-які пояснення під час складання протоколу в нього не відбирались. Також про те, що протокол складено за його відсутністю, свідчить і помилкове зазначення в ньому адреси його місця проживання (зазначено АДРЕСА_1 , тоді, як відповідно до паспорту, він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ).

Вважає, посилання в протоколі на те, що він відмовився надавати пояснення, не підтверджуються належними та допустимими доказами, а дані осіб, які нібито як поняті розписались в протоколі, визначені без зазначення адреси проживання цих осіб та інших відомостей, які дозволяють їх ідентифікувати, що, на думку апелянта, позбавляє можливості здійснити виклик та допит вказаних осіб у судовому засіданні.

Також ОСОБА_1 не погоджується з висновками судді про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки суд взяв до уваги тільки заяву та пояснення потерпілої ОСОБА_2 . Пояснює, що з ОСОБА_2 він не спілкувався та не бачився з 16.07.2020 р., що підтверджується рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 09.11.2020 р., згідно якого ОСОБА_2 пішла з дому 15.07.2020 р. та до жовтня 2020 року, тобто до початку розгляду вказаної справи про адміністративне правопорушення, вони не спілкувались.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника Єрмакова А.М. на підтримку поданої апеляційної скарги, заперечення потерпілої ОСОБА_2 проти апеляційної скарги, допитавши свідка дільничного офіцера ОСОБА_3 , вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд встановив наступне.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону суддя не дотримався. Формально розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, у відсутність особи, яка притягується до відповідальності, та потерпілої, не повідомивши зазначених осіб про розгляд справи, суддею прийнято незаконне, невмотивоване та необґрунтоване судове рішення.

Так, у постанові судді зазначено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №643314, ОСОБА_1 08.08.2020 о 15:00 год., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , висловлювався грубою нецензурною лайкою у бік своєї дружини ОСОБА_2 та погрожував їй фізичною розправою.

Отже, судом не викладено фактичних обставин адміністративного правопорушення, які встановлені під час судового розгляду, а міститься посилання на зміст протоколу про адміністративне правопорушення, який відповідно до вимог ст. 251 КУпАП є лише одним із доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відповідальність за зазначеною статтею настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Між тим, суддя місцевого суду, визнавши ОСОБА_1 винним за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, взагалі не навів, у вчиненні яких саме дій особа визнана винною, не навів кваліфікуючих ознак адміністративного правопорушення.

Не наведено кваліфікуючих ознак складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП і у протоколі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 .

Окрім того, за висновком судді, вина ОСОБА_1 підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 №643314 від 17.08.2020 та зібраними по справі доказами, а саме: копією заяви ОСОБА_2 та її письмовими поясненнями. Інших доказів вини ОСОБА_1 до протоколу про адміністративне правопорушення не додано.

Суд констатує, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення без участі ОСОБА_1 та потерпілої ОСОБА_2 , які не були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи, суддя порушив процесуальні права зазначених осіб, зокрема, особи, щодо якої складено протокол - право на захист.

Перевіривши під час апеляційного розгляду докази, якими суддя місцевого суду обґрунтувала своє рішення, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, заяву потерпілої ОСОБА_2 , її письмові пояснення та складену дільничним офіцером поліції ОСОБА_3 «форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства», а також допитавши ОСОБА_1 , потерпілу ОСОБА_2 , та свідка ОСОБА_3 , суд вважає недоведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, з огляду у на таке.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 заперечував обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. Стверджував, що з ОСОБА_2 він не спілкувався 08.08.2020 р. та не бачився з 16.07.2020 р., оскільки ОСОБА_2 пішла з дому 15.07.2020 р. та до жовтня 2020 року, тобто до початку розгляду вказаної справи про адміністративне правопорушення, вони не спілкувались. Вказав, що суддя місцевого суду взяв до уваги тільки заяву та пояснення потерпілої ОСОБА_2 , а інших доказів на підтвердження його вини, матеріали справи не містять. Стверджував, що він не знав, що у відношенні нього складався протокол про адміністративне правопорушення, дільничний офіцер ОСОБА_3 з ним спілкувався, був у цивільному одязі та ОСОБА_1 не знав, хто він. Ніяких процесуальних документів 0 ОСОБА_3 при ньому не складав, понятих не було, процесуальні права йому не були роз`яснені.

Ці твердження апелянта під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення не спростовані.

Відповідно до статті 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема, дата і місце його складення, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Зазначені вимоги закону не дотримані при складанні протоколу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 .

Зокрема, зазначено місце його складення м. Миколаїв, тобто не зазначено, конкретне місце складання. Згідно поясненням в апеляційному суді свідка ОСОБА_3 дільничного офіцера поліції, протокол складено біля місця проживання ОСОБА_1 та у присутності двох понятих.

Разом з тим, в відповідних графах протоколу щодо понятих, відсутні відомості про цих осіб, не зазначено їх анкетні дані та місце проживання.

Як слідує з протоколу, складеному 17.08.2020, ОСОБА_1 нібито відмовився від надання пояснень у протоколі, у присутності двох понятих: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Однак, не зазначено дані про місце проживання понятих, їх анкетні дані. Свідок ОСОБА_3 пояснив, що прізвища, імя та по-батькові цих осіб зазначив лише зі слів понятих, документи у них не перевіряв, адрес місця проживання не зазначив, де мешкають ці особи, йому не відомо, пояснення від понятих не від відібрав.

Також у протоколі відсутні пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відсутні відомості про роз`яснення ОСОБА_1 його прав і обов`язків, передбачених статтею 268 КУпАП.

В апеляційному суді свідок ОСОБА_3 також пояснив, що відеозапис під час складання протоколу не вівся.

Зазначене свідчить на користь доводів апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення в його присутності не складався.

За такого, протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, та не доводить вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості перевірити законність складання протоколу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , з огляду на вище зазначені недоліки протоколу при його складенні.

З огляду на наведене, суд вважає даний протокол недопустимим доказом.

Що стосується заяви потерпілої ОСОБА_2 від 08.08.2020 р., яка адресована начальникові Центрального ВП ГУ НП в Миколаївській області, в якій зазначено, що ОСОБА_1 за місцем проживання ображав та погрожував фізичною розправою, то ця заява об`єктивно не підтверджена будь-якими доказами.

Враховуючи, що ОСОБА_1 заперечував в суді обставини, зазначені у заяві ОСОБА_2 , свідки даної події відсутні, то зазначені у заяві потерпілої обставини є недоведеними.

Що стосується «форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства», копія якої надана до протоколу, то під час допиту свідок ОСОБА_3 повідомив, що реквізити у цій формі заповнені ним зі слів ОСОБА_2 . Тому, на переконання суду, дані зазначеної форми теж не доводять вини ОСОБА_1 у вчинені домашнього насильства.

Отже, у ході дослідження доказів, виникли обґрунтовані сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 за обставин, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення. Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на викладене, постанова судді про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП підлягає скасуванню, а справа закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 247, 294 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 листопада 2020 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а провадження по справі закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 чт. 247 КУпАП.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Фаріонова