Справа № 199/3568/20
ПОСТАНОВА

іменем України

22 липня 2020 року місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Щербина-Почтовик І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого у будинку АДРЕСА_1 ,

- який притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

- за участі особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 , та його захисника адвоката Барбашина С.В.

ВСТАНОВИВ:

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 416833 від 23.05.2020 року, 22.05.2020 року о 23:50 годині в м. Дніпрі по вул. Донецьке шосе, 7 водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Mitsubishi Space Star» державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 , з протоколом складеним відносно нього категорично не погодився, вину у вчиненому правопорушенні не визнав.

Захисник Барбашин С.В. у судовому засіданні підтримав думку свого підзахисного, вказавши при цьому, що працівники поліції вже неодноразово та упереджено складають відносно ОСОБА_1 протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, так як його підзахисний має тяжку хворобу, внаслідок чого вимушений вживати тяжкі медикаментозні ліки, для поліпшення стану його здоров`я, та на підтвердження своїх слів надав низку медичних документацій, зокрема виписки із медичних карток амбулаторного (стаціонарного) хворого.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 , суду показала, що дійсно 22.05.2020 року вона перебувала у авто разом з самим ОСОБА_1 , однак вже коли вона була вдома до неї зателефонував останній та попрохав її анкетні дані, які він у послідуючому передав працівника поліції. Разом з тим, як вказала свідок, безпосереднім очевидцем процедури відмови ОСОБА_1 від проходження мед огляду вона не була, жодних своїх підписів під будь-якими документами вона не проставляла, оскільки її не було у той час як працівники поліції складали протокол відносно ОСОБА_1 .

Судом для огляду свідку ОСОБА_2 надавалися протокол серії ДПР18 № 416833 від 23.05.2020 року та пояснення начебто від її імені, оглянувши надані документи свідок у категоричній формі заявила, що підписи як у протоколі та нібито у її письмових поясненнях нею не виконані, і їх вона взагалі уперше бачить.

При цьому зазначила, що сам ОСОБА_1 підвозив її додому та перебував у адекватному стані, мова у нього була не порушена, зіниці очей не були ані розширені, ані звужені.

Дослідивши письмові матеріали справи, вважаю, що провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1) ст. 247 КУпАП, виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Правилами ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справі, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

У зв`язку з цим слід зазначити, що згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

У відповідності до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Незважаючи на вимоги ч. 2 ст. 251 КУпАП та вказане рішення ЄСПЛ, яке згідно ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» обов`язкове і для працівників Національної поліції, протокол про адміністративне правопорушення, який визначає межі судового розгляду і є доказом у справі, суперечить іншим матеріалам справи про адміністративне правопорушення, оскільки відомості зазначені у ньому належним чином не узгоджуються з іншими матеріалами справи.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 416833 від 23.05.2020 року, 22.05.2020 року о 23:50 годині в м. Дніпрі по вул. Донецьке шосе, 7 водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Mitsubishi Space Star» державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючі обставини справи та протиріччя у судове засідання за клопотанням захисника Барбашина С.В. окрім свідка ОСОБА_2 викликався працівник поліції, який склав протокол ДПР18 № 416833 ОСОБА_3 , однак останній у судове засіданні - не з`явився, та не підтримав складений ним протокол.

Окрім зазначеного, було здійснено запит до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області для надання відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, у відповідь до суду надійшов лист з повідомлення про неможливість надати запитуванні матеріали, оскільки під час складання протоколу відео зйомка не проводилась.

Разом з тим, наявні в матеріалах справи письмові покази свідків не відображають всіх істотних відомостей покладених у обвинувачення ОСОБА_1 , зокрема викладені пояснення виготовлені на заздалегідь підготовлених бланках, крім того, у них взагалі не йдеться мова про наявність будь-яких ознак сп`яніння виявлених у ОСОБА_1 , а покази свідка ОСОБА_2 в повній мірі спростовують доводи працівників поліції та вказують на протилежне.

Разом з тим, будьяких відомостей щодо відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом в матеріалах справи відсутні, так як навіть в рапорті поліцейського мова про відсторонення водія від керування не йдеться, а зазначене вище ставить під сумнів законність дій працівників поліції в межах їх компетенції.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01 листопада 1950 року, рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23 рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

Таким чином, аналізуючи вищенаведене, матеріалами провадження не встановлено остаточної відповідності та дійсності зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення фактичних обставин події, та відомостей. Зокрема і виявлені в процесі розгляду провадження розбіжності, не узгоджуються матеріалами справи, що позбавляє суд упевнитися в дійсності відображених даних.

Оскільки згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, то усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності поза розумним сумнівом.

Отже, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до висновку про відсутність поставленого у вину працівником патрульної поліції в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1) ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

На підставі п. 1) ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя: І.В. Щербина-Почтовик

22.07.2020