П О С Т А Н О В А № 384/267/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И №пр. 3/384/134/2020
16 липня 2020 року смт. Вільшанка
Суддя Вільшанського районного
суду Кіровоградської області Галицький В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Вільшанка Кіровоградської області справу про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Станкувате Вільшанського району Кіровоградської області, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,
до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,
в с т а н о в и в:
07 червня 2020 року о 17 год. 06 хв. в с. Станкувате, по вул. Миру, 71, Вільшанського району Кіровоградської області, водій гр. ОСОБА_1 керував мопедом«YIBEN» б/н з ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з ротової порожнини, млява мова). Від проходження у встановленому законом порядку медичного огляду на стан сп`яніння, продуття приладу «Драгер», водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, вину визнає повністю.
Вина ОСОБА_1 підтверджується матеріалами адміністративної справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №010921 від 07 червня 2020 року, поясненнями свідків від 07.06.2020 року, відеозаписом до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №010921.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
Доцільно взяти до уваги, що у теорії права виділяють три види дії нормативно-правового акта: 1) пряма дія; 2) зворотна (ретроактивна) дія; 3) переживаюча (ультраактивна) дія.
Переживаюча (ультраактивна) дія (окремі положення нормативно-правового акту продовжують свою дію навіть після втрати чинності внаслідок скасування всього нормативно-правового акта чи зміни відповідної частини). Зокрема, ультраактивність має місце тоді, коли приписи нормативно-правового акта, який діяв раніше, поширюються на не реалізовані або не припинення на момент втрати ним чинності правовідносини, оскільки дія акта, який вводиться замість діючого раніше, поширюється лише на нові правовідносини, що виникають після набрання ним чинності. Виходячи із цих положень до осіб, які до 01 липня 2020 року вчинили керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені зі статті 130 КУпАП, має бути застосовано законом, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення.
У свою чергу, ст. 8 КУпАП передбачає, що закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Аналогічні положення містяться у частині 2 статті 5 КК України, згідно з якою про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Виходячи із зазначених положень особи, які до 01 липня 2020 року вчинили керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені зі статті 130 КУпАП, не можуть бути притягнуті до кримінальної відповідальності за статтею 286-1 КК України, адже Законом було посилено юридичну відповідальність і замість адміністративної відповідальності було передбачено кримінальну відповідальність, яка є найбільш суворою за змістом державного примусу та правовими наслідками. Так, на відміну від статті 130 КУпАП у реакції від 07 липня 2016 року, згідно з якою керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції тощо, каралось штрафом у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, санкція статті 286-1 КК України передбачає покарання у виді штрафу від однієї до двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.
Підстава для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачена п.6 ч. 1 ст.247 КУпАП, також відсутня. Згідно з цим пунктом провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність.
Суд погоджується, що в цьому пункті йдеться про випадки скасування акта, яким встановлена адміністративна відповідальність, натомість у результаті внесення змін до статті 130 КУпАП юридична відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені зі статті 130 КУпАП, була не скасована, а навпаки посилена. Статтею 253 КУпАП встановлено, що якщо при розгляді справи орган (посадова особа) дійде до висновку, що в порушенні є ознаки кримінального правопорушення, він передає матеріали прокурору або органу досудового розслідування.
Однак передача матеріалів справи про керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції тощо, з тих міркувань, що зазначене діяння, передбачене статтею 286-1 КК, не може бути здійснена з огляду на те, що у статті 253 КУпАП йдеться про випадки, коли було вчинено кримінальне правопорушення, однак з тих чи інших об`єктивних або суб`єктивних підстав замість відкриття кримінального провадження було розпочато провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Таким чином, розгляд справи про адміністративне правопорушення необхідно проводити відповідно до статті 130 КУпАП так як правопорушення було вчинене до 1 липня 2020 року, а тому застосовується норма статті КУпАП у редакції, чинній на час вчинення такого діяння.
Дані протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №010921 від 07 червня 2020 рокута додані до нього матеріали свідчать про те, що ОСОБА_1 на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився, тому він підлягає відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ч.2 ст. 30 КУпАП - позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом.
У відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №010921 від 07 червня 2020 року у ОСОБА_1 посвідчення водія не вилучались.
Відповідно до довідки про наявність посвідчення водія, гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документований посвідченням водія серія НОМЕР_2 (а.с.6).
При накладенні стягнення за адміністративне правопорушення у відповідності до вимог статті 33 КУпАП, враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 судом не встановлено.
Приймаючи до уваги обставини справи, ступінь скоєного правопорушення та особу порушника, суд прийшов до висновку, що стягнення повинно бути у виді адміністративного штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.
Дана міра адміністративного стягнення буде необхідною і достатньою для попередження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в скоєнні нових адміністративних правопорушень.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення встановлюється ставка судового збору в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, а тому з ОСОБА_1 необхідно стягнути 420 грн. 40 коп. судового збору.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33-35, 40-1, ч.1 ст.130, 221, 245, 280, 283-285, 307-308 КУпАП,
п о с т а н о в и в:
Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення правопорушнику копії постанови, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати штрафу у вказаний строк постанова надсилається для примусового виконання, в порядку якого з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, витрати на облік зазначених правопорушень.
Постанова може бути оскаржена відповідно до ст.ст. 287-289 КУпАП до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі протягом десяти днів з дня винесення постанови апеляційної скарги.
Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці з моменту набрання нею законної сили.
Суддя: