Єдиний унікальний номер судової справи 201/4339/20
Номер провадження 3/201/2208/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2020 року суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Ополинська І.Г., розглянувши за участю захисника Бутманова М.В. матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Соборного ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 03 травня 2020 року серія ГП № 537096, 03 травня 2020 року о 15 годині 15 хвилин за адресою: м. Дніпро, вул. Смирнова, буд.9А, ОСОБА_1 , будучи посадовою особою (адміністратором) будівельного гіпермаркету ПрАТ «Нова Лінія», не припинила роботу закладу та здійснювала продаж будівельних матеріалів, чим порушила п.п.8 п.2 постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу Covid-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11 березня 2020 року № 211, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 , будучи належним чиним повідомленою про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, не з`явилася.

При цьому, 25 травня 2020 року ОСОБА_1 подала до канцелярії суду клопотання про розгляд справи за її відсутністю та письмові пояснення, в яких вину у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення не визнала та просила закрити провадження у справі за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Так, у письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначила, що з 29 листопада 2019 року працює на посаді адміністратора у відділу інформації ПрАТ «Нова лінія». В травні 2020 року відносно неї працівниками поліції був складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП, згідно якого їй інкримінується порушення п. п. 8 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211, а саме те, що вона не припинила роботу закладу (гіпермаркету ПрАТ «Нова Лінія») та здійснювала продаж будівельних матеріалів.

При цьому, вважала, що в її діях відсутній склад інкримінованого їй правопорушення, оскільки вона не є суб`єктом господарювання, а є лише найманим працівником - адміністратором у відділі інформації ПрАТ «Нова лінія», який не здійснює торгівлю будь-яких товарів, а лише безкоштовно надає інформацію. До її повноважень не належить вирішення питання про припинення діяльності гіпермаркету ПрАТ «Нова Лінія», який здійснює лише ту діяльність, яка не заборонена законодавством. Також вказала, що до протоколу не надано жодного доказу, який би свідчив про вчинення нею інкримінованого правопорушення, а викладені у протоколі обставини є лише припущеннями поліціантів. На підтвердження таких доводів до клопотання та письмових пояснень ОСОБА_1 додані відповідні документи.

Отже, ураховуючи, що ОСОБА_1 належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи про адміністративне правопорушення, наявність її клопотання про проведення розгляду справи за її відсутності, а також письмові пояснення щодо обставин інкримінованого останній правопорушення та її позицію з цього приводу, зважаючи на вимоги статті 268 КУпАП, вважаю за можливе розглянути справу за відсутністю ОСОБА_1 за участю її захисника Бутманова М.В.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Бутманов М.В. підтримав позицію своєї підзахисної, викладену у письмових поясненнях, та просив суд закрити провадження у справі за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

При цьому, звернув увагу суду на те, що ОСОБА_1 не є суб`єктом господарювання та посадовою особою, що наділена повноваженнями на прийняття рішення про припинення роботи гіпермаркету «ПрАТ «Нова Лінія», а тому, у розумінні ст. 44-3 КУпАП не є суб`єктом цього правопорушення.

Вислухавши доводи захисника Бутманова М.В., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , якій інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, її письмові пояснення, в яких вона заперечувала свою вину, та додані до цих пояснень матеріали, вважаю, що провадження по даній справі підлягає закриттю за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення в діях останньої, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, встановленого порядку, зміцнення законності, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі та гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Виходячи з принципу верховенства права конституційна презумпція невинуватості особи поширюється і на обвинувачення її у вчиненні адміністративного правопорушення.

При чому ЄСПЛ у справі «AllenetdeRibemont v. France» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що спричиняють вчинення адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

За положеннями ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясовується, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (абз. 1 ст. 251 КУпАП).

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП (абз. 2 ст. 251 КУпАП).

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається суть адміністративного правопорушення.

Складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень ст. 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Отже, обставини, наведені у протоколі про адміністративне правопорушення, суб`єктом, який його склав, повинні підтверджуватись іншими зібраними цим суб`єктом доказами.

Так, відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП, в якому зазначено, що остання, будучи посадовою особою (адміністратором) будівельного гіпермаркету ПрАТ «Нова Лінія», не припинила роботу закладу та здійснювала продаж будівельних матеріалів, чим порушила п.п.8 п.2 постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу Covid-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11 березня 2020 року № 211.

Статтею 44-3 КУпАП встановлено, що порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Диспозиція вказаної норми є бланкетною, тобто такою, що відсилає до норм іншого нормативно-правового акта, тому, формулюючи суть правопорушення, вказівка на нормативний акт, вимоги якого порушені, є обов`язковою.

Закон України «Про захист населення від інфекційних хвороб» визначає правові, організаційні та фінансові засади діяльності органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, спрямованої на запобігання виникненню і поширенню інфекційних хвороб людини, локалізацію та ліквідацію їх спалахів та епідемій, встановлює права, обов`язки та відповідальність юридичних і фізичних осіб у сфері захисту населення від інфекційних хвороб.

Стаття 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» регулює визначення термінів, і вказано, що карантин - це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

За приписами ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 року на усій території України встановлено карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2020 № 215 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211» на період карантину на усій території України заборонено з 00 год. 01 хв. 17 березня 2020 року роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення, крім роздрібної торгівлі продуктами харчування, пальним, засобами гігієни, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, засобами зв`язку, провадження банківської та страхової діяльності, а також торговельної діяльності і діяльності з надання послуг з громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту (підпункт 3 п. 2 вказаної Постанови).

Відповідно підпункту 8 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11.03.2020 року № 211 (зі змінами від 29 квітня 2020 року), заборонено до 11 травня 2020 р. роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема, закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення, крім торгівлі продуктами харчування, пальним, деталями та приладдям для транспортних засобів та сільськогосподарської техніки, засобами гігієни, лікарськими засобами та медичними виробами, технічними та іншими засобами реабілітації, ветеринарними препаратами, кормами, пестицидами та агрохімікатами, насінням і садивним матеріалом, добовим молодняком свійської птиці, засобами зв`язку та телекомунікацій, в тому числі мобільними телефонами, смартфонами, планшетами, ноутбуками та іншими товарами, що відтворюють та передають інформацію, за умови забезпечення персоналу (зокрема захист обличчя та очей) та відвідувачів засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, у тому числі виготовленими самостійно, перебування в приміщенні не більше одного відвідувача на 10 кв. метрів торговельної площі, а також дотримання інших санітарних та протиепідемічних заходів Абзац другий підпункту 8 пункту 2 із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 262 від 08.04.2020.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Згідно ч. 2 ст. 55 ГК України суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Тож, відповідальність за порушення згаданих вище вимог Постанови про заборону роботи суб`єктів господарювання, які приймають відвідувачів, зокрема, закладів торгівельного та побутового обслуговування населення, можуть нести тільки суб`єкти господарювання.

Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які документи на підтвердження того, що ОСОБА_1 здійснює господарську діяльність та зареєстрована відповідно до закону, як підприємець, або є особою, якій надано повноваження на прийняття рішення про припинення роботи закладу, та відповідно несе адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та іншими актами діючого законодавства.

На підтвердження обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, посадовою особою надані рапорт лейтенанта поліції інспектора взводу №1 роти №2 батальйону №3 УПП в Дніпропетровській області та відеоматеріал на CD-диску №ГП537096, проте, вказані докази беззаперечно не вказують на ті обставини, що саме ОСОБА_1 є належним суб`єктом відповідальності за порушення вимог підпункту 8 пункту 2 Постанови.

Водночас, під час розгляду даної справи встановлено, що ОСОБА_1 є найманим працівником та з 29 листопада 2019 року працює на посаді адміністратора у відділі інформації ПрАТ «Нова лінія», що підтверджується витягом з наказу з особового складу ПрАТ «Нова лінія» від 29 дистопада 2019 року № НЛ-5/243-К.

Більш того, виходячи із змісту посадової інструкції адміністратора відділу інформації ПрАТ «Нова лінія» до повноважень ОСОБА_1 , що займає посаду адміністратора, не входить вирішення питань про припинення діяльності гіпермаркету ПрАТ «Нова Лінія».

Отже, ураховуючи наведені обставини, у даному випадку, ОСОБА_1 не є суб`єктом господарювання і не може бути суб`єктом відповідальності за порушення п. п. 8 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11.03.2020 року № 211, а тому, у розумінні ст. 44-3 КУпАП, не є суб`єктом вказаного правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, вважаю за необхідне провадження у справі закрити відповідно до п. 1 ст. 247, КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1, 9, 245, 251, 252, 280, 247 п. 1, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - закрити, за відсутністю в її діях складу та події адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя І.Г. Ополинська