м. Лиман Справа № 236/1849/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2020 року суддя Краснолиманського міського суду Донецької області Саржевська І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли від Лиманського ВП Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 190 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не притягувався до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з матеріалом про адміністративне правопорушення, який надійшов до суду 09.07.2020 року від Лиманського ВП Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області, 17.04.2020 року в період з 09 год. 17 хв. до 10 год. 06 хв., під час проведення обшуку в житловому будинку АДРЕСА_1 , де мешкає ОСОБА_1 , був вилучений ніж довжиною 395 мм, який відповідно до висновка експерта № 2/2-102 від 30.04.2020 холодною зброєю, яку ОСОБА_1 зберігав без спеціального дозволу поліції, в діях ОСОБА_1 за думкою уповноважених осіб поліції, вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КУпАП.

22.07.2020 року захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надав до суду клопотання про визнання протоколу серії АПР18 №177345 від 06.05.2020 року про адміністративне правопорушення недопустимим доказом.

23.07.2020 року особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Рогов О.А. в судовому засіданні наполягали про визнання протоколу серії АПР18 №177345 від 06.05.2020 року про адміністративне правопорушення недопустимим доказом.

Суддя, вислухавши думку особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Рогова О.А., дослідивши матеріали про адміністративне правопорушення, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За змістом ст. 9 КУпАП єдиною підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність у її діях (бездіяльності) складу адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Норми ч. 1 ст. 190 КУпАП передбачають адміністративну відповідальність за порушення громадянами порядку придбання, зберігання, передачі іншим особам або продажу вогнепальної, холодної чи пневматичної зброї.

Враховуючи зміст протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №177345 від 06.05.2020 року, складеного відносно ОСОБА_1 , та відмову останнього від визнання своєї вини та принцип презумції невинуватості ( ст. 62 Конституції України), посадові особи поліції, повинні довести факт порушення ОСОБА_1 порядку зберігання без спеціального дозволу поліції холодної зброї.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Органи державної влади, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Основного Закону).

Нормами ст. 62 Конституції України визначено основоположні засади презумпції невинуватості. Зокрема, обов`язок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення; всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 9 Основного Закону чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

17.07.1997 Україною ратифікована Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 1950), яка набрала чинності для України 11.09.1997. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Нормами п. 2 ст. 6 згаданої Конвенції передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Тлумачення поняття кримінального обвинувачення у практиці Європейського суду з прав людини відрізняється своєю автономністю. Суд сприймає кримінальне обвинувачення як універсальне поняття, яке є наслідком будь-яких діянь протиправного характеру незалежно від ступеню їх суспільної небезпечності.

Зокрема, "обвинувачення" відповідно до положень статті 6 параграфа 1 може бути визначено як "офіційне повідомлення, надане особі уповноваженими представниками влади, в підтвердження того, що вона вчинила злочин", визначення, яке також відповідає критерію, що "ситуація (підозрюваного) суттєво погіршилась" (рішення від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заява № 66561/01, п.70).

Також у рішенні від 06.09.2005 у справі «Салов проти України», заява № 65518/01, п.65, Суд зазначив, що поняття "обвинувачення" має "автономне" значення; воно повинно розумітися в сенсі Конвенції, а не лише в контексті його значення в національному праві. Таким чином, воно може визначатися як "офіційне повідомлення особи компетентним органом державної влади, в якому стверджується, що особа вчинила кримінальний злочин", визначення, яке також відповідає поняттю "впливу важливі наслідки для стану підозрюваного".

У рішенні у справі «Делькур проти Бельгії» (Delcourt v. Belgium) від 17.01.1970, заява № 2689/65, Європейський суд з прав людини дійшов висновку про те, що в пункті 1 статті 6 вміщено концепцію терміну «кримінальне обвинувачення», яка характеризується скоріше матеріальним, аніж формальним характером.

Суттєвою ознакою застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є те, що Європейський суд з прав людини не пов`язує термін обвинувачення із власне обвинувальним висновком, що складається органами слідства по закінченню досудового слідства. Для визначення кримінального характеру того чи іншого обвинувачення Суд застосовує три послідовні критерії (критерій національного права, критерій адресатів,критерій форми і тяжкості правових наслідків).

Суддя в цьому випадку розглядає процедуру складання уповноваженими особами поліції, щодо ОСОБА_1 протоколу в справі про адміністративне правопорушення як таку, що підпадає під дію ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відтак, ОСОБА_1 мають бути гарантовані права, передбачені п. 2 ст. 6 Конвенції.

Відповідно до п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 1950), яка набрала чинності для України 11.09.1997 кожна людина, обвинувачена у вчиненні кримінального злочину, вважається невинною доти, поки її вину не буде доведено згідно з законом.

Згідно з вимогами ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

У Вітчизняній судовій практиці опрацьовані критерії належності та допустимості доказів. Зокрема, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню, інших обставин, які мають значення для справи, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Доказ визнається допустимими, якщо він отриманий в порядку, встановленому законом.

Згідно з п. 2.7 інструкції з оформлення органами Державного комітету лісового господарства України матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Державного комітету лісового господарства України 31.08.2010 N 262, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29 вересня 2010 р. за N 863/18158 бланк протоколу заповнюється розбірливим почерком кульковою ручкою синього, фіолетового або чорного кольору чи друкарським способом. Підчистки та помарки не допускаються. У графах, які не заповнюються під час складання протоколу, проставляється прочерк. Внесення до протоколу додаткових записів після його підписання не допускається.

Суд не бере до уваги, наданий посадовими особами поліції протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №177345 від 06.05.2020 року, відносно ОСОБА_1 , оскільки вказаний процесуальний документ складений з порушенням критеріїв допустимості доказів. Так, постановою судді Краснолиманського міського суду Донецької області від 22.06.2020 року протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №177345 від 06.05.2020 року, складений відносно ОСОБА_1 (з додатками) було повернуто для дооформлення уповноваженим особам поліції. Посадовими особами поліції вказані недоліки усунені не були.

Зокрема, в описовій частині протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №177345 від 06.05.2020 року, де зазначаються дата, час, місце вчинення і суть вчиненого адміністративного правопорушення зазначено "17.04.2020 в період з 9 ч. 17 хв. по 10 г. 06 хв. при проведенні обшуку...", тоді як з наданих матеріалів вбачається, що обшук було проведено 21.04.2020 в період з 9 ч. 17 хв. по 10 г. 06 хв., на підставі ухвали слідчого судді Краснолиманського міського суду Донецької області від 17.04.2020.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 №177345 від 06.05.2020 року не повно викладені обставини події можливого правопорушення, фабула порушення, викладена в протоколі, не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 190 КУпАП та не містить всіх ознак об`єктивної сторони даного правопорушення. Наведене свідчить про одностороннє, неповне з`ясування обставин поліцейським при складанні протоколу.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи). Цих послідовних дій не дотримався поліцейський під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .. Зокрема, до початку складання вказаного протоколу працівником поліції не були роз`яснені ОСОБА_1 його права, передбачені ст. 268 КУпАП, ст. 55, 59, 63 Конституції України, що підтверджується відсутністю підписа ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення біля графи роз`яснення прав. Внаслідок цього ОСОБА_1 був позбавлений можливості користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця в галузі права тощо.

Це зумовлює критичну оцінку судом матеріалів про адміністративне правопорушення як таких, що порушують гарантоване Конституцією України та міжнародно-правовими документами суб`єктивне право особи на захист від висунутого обвинувачення, тому такими матеріалами не може бути обґрунтовано висновок про вину особи у скоєнні відповідного правопорушення.

Крім того, в графах протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №177345 від 06.05.2020 року "місце складання протоколу" зазначено лише населений пункт "Лиман", у графі "місце розгляду справи" зазначено "Лиманський міський суд", тоді як на території Донецької області взагалі відсутній вказаний суд. Також у протоколі міститься підпис правопорушника, який ознайомлений з місцем та часом розгляду справи, тоді як відомості в зазначених графах відсутні та не проставлений прочерк .

Наведене дозволяє судді дійти висновку про недопустимість здобутих доказів, вичерпання можливостей для доказування події правопорушення, вини ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате провадження підлягає закриттю,зокрема, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

При наявності обставин, передбачених статтею 247 КУпАП орган(посадова особа) по справі про адміністративне правопорушення виносить постанову про закриття справи(ст. 284 КУпАП).

Отже, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 слід закрити.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 7, 9, 247, 280, 284 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ :

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, до Донецького апеляційного суду через Краснолиманський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя -