ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/119/20 Справа № 185/9744/19 Суддя у 1-й інстанції - Мельник Ю. А. Суддя у 2-й інстанції - Іванова А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Іванова А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 напостанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2019 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

за участю:

захисника Бакумова О.С.,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Судом першої інстанції встановлено, що 07.10.2019 року о 03.30 годині гр. ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ВАЗ 21061», номерний знак НОМЕР_1 , по вул.Полтавська, 92 в м. Павлограді в стані наркотичного сп`яніння згідно висновку № 483 про проходження медичного огляду, чим порушив п. 2.9а ПДР України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та справу закрити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом порушено його право на захист, оскільки він не мав можливості допитати інспектора, який не з`явився в судове засідання; в матеріалах справи немає доказів відсторонення його від керування транспортним засобом.

Вказує, що його зупинили у зв`язку з тим, що було не справне світло задніх фар, мови про знаходження його в стані сп`яніння не йшлося взагалі, не пропонували огляд на стан сп`яніння, а просто дали підписати творчість інспектора; витребуваний висновок належним чином не посвідчений, а тому не може бути доказом.

Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суду не повідомив.

В судовому засіданні захисник Бакумов О ОСОБА_2 С. вважав за можливе слухати справу за відсутності особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, заслухавши захисника Бакумова О.С., який просив задовольнити апеляційну скаргу, дослідивши доводи апеляційної скарги та докази по справі, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст.247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП є законним та відповідає фактичним обставинам справи.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №018864 від 19 жовтня 2019 року (а.с. 1); висновком № 483 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння (а.с. 2); поясненнями особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (а.с. 3); рапортом працівника поліції (а.с.4); актом медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння № 483 (а.с. 25-26); журналом реєстрації медичних оглядів (а.с. 27-30).

Пунктом 12 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу 1 цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Вказані положення Інструкції відповідають ст.ст. 12, 13 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», відповідно до яких встановлення наявності стану наркотичного сп`яніння внаслідок незаконного вживання наркотичних засобів або психотропних речовин є компетенцією лише лікаря, на якого покладено обов`язки щодо проведення медичного огляду (обстеження), а медичний огляд проводиться за направленням поліцейських.

Отже, зазначеними нормативно-правовими актами регламентований порядок проведення огляду у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння.

Всі докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 визнаються судом належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Доводи апелянта про те, що судом порушено його право на захист, оскільки він не мав можливості допитати інспектора не заслуговують на увагу, оскільки судом першої інстанції вживались заходи щодо виклику працівника поліції до суду, однак останній не з`явився.

Крім того, підстав недовіряти письмовому рапорту уповноваженої особи - інспектора поліції, який складений з дотриманням вимог закону і який послідовно узгоджується з іншими матеріалами справи, не встановлено.

Відсутність в матеріалах справи доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, не спростовує установлений в медичному закладі факт керування ним транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння.

Інші доводи апелянта, викладені у апеляційній скарзі, апеляційним судом не приймаються до уваги, оскільки наявними в матеріалах провадження доказами не підтверджуються, мають формальний характер та спрямовані на його ухилення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст.ст.279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції, без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2019 рокувідносно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду А.П. Іванова