Житомирський апеляційний суд
Справа №278/545/19 Головуючий у 1-й інст. Зубчук І. В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Зав`язун С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 року Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Зав`язун С.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення №278/545/19 за апеляційною скаргою за нововиявленими обставинами ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного суду від 25 червня 2019 року,

в с т а н о в и в:

02.01.2020 на адресу Житомирського апеляційного суду від ОСОБА_1 на зазначене рішення надійшла апеляційна скарга за нововиявленими обставинами, в якій останній просить скасувати постанову Житомирського апеляційного суду від 25.06.2019 та прийняти нову, якою закрити провадження у справі №278/545/19 за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.130 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог, зазначає, що апеляційному суду на момент розгляду справи було відомо, що ним подано скаргу на дії працівників поліції, однак головуючий суддя Житомирського апеляційного суду, не прийняв таку обставину до уваги та залишив без змін постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 20 травня 2019 року. В ході розгляду його скарги, відповідний орган поліції, надав відписку про відсутність в діях працівників поліції, неправомірних дій. В подальшому, ним подано адміністративний позов на дії працівників поліції, і рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 11.11.2019, цей позов було задоволено та визнано дії працівників поліції неправомірними у зв`язку з недотриманням вимог законодавства під час складання протоколу серії БР № 34453 від 21.02.2019 та невиконання посадових інструкцій, яке набрало законної сили 22.11.2019.

Посилаючись на зазначене, вважає, що має право звернутися до Житомирського апеляційного суду з апеляційною скаргою за нововиявленими обставинами про перегляд справи №278/545/19.

При цьому, звертає увагу, що хоча нормами чинного КУпАІІ не визначено порядку вирішення питання про перегляд справ за нововиявленими обставинами, однак, оскільки адміністративні правопорушення являються формою обвинувачення то до таких правовідносин слід застосувати норми КПК України, згідно ж до ч.4 ст.459 КПК України, підставами для здійснення кримінального провадження за нововиявленими обставинами або виключними обставинами є, інші обставини, які не були відомі суду на час розгляду при ухвалені судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

На думку апелянта, в даному випадку нововиявленими обставинами є те, що на момент розгляду його апеляційної скарги, хоча апеляційному суду і було відомо про наявність його скарги щодо неправомірних дій працівників поліції, однак, про прийняте судове рішення по даній скарзі, відомо не було.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу за нововиявленими обставинами слід повернути апелянту з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи №278/545/19, постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 20.052019 (а.с.27-29), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384,20 грн.

Не погоджуючись з вище зазначеною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 , в процесуальному порядку визначеному нормами КУпАП, її оскаржено до Житомирського апеляційного суду (а.с.32-38)

25 червня 2019 року постановою Житомирського апеляційного суду поновлено особі, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Житомирського районного суду Житомирської області від 20 травня 2019 року. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишено без задоволення, а постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 20 травня 2019 року щодо ОСОБА_1 - без зміни (а.с.50-52).

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 11.11.2019 (а.с.65-66), було задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_2 до інспектора Житомирського РВП в Житомирській області Патрульної поліції №3 Житомирського ВП ГУ НП в Житомирській області Дробшина М.І, інспектора реагування Патрульної поліції №3 Житомирського ВП ГУ НП в Житомирській області Ходаківського В.М., Житомирського ВП ГУ НП в Житомирській області про визнання дій інспекторів патрульної поліції в частині порушення вимог законодавства та посадових інструкцій, також вищестоящого органну, щодо скарги на дії інспектора патрульної поліції - неправомірними.

Визнано дії інспекторів патрульної поліції Ходаківського В.М. та Дробшина М.П. неправомірними в зв`язку з недотриманням вимог КУпАП та невиконання посадових Інструкцій під час складання протоколу серії БР №034453 від 21.02.19 року.

У зв`язку з вище зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 звернувся із апеляційною скаргою про перегляд судового рішення - постанови Житомирського апеляційного суду від 25 червня 2019 року, за нововиявленими обставинами (а.с.62-64).

У відповідності до ч.1 ст.55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом, при цьому кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з положеннями ст.7 КУпАП, які узгоджуються з приписами ст.55 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Специфіка процесуальної діяльності при розгляді справ про адміністративне правопорушення визначає особливу процедуру оскарження рішень посадових осіб, які її здійснюють. Водночас право на оскарження у справах про адміністративні правопорушення забезпечується встановленням у нормах КУпАП порядку і строків подачі (у деяких випадках і розгляду) скарг на рішення посадових осіб, в тому числі й судів.

У зв`язку з цим, главою 24 КУпАП передбачений інститут оскарження постанов у справах про адміністративні правопорушення, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників провадження.

Так, ст.294 КУпАП передбачена можливість перегляду постанови суду у справі про адміністративне правопорушення в апеляційному порядку. Разом із цим, главою 24-1 КУпАП передбачений порядок перегляду постанови у справі про адміністративне правопорушення в разі встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом.

КУпАП не встановлює заборони або обмеження в реалізації права на оскарження до суду судових рішень у справах про адміністративні правопорушення, а навпаки, визначає процедуру оскарження судових рішень, яка в даному випадку була дотримана та реалізована ОСОБА_1 , шляхом подання апеляційної скарги на постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 20.05.2019.

Частиною 2 статті 294 КпАП України встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновлення строку відмовлено.

Частиною ж 10 цієї статті передбачено, що постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення; про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; про закриття справи.

За допомогою чіткого визначення в КУпАП порядку оскарження (перегляду) судових рішень знаходить свою реалізацію конституційний принцип, закріплений у п.8 ч.3 ст.129 Конституції України, щодо забезпечення оскарження рішення суду, за виключенням випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до рішення ЄСПЛ у справі «Васильєв проти України» (заява №11370/02) від 21 червня 2007 року, повноваження судів вищої інстанції переглядати справи повинне використовуватись для виправлення судових помилок та неправильності у здійсненні правосуддя, а не для проведення нового розгляду справи. Перегляд справи не повинен розглядатися як замаскована апеляція, а сама лише можливість існування двох точок зору на предмет не є підставою для повторного розгляду справи. Відхилення від цього принципу виправдане лише в тому випадку, коли воно здійснене як зумовлене обставинами значного та непереборного характеру.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2010 року зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

У рішенні у справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року (заява № 23436/03), ЄСПЛ нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21 лютого 1975 року), не є абсолютним воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги.

У зв`язку з цим, та виходячи з практики ЄСПЛ, приходжу до висновку про неможливість діяти у спосіб, не передбачений процесуальним законом, тобто в даному випадку - здійснити перегляд судового рішення в порядку, не визначеному КУпАП, крім того, прийняття апеляційної скарги до розгляду не відповідає нормам діючого національного законодавства та правовим позиціям, викладеним у вищезазначених рішеннях ЄСПЛ, а тому така апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Повернути ОСОБА_1 апеляційну скаргу за нововиявленими обставинами на постанову Житомирського апеляційного суду від 25 червня 2019 року, як таку, що подана з порушенням вимог ст.294 КУпАП.

Постанова касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя :