ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/7910/20Головуючий у 1-й інстанції Гуменний П.П.
Провадження № 33/817/276/20 Доповідач - Лекан І.Є.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Лекан І.Є.

за участю апелянта ОСОБА_1 , адвоката Снітинського Б.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 травня 2020 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 25 травня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

Згідно з постановою суду, 05 травня 2020 року о 21 год. 40 хв. в м.Тернопіль по вул. Симоненка, 6, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ЗАЗ 110557» державний номерний знак « НОМЕР_1 », з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка, що не відповідає дійсності. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки із застосуванням технічного приладу газоаналізатора Drager Alсotest 6820 №ARHJ-0251 (повірка дійсна до 30 жовтня 2020 року) в присутності двох свідків водій відмовився, а також відмовився від проходження огляду в КНП Тернопільський обласний медичний центр в присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та ухвалити нову постанову, якою справу про адміністративне правопорушення щодо нього за ч.1 ст.130 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Вважає, що пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 судом безпідставно взято до уваги як належний та беззаперечний доказ на підтвердження його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки вказані свідки безпосередньо не були допитані у судовому засіданні.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту керування ним транспортним засобом.

Посилається на те, що працівники поліції всупереч вимогам ст.266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року №1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду №1103 від 17.12.2008 року не оформили направлення на огляд водія транспортного засобу на стан сп`яніння і акт огляду на стан сп`яніння, та не долучили вказані документи до матеріалів справи.

Вказує на те, що він не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, розгляд справи судом проведено у його відсутності, чим порушено його право на захист.

Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, посилаючись на те, що судом здійснено розгляд справи без його участі, а копію постанови суду він отримав 22 червня 2020 року, що позбавило його можливості оскаржити її у встановлений законом строк.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 , адвоката Снітинського Б.Є., які підтримали подану апеляційну скаргу, просять її задовольнити, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Доведеність вини та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП доведена належним чином розглянутими, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Так, згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення від 05 травня 2020 року серії ДПР18 №268060 поліцейським взводу №1 роти №3 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП сержантом поліції Чабан В.В. зафіксовано факт керування водієм ОСОБА_1 05 травня 2020 року о 22 год. 40 хв. в м. Тернопіль по вул. Симоненка, 6, транспортним засобом «ЗАЗ 110557» державний номерний знак « НОМЕР_1 », з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка, що не відповідає дійсності. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки із застосуванням технічного приладу газоаналізатора Drager Alсotest 6820 №ARHJ-0251 (повірка дійсна до 30 жовтня 2020 року) ОСОБА_1 в присутності двох свідків відмовився, а також відмовився від проходження огляду в КНП Тернопільський обласний медичний центр в присутності двох свідків.

Протокол сумніву не викликає, оскільки складений відповідно до вимог ст.ст.254, 256 КУпАП, тому є належним доказом по справі.

Факт відмови ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які вказали, що 05 травня 2020 року близько 22 год. 30 хв. в їх присутності працівниками поліції було запропоновано водію ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер чи в медичному закладі, на що останній відмовився.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому законом порядку огляду для визнання стану сп`яніння підтверджується також відеоматеріалами з нагрудних камер працівників патрульної поліції.

Так, з відеозапису камер поліцейських вбачається, що ОСОБА_1 , в зв`язку з наявними ознаками алкогольного сп`яніння, працівниками поліції в присутності двох свідків було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки із застосуванням газоаналізатора Драгер чи в медичному закладі. Останній, на неодноразові запитання чи буде проходити такий огляд, відповіді не надавав, а повторював, що він транспортним засобом не керував. Такі дії ОСОБА_1 поліцейські вірно розцінили як відмову від проходження від огляду, про що роз`яснили останньому.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Суть даної норми закону полягає в тому, що якщо водій ухиляється від огляду на стан сп`яніння, його дії та ознаки сп`яніння фіксують в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Даних вимог правил дорожнього руху ОСОБА_1 не виконав.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Твердження апелянта про відсутність доказів факту керування ним транспортним засобом спростовується наявними в матеріалах справи письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4 , який зазначив, що 05 травня 2020 року близько 21 год. 40 хв. в м. Тернополі по вул. Симоненка був пасажиром транспортного засобу "Таврія"( ЗАЗ 110557 ), за кермом якого перебував ОСОБА_5 . Вказав, що після того, як відбулось зіткнення з припаркованим транспортним засобом - вони поїхали з місця ДТП.

Такі пояснення свідок ОСОБА_4 надав працівникам поліції на місці події, що підтверджуються відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції.

Крім цього, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом «ЗАЗ 110557», д.н.з. « НОМЕР_1 » підтверджується наявними в матеріалах справи копіями складених на водія ОСОБА_1 протоколів про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №423075 та серії ДПР18 №423161 за ст.ст. 124 та 122-4 КУпАП.

Необґрунтованими є посилання апелянта на те, що працівники поліції не оформили направлення на його огляд як водія транспортного засобу на стан сп`яніння і акт його огляду на стан сп`яніння, оскільки відповідно до розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року №1452/735, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння видається працівниками поліції у разі відмови водія від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу та виявлення водієм бажання пройти такий огляд у медичному закладі.

Окрім того, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння складається поліцейськими у випадку проведення такого огляду особи на місці зупинки транспортного засобу. Як встановлено судом, ОСОБА_1 від такого огляду відмовився на місці зупинки транспортного закладу і у медичному закладі в присутності двох свідків.

Необґрунтованими є твердження ОСОБА_1 щодо порушення принципу безпосередності дослідження письмових пояснень свідків, оскільки це не перешкодило суду повно та всебічно, відповідно до вимог ст.251 КУпАП дослідити докази у справі, достовірно встановити обставини, що мають значення для справи та відповідно до ст.252 КУпАП дати їм належну правову оцінку.

Твердження апелянта щодо невідповідності висновків суду, викладених в оскаржуваній постанові фактичним обставинам справи є необґрунтованими, оскільки факт відмови ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння є правовою підставою адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, доведений належними та допустимими доказами, які зібрані у встановленому законом порядку, а також досліджені та оцінені судом в порядку, визначеному ст.ст.251, 252 КУпАП.

Також не заслуговують на увагу посилання апелянта на порушення його права на захист, зокрема не повідомлено про розгляд справи в суді, оскільки відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення та відеозапису камер поліцейських, йому повідомлено про день, час та місце розгляду справи, що підтверджує також його підпис у відповідній графі протоколу. Окрім того, останній скористався своїм правом на апеляційне оскарження, де йому надана можливість повністю використати весь обсяг прав, передбачених КУпАП для забезпечення всебічності, повноти й об`єктивності та вирішення її в точній відповідності із законом.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.ст. 33-34 КУпАП, з врахуванням його особи, характеру вчиненого правопорушення, в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстави для скасування постанови суду та закриття провадження у справі - відсутні.

Оскільки справу розглянуто судом першої інстанції 25 травня 2020 року у відсутності ОСОБА_1 , а копію постанови суду він отримав 22 червня 2020 року, тому строк на апеляційне оскарження йому слід поновити, визнавши причини пропуску поважними.

На підставі наведеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и л а:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду від 25 травня 2020 року щодо нього - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя