КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/3894/2020 Головуючий суддя у 1-й інстанції: Бандура І.С.
Категорія ст. 124 КУпАП. Суддя в апеляційній інстанції: Сітайло О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Сітайло О.М. за участю ОСОБА_1 - особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 , її захисника Муляр А.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 14 серпня 2020 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 14 серпня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, провадження закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Судом першої інстанції встановлено, що 08 травня 2020 року о 20 год. 00 хв. по вул. Кільцева дорога у м. Києві ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 , перед зміною напрямку руху, а саме перестроюванням, не переконався, що це буде безпечним, не надав дорогу автомобілю «БМВ», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку по тій самій смузі, на яку він мав намір перестроїтись, та здійснив з ним зіткнення, внаслідок чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження, тобто порушив п. 10.1, п. 10.3 ПДР України.

Не погоджуючись із постановою Святошинського районного суду міста Києва від 14 серпня 2020 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу зі змінами, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження щодо нього закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про незаконність та неправомірність постанови суду першої інстанції, вважає що саме дії ОСОБА_2 призвели до ДТП, оскільки вона значно перевищила швидкість руху та не вжила жодних заходів для зменшення швидкості та уникнення зіткнення, порушила п.12.3 ПДР України, відповідно до якого у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, мала негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу. Окрім того зазначає, що у постанові суду вказано, що ОСОБА_1 був присутній у судовому засіданні і визнав свою вину, хоча на момент розгляду справи перебував закордоном у відрядженні в Республіці Болгарія (з 09.08.2020 по 13.08.2020), а в день судового засідання був зобов`язаний знаходитись вдома на самоізоляції, про що надав до суду відповідні документи.

Крім того, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду міста Києва від 14 серпня 2020 року, мотивуючи тим, що про судове засідання належним чином повідомлений не був, копію оскаржуваної постанови не отримував, дізнався про винесену постанову від свого захисника 02.09.2020 року.

З метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, з огляду на викладені обставини суд апеляційної інстанції вважає за необхідне клопотання задовольнити, поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду міста Києва від 14 серпня 2020 року як такий, що пропущений з поважних причин, оскільки у матеріалах справи відсутні дані, що спростовували би наведені апелянтом обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; пояснення ОСОБА_2 , її захисника Муляра А.М., які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 10.1 Правил дорожнього руху України перед початком руху, перестроювання та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до п. 10.3 Правил дорожнього руху України у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №419819 від 16.06.2020 року, що 08 травня 2020 року о 20 год. 00 хв. по вул. Кільцева дорога у м. Києві ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 , перед зміною напрямку руху, а саме перестроювання, не переконався, що це буде безпечним, не надав дорогу автомобілю «БМВ», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку по тій самій смузі, на яку він мав намір перестроїтись, та здійснив з ним зіткнення, внаслідок чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження, тобто порушив п. 10.1, п. 10.3 ПДР України., тобто вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 наполягав на своїй невинуватості у вчиненій ДТП, пояснив, що почав рух з крайньої правої смуги руху в напрямку крайньої лівої смуги руху для здійснення розвороту, рухаючись у третій смузі руху зі швидкістю близько 15-20 км/год; автомобіль, який рухався в попутному напрямку у другій смузі руху, надав йому перевагу у перестроюванні; виїхавши передньою частиною у крайню ліву смугу руху, відчув удар в свій автомобіль, перед початком перестроювання автомобіль «БМВ» він не бачив, оскільки він рухався із значним перевищенням дозволеної швидкості.

У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснила, що рухалася в напрямку Академмістечка від Жулянського мосту у крайній лівій смузі руху зі швидкістю, що не перевищувала 60 км/год.; у крайній лівій смузі руху; перед її автомобілем раптово, фактично перпендикулярно її руху з`явився автомобіль «Фольксваген» під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого відбулось ДТП. Автомобіль водія ОСОБА_1 вона не бачила, оскільки у всіх смугах руху попутного напрямку був щільний потік, в її смузі він з`явився раптово і в тому місці, де розворот можна було здійснити фактично із положення перпендикулярно до смуги руху, у порушення дорожньої розмітки.

У судовому засіданні апеляційної інстанції захисник Муляр А.М. наполягав, що дії водія автомобіля «Фольксваген» ОСОБА_1 є такими, що спричинили ДТП, оскільки останній не переконався в безпечності свого маневру.

Вислухавши пояснення учасників ДТП, дослідивши докази, зокрема, дані схеми ДТП (місце зіткнення, розташування автомобілів після ДТП); фотознімки з місця ДТП, на яких зафіксовано розташування автомобілів після зіткнення, пошкодження у результаті зіткнення: «Фольксваген» (ліві передні двері, ліва арка переднього колеса, ліве переднє колесо, ліве дзеркало), «БМВ» (капот, права передня фара, праве переднє крило, передній бампер, решітка радіатора, праві передні двері), враховуючи їх локалізацію, механізм утворення, - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 порушень п. 10.1, п. 10.3 ПДР України.

На переконання суду апеляційної інстанції пояснення ОСОБА_2 є послідовними, логічними, об`єктивно підтверджуються дослідженими доказами. Та обставина, що водій автомобіля у другій смузі руху пропустив ОСОБА_1 у щільному потоці, свідчить про те, що ОСОБА_2 , яка рухалася у лівій смузі, не могла бачити автомобіль «Фольксваген», враховуючи, що ОСОБА_1 рухався на розворот у тому місці, де дорожньою розміткою це вже було заборонено та фактично перпендикулярно до смуги руху, в якій рухався автомобіль «БМВ», що підтверджує непередбачуваність маневру автомобіля «Фольксваген» для водія автомобіля «БМВ».

Згідно ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оцінивши докази як кожен окремо, так і у їх сукупності, вважаю, що висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, встановлених судом, законний і належним чином вмотивований, а доводи апеляційної скарги - необґрунтовані.

Переконливих доводів, які спростовували би висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування постанови Святошинського районного суду міста Києва від 14 серпня 2020 року з наведених в апеляційній скарзі мотивів за наслідками апеляційного перегляду рішення судом не встановлено.

Разом з тим зі змісту мотивувальної частини постанови Святошинського районного суду міста Києва від 14 серпня 2020 року необхідно виключити як таку, що не відповідає дійсності, вказівку суду на те, що «в судове засідання ОСОБА_1 з`явився, свою вину у порушені Правил дорожнього руху України визнав повністю», оскільки у судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 зазначену обставину спростував, надавши докази на підтвердження цього, зокрема копію паспорту для виїзду за кордон (а.с. 48-52), наказ про відрядження (а.с. 53), авіа квитки (а.с. 66-67).

Відповідно до змісту ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; скасувати постанову та закрити провадження у справі; скасувати постанову та прийняти нову постанову; змінити постанову.

Враховуючи викладене, вважаю, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову Святошинського районного суду міста Києва від 14 серпня 2020 року як законну та обґрунтовану - без зміни.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП України, суддя,-

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити, поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Святошинського районного суду міста Києва від 14 серпня 2020 року.

Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 14 серпня 2020 рокущодо ОСОБА_1 залишити без зміни, апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.М. Сітайло