Справа №333/4912/19
Провадження №3/333/11/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 січня 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Холод Р.С., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Запоріжжя, громадянина України, не одруженого, офіційно не працюючого, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 13.08.2019 року, на виконані у державного виконавця Відділу Щетинкіної А.С. перебуває виконавче провадження №43622053 з примусового виконання виконавчого листа №333/9725/13-ц, виданого Комунарським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.03.2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

Питання виконання рішень суду та інших органів (посадових осіб) врегульовані Законом України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до ч.5 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до абз. 1 ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття кримінального провадження, про повернення виконавчого документу стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбаченими пунктами 1-4 ч.9 ст.71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до абз.2 ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

06.06.2014 державним виконавцем Відділу була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №43622053 з примусового виконання виконавчого листа №333/9725/13-ц, виданого Комунарським районним судом м. Запоріжжя, копію якої 06.06.2014 р. було надіслано боржнику рекомендованим поштовим відправленням.

Відповідно до ч.4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» та п.4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (надалі за текстом Інструкція) визначено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця за формую, встановленою додатком 15 до Інструкції.

Згідно ст.194 Сімейного кодексу України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання.

Згідно з ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України (в редакції Закону України «Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо збільшення розміру аліментів на дітей» № 2901-IV від 22.09.2005, який набрав чинності з дня його опублікування, тобто 15.10.2005, та Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» №2037-VIII від 17.05.2017, який в цій частині набрав чинності через місяць з дня його опублікування, тобто 08.07.2017) з 15.10.2005 мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та з 08.07.2017 мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Прожитковий мінімум для дитини відповідного віку встановлюється відповідно законам України про Державний бюджет України на відповідні роки, тобто, в даному випадку Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», законом України «Про державний бюджет України на 2019 рік».

Відповідно до ст.195 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом.

Інформацію щодо розміру середньомісячної заробітної плати штатних працівників по містах та району Запорізької області отримується щоквартально на офіційному веб - сайті Головного управління статистики у Запорізькій області.

Відповідно до ч.3 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Станом на 13.08.2019 відомості про джерела отримання боржником заробітку (доходів) та сплату боржником аліментів відсутні, що підтверджується даними компетентних органів та інформацією, наданою стягувачем, зі слів якої боржником не сплачуються аліменти вже як сім місяців.

Згідно з розрахунком, складеним державним виконавцем Відділу 13.08.2019 загальна сума заборгованості зі сплати аліментних коштів станом на 01.08.2019 р. становить 89 158,68 грн.

Відповідно до ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний:

1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення;

2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій;

3) за рішення майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майна, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України;

4) повідомити виконавцю про зміну відомостей , зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини;

5) своєчасно з`являтися на вимогу виконавця;

6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Для виявлення майна та доходів боржника, на які можливо звернути стягнення, державним виконавцем неодноразово надсилались відповідні запити та вживались інші передбачені законом виконавчі дії.

За результатами проведення перевірки майнового стану боржника встановлено, що боржник не працевлаштований, нерухомого майна не зареєстровано, автотранспортних засобів не зареєстровано, за інформацією, наданою Державною фіскальною службою України та Пенсійного фондом України, боржник відкритих рахунків в фінансових (банківських) установах не має.

З метою усунення порушення законодавства про виконавче провадження, керуючись ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем неодноразово: 16.08.2018, 09.10.2018, 16.05.2019, 16.07.2019 направлялися вимоги боржнику щодо виконання рішення суду та явки з метою надання відповідних пояснень та доказів.

Останній раз, 04.07.2019 об 13:00 годині, боржник, з`явившись на прийом до державного виконавця, пояснив, що він сплачує аліменти частковому у розмірі 500 грн., але в повному розмірі не збирається сплачувати. За фактом явки боржника та надання останнім пояснень державним виконавцем 04.07.2019 було складено акт, яким свідчить, що боржник понад шість місяців ухиляється від сплати аліментів.

ОСОБА_1 скоєно правопорушення, передбачене ч.1 ст. 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі за текстом КУпАП), що полягає у несплаті аліментів на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП визнав частково, пояснюючи, що він дійсно частково сплачує аліменти на користь ОСОБА_2 , так як не мав постійних доходів, або мінімальні доходи, яких вистачало лише на своє проживання. Водночас, повідомив, що не згоден із сумою заборгованості, вказаною у протоколі про адміністративне правопорушення. Крім того, він взагалі не ознайомлений з текстом протоколу та не був обізнаний, що відносно нього складався протокол державним виконавцем. Він не переховується, проживає за адресою, зазначеною у протоколі. Останній раз був у державного виконавця у кінці вересня 2019 року, але державний виконавець взагалі не повідомляла про складання щодо нього протоколу.

Дослідивши матеріали справи, суддя дійшов до такого.

Згідно з вимогами ст.256 КУпАП протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Протокол про адміністративне правопорушення від 13.08.2019 року не підписаний ОСОБА_1 , відповідно йому не були роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП. Крім того, у протоколі зазначено свідка ОСОБА_2 , яка також не підписала вказаний протокол.

Таким чином, особа, яка притягується до відповідальності взагалі не обізнана про складання відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення та відсутні відомості про її виклик до державного виконавця з цього приводу.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Одними із завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян.

Вважаю, що у даному випадку особа, яка складала протокол про адміністративне правопорушення (державний виконавець Комунарського ВДВС м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Щетинкіна А.С.) не дотрималася вимог КУпАП та Конституції України (ст.64), згідно яких права громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Направляючи протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , який був складений без участі останнього, ОСОБА_4 обмежила особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, у праві бути обізнаною у чому її фактично обвинувачують і надати пояснення, докази для спростування доводів та висновків працівника Комунарського ВДВС, заявляти певні клопотання.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, суддя вважає, що в цій справі про адміністративне правопорушення відсутні належні і достатні докази, оцінивши які, можливо було б дійти до безсумнівного висновку, поза розумним сумнівом, що ОСОБА_1 було вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.183-1 КУпАП.

Згідно з п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі, зокрема, відсутності складу адміністративного правопорушення, тому, вважаю за необхідне провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити.

Керуючись п.1 ст.247, ст.284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.183-1 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанову судді може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, щодо якої її винесено, потерпілим, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С. Холод