ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2020 Справа №607/6546/20

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сливка Л.М., розглянувши матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Грузії , жителя АДРЕСА_1 , працює у торговому центрі «Мандарин» ,

за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18№ 312070 складеного 15 квітня 2020 року,

ОСОБА_1 15 квітня 2020 року 2020 року, об 00 год. 02 хв., керував транспортним засобом ВАЗ-21009 номерний знак НОМЕР_1 , вулицею Р. Купчинського, у м. Тернополі, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів порушення мови . Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Alkotest 6810 ARBF-0422 (повірка чинна до 18 червня 2020 року) та огляду в найближчий медичний заклад КУТОР ТОНД категорично відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху , за що відповідальність передбачена частиною 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 у судовому засіданні зазначив, що повністю розуміє зміст роз`яснених йому прав, передбачених статтею 63 Конституції України та статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення; свою вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення заперечив. Вказав, що транспортним засобом за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення не керував, транспортний засіб просто стояв припаркований . Він знаходився за місцем своєї роботи. На місці складення протоколу він неодноразово наголошував на цьому поліцейським, однак цих пояснень вони до уваги не взяли. Також ОСОБА_1 вказав , що будь-які докази на підтвердження керування ним транспортним засобом відсутні, а відтак порушення ним Правил дорожнього руху та вчинення адміністративного правопорушення відсутні.

Оцінивши наявні у адміністративних матеріалах докази суд вважає за необхідне зазначити наступне:

згідно із вимогами частини 1 ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (стаття 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Статтею 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Окрім вказаного протоколу, у матеріалах про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, із документів, котрі відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення містять будь-які фактичні дані щодо події та можуть вважатись доказами у справі, наявні: письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 15 квітня 2020 року; копія Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 12-01/2698 , з якого вбачається , що повірка технічного приладу газоаналізатора Drager Alcоtest 6820 ARBF-0422 чинна до 18 червня 2020 року ; відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції ВО00088та 00084; рапорт інспектора роти № 4 батальйону УПП в Тернопільській області Р. Колодницької та електронний рапорт ЄО № 1276 від 15 квітня 2020 року .

Оцінюючи ці матеріали через призму доводів ОСОБА_1 про те, що за описаних у вказаному протоколі про адміністративне правопорушення обставин, автомобілем він не керував, суд вважає за необхідне зазначити таке:

адміністративним правопорушенням передбаченим ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У абзацах 3 та 4 пункту 27 постанови пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду визначає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція).

У адміністративних матеріалах відсутні докази того, що автомобіль, здійснював рух за описаних у протоколі обставин, а ОСОБА_1 виконував функції його водія.

Так, з письмових пояснень ОСОБА_3 та від 15 квітня 2020 року вбачається , що 15.04. 2020 року він керуючи автомобілем на перехресті вул. Злуки-15 Квітня-Купчинського , бачив як водій т/з ВАЗ ДНЗ НОМЕР_1 , здійснив рух на червоний сигнал світлофора. Після чого він звернувся на лінію 102. Потім приїхав на вул. Р. Купчинського, де підійшов до водія автомобіля ВАЗ та запропонував йому дочекатись поліцейських , так як у нього виникли підозри , що водій перебуває в стані алкогольного сп`ягніння. 15.04. 2020 р. о 00:35 в м. Тернополі по вул. Купчинського ,2А, працівники поліції запропонували йому бути свідком під час огляду на стан алкогольного сп`яніння гр. ОСОБА_1 , 03. 01 ІНФОРМАЦІЯ_2 , на запитання поліцейського чи прослідує в медичний заклад для огляду на стан алкогольного сп`яніння чи пройде огляд на місці зупинки останній відмовився.

Із письмових пояснень ОСОБА_2 від 15 квітня 2020 які є ідентичними до вищенаведених пояснень ОСОБА_3 вбачається, що 15. 04. 2020 року він керуючи автомобілем на перехресті вул. Злуки-15 Квітня-Купчинського , бачив як водій т/з ВАЗ ДНЗ НОМЕР_1 , здійснив рух на червоний сигнал світлофора. Після чого він звернувся на лінію 102. Потім приїхав на вул. Р. Купчинського, де підійшов до водія автомобіля ВАЗ та запропонував йому дочекатись поліцейських , так як у нього виникли підозри, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння. 15.04. 2020 р. о 00:35 в м. Тернополі по вул. Купчинського, 2А, працівники поліції запропонували йому бути свідком під час огляду на стан алкогольного сп`яніння гр. ОСОБА_1 , 03. 01 ІНФОРМАЦІЯ_2 , на запитання поліцейського чи прослідує в медичний заклад для огляду на стан алкогольного сп`яніння чи пройде огляд на місці зупинки останній відмовився.

Оцінюючи вказані пояснення суд зауважує, що матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження звернення ОСОБА_3 чи ОСОБА_2 15 квітня 2020 року на лінію 102.

Натомість із електронного рапорта ЄО № 1276 від 15 квітня 2020 року вбачається, що 15 квітня 2020 року о 00:45 на лінію 102 звернувся гр. ОСОБА_4 з інформацією про те, що біля магазину «Мандарин» знаходиться невідомий чоловік без засобів індивідуального захисту, а також знаходиться в стані алкогольного сп`яніння та поводиться неадекватно .

За клопотанням ОСОБА_1 судом викликались для дачі пояснень у судовому засіданні свідки ОСОБА_3 . та ОСОБА_2 , однак особисто отримавши судові повістки , повторно, до суду не прийшли , про причини неявки суд не повідомили .

Не підтверджує факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом й копія Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 12-01/63785 технічного приладу газоаналізатора Drager Alcоtest 6820 AR HJ-0295 (чинна до 31 березня 2020 року ) .

Також, не зафіксовано факту керування ОСОБА_1 автомобілем та руху вказаного транспортного засобу ВАЗ2109 номерний знак НОМЕР_1 , за обставин, описаних у протоколі , на відеозаписах з нагрудних відеокамер працівників поліції ВО00088 та 00084. Відеофіксація розпочинається з моменту, коли працівник поліції веде бесіду з ОСОБА_1 при тому як автомобіль перебуває у нерухомому стані з вимкнутим двигуном .

У цьому контексті слід зазначити, заперечення ОСОБА_1 щодо факту керування автомобілем зафіксовані на долучених відеозаписах з нагрудних відеокамер працівників поліції ВО00088 та 00084, так само й у письмових поясненнях особисто даних ним на місці події 15 квітня 2020 року.

Отож викладені у вказаному протоколі обставини, щодо керування ОСОБА_1 автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння не мають жодного доказового забезпечення та ним заперечуються.

Це породжує об`єктивний сумнів у їх відповідності фактичним обставинам справи, котрі, згідно статті 62 Конституції України, тлумачаться на його користь.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Тобто усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

За даних обставин суд приходить до переконання, про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутність події і складу адміністративного правопорушення (пункт 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

За таких обставин провадження у даній справі слід закрити.

Керуючись статтями частиною 1 статті 30 , статтями 221, 247, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративну справу стосовно ОСОБА_1 за частиною 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяЛ. М. Сливка