СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/6807/20
пр. № 3/759/3090/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2020 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду м. Києва Косик Л.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працююча, проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення

в с т а н о в и в :

21.04.2020 року о 16 годині 20 хвилин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «KIA», державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Києві по вул. Кільцева дорога навпроти вул. Зодчих 64, при перестроюванні з крайньої правої полоси в крайню ліву, не переконалась, що це буде безпечним та це не створить перешкоди іншим учасникам руху, не надав переваги ТЗ "Toyota" державний номерний знак НОМЕР_2 , що рухався в попутному напрямку по тій смузі на яку він мав намір перестроїтись. При ДТП всі автомобілі отримали механічні пошкодження.

10.07.2020 року ОСОБА_1 надала суду пояснення, з яких вбачається, що вона виїзжала з СТО та пропускала автомобілі для того, щоб перестроїтись в крайню ліву смугу для здійснення розвороту. Рухалась з невеликою швидкістю. Коли наближалась до крайньої лівої смуги то подивилась в дзеркало заднього виду, щоб переконатись у безпечності та побачила вдалеку автомобіль марки "Toyota", та оцінила відстань до нього як безпечну. Коли вже вона перестроїлась та була на крайній лівій смузі, ще раз подивилась у дзеркало та побачила, як автомобіль рухається з великою швидкістю та наближається. Через декілька секунд відбувся удар, внаслідок якого її автомобіль відкинуло на 5 метрів вперед. Захисник Петруня А . В. в судовому засіданні повністю підтвердив покази своєї підзахисної та надав суду письмові заперечення на висновок експертного дослідження №12-1/14 від 09.06.2020 року, згідно якого, захисник вважає, що всі розрахунки в дослідженні зроблені виходячи з неправильного моменту виникнення небезпеки для руху автомобіля "Toyota", у тому числі і розрахунки швидкості, та часу необхідного з початку виявлення небезпеки для руху, шляхом застосування екстренного гальмування, то і всі висновки, на його думку, зроблені із застосуванням таких розрахунки є неправилльними та помилковими. Крім того, захисник Петруня А.В. надав висновок експертного дослідження судового експерта Півня В.В. №028-07(Д)/20 від 15.07.2020., відповідно до якого водій автомобіля "Toyota" ОСОБА_4 повинен був дотримуватись швидкісного режиму та відповідно до висновку №5, з технічної точки зору, уникнення ДТП цілком покладалася на водія автомобіля "Toyota".

В судове засідання інший учасник ДТП, ОСОБА_4 не з`явився, однак залучив захисника Корсуна С.І., який надав суду висновок експертного дослідження № 12-1/14 від 09.06.2020 року та письмові пояснення ОСОБА_4 , з яких вбачається, що 21.04.2020 року близько 16 год. 20 хв., він керуючи автомобілем марки "Toyota" рухався по Кільцевій дорозі у напрямку Жулянського мосту. Рухався у четвертій смузі руху зі швидкістю близько 50-60 км/г. При наближенні та проїзді прямо повз розворот, що знаходився зліва, він відчув удар, завданий його автомобілю автомобілем марки "КІА" червоного кольору. У результаті різкого виїзду на його смугу руху автомобіль "КІА" завдав удар в передню праву частину бампера та крила його автомобіля. Щодо експертного дослідження, то захисник Корсун С.І. зазначив, що відповідно до висновків експерта ОСОБА_5 водій автомобіля "Toyota" не мав техічної можливості попередити зіткнення з автомобілем "КІА" шляхом застосування екстренного гальмування в момент початку визїзду автомобіля "КІА" на його смугу руху. За даних дорожніх обставин, з технічної точки зору, водій автомобіля "КІА" повинен був діяти відповідно до вимоги п. 10.1 та п. 10.3 ПДР України.

Дослідивши матеріали справи, висновки експертних досліджень, пояснення ОСОБА_1 , пояснення захисника Петруня А.В. та представника потерпілого Корсуна С.І. приходжу до наступного висновку.

Вважаю, що пояснення представника потерпілого Петруня А.В. , висновок експертного дослідження №12-1/14 від 09.06.2020 року, повністю узгоджуються з об`єктивними даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 529151 від 21.04.2020 року, схемою місця ДТП, яка була підписана учасниками пригоди без будь - яких зауважень, зокрема щодо розташування транспортних засобів після зіткнення, місця їх зіткнення, напрямку руху, характера пошкоджень автомобілів та їх локалізацію.

Посилання захисника Петруня А.В. на висновок експертного дослідження № 028-07(Д)/20 від 15.07.2020 року суд до уваги не приймає, оскільки вказане дослідження проведено фактично за вихідними даними водія ОСОБА_1 . Версія дорожньо-транспортної пригоди водія ОСОБА_1 не була предметом цього дослідження. Так, при проведенні дослідження експерт виходив із того, що транспортний засіб ОСОБА_1 вже перебував на крайній лівій смузі руху, що дало експерту підстави для висновку про невідповідність дій ОСОБА_4 з технічної точки зору вимогам п.12.3 ПДР України. Між тим, суд вважає доведеною ту обставину, що транспортний засіб «КІА», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 виконував маневр перестроювання в крайню ліву смугу руху. У зв`язку із цим, зазначений вище висновок експерта суперечить схемі ДТП від 21.04.2020 та не може бути доказом вини ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Суд критично відноситься до пояснень ОСОБА_1 і вважає, що це викликано бажанням останньої уникнути відповідальності за вчинення правопорушення.

Суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається порушення п.п. 10.1, 10.3, 2.3б, 10.4 Правил дорожнього руху та ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.

Згідно із ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Враховуючи встановлений механізм ДТП, умови дорожньої обстановки, в якій вона відбулася, а також характер дій учасників пригоди, суд приходить до висновку, що під час проїзду вказаного ділянки дороги, у тому числі виконання на ньому маневрів, водій ОСОБА_1 повинна була керуватись вимогами розділу п.10.1, 10.3, 10.4, 2.3б. ПДР України.

Відповідно до п. 10.1 ПДР України, перед початком, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до п. 10.3 ПДР України, у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.

Таким чином, враховуючи механізм ДТП, характер отриманих транспортними засобами механічних ушкоджень, суд приходить до висновку, що виникнення ДТП є прямим наслідком допущення порушень п.п. 10.1, 10.3, 10.4 та 2.3б ПДР України саме ОСОБА_1 , яка при перестроювання та зміною напрямку руху не переконалась, що це буде безпечним та здійснила зіткнення з автомобілем "Toyota" державний номерний знак НОМЕР_2 .

При таких обставинах, суддя приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 скоїла правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Отже, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_1 порушила правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ст. 33 КпАП України, суд при накладенні стягнення за адміністративне правопорушення, враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, майновий стан правопорушника, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність та пом`якшують відповідальність правопорушника згідно зі ст.ст 34 , 35 КпАП України.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 283, 284 КпАП України,

п о с т а н о в и в :

Визнати винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір за ухвалення судом постанови про накладення адмінстягнення в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 420 грн. 40 коп.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Л.Г. Косик