Справа № 760/109/20
Провадження 3/760/1070/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.01.2020 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Зелінська М.Б., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Департаменту охорони державної таємниці та ліцензування Служби безпеки України відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого провідним науковим співробітником науково-дослідного відділу (аналізу та прогнозування розвитку ЗСУ) науково дослідного управління (проблем розвитку ЗСУ) військової частини НОМЕР_1 , працівник ЗС України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за п.6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу №2 від 03.12.2019 року, у ході проведення перевірки стану охорони державної таємниці у військовій частині НОМЕР_1 , що дислокована за адресою: АДРЕСА_2 , комісією СБ України 19.11.2019 року виявлено та задокументовано факт правопорушення з боку працівника ЗС України ОСОБА_1 , в частині невиконання взятого на себе зобов`язання щодо збереження державної таємниці.
Так, комісією СБ України встановлено факт виїзду працівника ЗС України ОСОБА_1 , за межі України у приватних справах без письмового повідомлення посадової особи (командира в/чА0202), яка надала йому доступ до державної таємниці та без проведення відповідного інструктажу в режимно-секретного органу (РСО) з відображенням у журналі обліку виїздів за кордон вказаної вище військової частини, при цьому, працівник ЗС України Марко І.Ю. має допуск до державної таємниці за формою 3, який передбачає доступ до інформації зі ступенем секретності «таємно».
Працівник ЗС України Марко І.Ю. 13.10.2018 перетинав державний кордон України через КПП «Жуляни».
Водночас, працівник ЗС України Марко І.Ю. письмово не повідомив особу, яка надала йому доступ до державної таємниці (командира в/ч НОМЕР_1 ), не проходив інструктаж з питань охорони державної таємниці напередодні перетину кордону України в режимно-секретному органі в/чА0202, а після повернення про вказаний факт виїзду не повідомив командиру в/ч НОМЕР_1 .
Крім цього, у заяві про надання невикористаної частини щорічної основної відпустки працівник ЗС України ОСОБА_1 не надав відомостей, що буде відпочивати під час відпустки за кордоном.
Також працівник ЗС України ОСОБА_1 після прибуття з-за кордону не вжив жодних дій щодо повідомлення командира в/ч НОМЕР_1 та працівників режимно-секретного відділу в/ч НОМЕР_1 про свій виїзд за межі України до перевірки комісії СБ України.
Таким чином, працівник ЗС України Марко І.Ю. порушив вимоги ст. 28 Закону України «Про державну таємницю» в частині невиконання режиму секретності, взяте на себе зобов`язання громадянина України у зв`язку з допуском до державної таємниці та п. 116 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 №939, яким передбачено, що громадянин, якому надано допуск і доступ до державної таємниці, зобов`язаний повідомляти в письмовій формі про свій виїзд за межі України, та пп. 690, 696, 697, 698 Порядку, яким передбачено, що перед виїздом до іноземної держави у приватних справах громадянин, якому надано допуск до державної таємниці, зобов`язаний письмово повідомляти про це посадову особу, яка надала йому доступ до державної таємниці, а також РСО за місцем зберігання його картки обліку за формою згідно з додатком 6 до Порядку.
Відомості про виїзд до іноземної держави громадян, яким надано допуск до державної таємниці, у приватних справах та у службові відрядження реєструються РСО в журналі обліку виїздів за кордон працівників підприємств, установ, організацій, яким надано допуск до державної таємниці за формою згідно з додатком 92 до Порядку.
З працівниками підприємств, установ, організацій після їх повернення із закордонних службових відряджень або приватних поїздок до іноземних держав начальники РСО проводять співбесіди з метою з`ясування питань щодо наявності чи відсутності обставин, що могли створити передумови для витоку секретної інформації під час перебування за кордоном, фактів необґрунтованої заінтересованості з боку іноземців секретною інформацією.
Працівник ЗС України ОСОБА_1 не вжив заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП.
ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про перенесення судового засідання не подавав. У зв`язку з чим враховуючи скорочені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.277 КУпАП, суд вважає за можливо розглянути справу за його відсутності.
В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого п.6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення №2 від 03.12.2019р., письмовими поясненнями, витягом з акту перевірки стану охорони державної таємниці у військовій частині НОМЕР_1 №26/1/3-9004дск від 25.11.2019, інформацією щодо перетинання державного кордону ОСОБА_1 , розпискою про зобов`язання громадянина України з допуском до державної таємниці.
Виходячи з вищевказаного, суддя вважає вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого п.6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП доведеною.
Враховуючи вищевикладене, особу правопорушника, характер вчиненого адміністративного правопорушення, вважаю, що ОСОБА_1 необхідно визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого п.6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в дохід держави.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП та ЗУ «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір, оскільки на нього судом накладено адміністративне стягнення.
На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 9, 33, 40-1, п.6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП та ЗУ «Про судовий збір», суддя,-
П О С Т А Н О В И В:
Визнати винним ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого п.6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП та піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу в дохід держави у розмірі 170 (сто сімдесят) гривень, який сплатити за наступними банківськими реквізитами: отримувач коштів: УК у Солом`янському районі; код отримувача (код ЄДРПОУ): 38050812; номер рахунку (IBAN):UA0026010; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код класифікації доходів бюджету: 21081100; призначення платежу: адміністративний штраф.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420,40 грн., який підлягає сплаті на наступні реквізити: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код ЄДРПОУ) 37993783; рахунок отримувача: UA0026001; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через 15-ть днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через 15-ть днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.
У разі несплати правопорушником штрафу у вищевказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в поряду, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постановив про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу зазначений у постанові про стягнення штрафу.
Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту винесення до Київського апеляційного суду через районний суд.
Постанова пред`являється до виконання протягом трьох місяців.

Суддя М.Б. Зелінська