Справа №461/49/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2020 року м. Львів.

Суддя Галицького районного суду м. Львова Юрків О.Р.,

за участю прокурора Верхоляка Р.Є., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючою менеджером невідокремленого структурного підрозділу у м. Львові ТзОВ «Інфопульс Україна», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , будучи звільнений з посади начальника управління інформаційних технологій Департаменту розвитку Львівської міської ради, являючись, відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», та примітки до статті 172-6 КУпАП, суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, в порушення вимог ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, подав декларацію (після звільнення) особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2017 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 в судовому засіданні факт правопорушення визнав.

Прокурор в судовому засіданні протокол підтримав та просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку особи стосовно, якої складений протокол та прокурора, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.172-6 КУпАП, відповідальність настає за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Статтею 245 цього ж Кодексу передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення №2 від 02.01.2020 року, письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 11.12.2019 року, положенням про управління інформаційних технологій департаменту розвитку ЛМР, строковим трудовим договором (контрактом) від 30.12.2016 року, розпорядженням Львівської міської ради від 30.12.2016 року, попередженнями про обмеження, пов`язані з прийняттям на службу в органи місцевого самоврядування та проходження служби, розпорядженням Львівського міського голови від 31.03.2017 року, витягом з Єдиного державного реєстру декларацій та іншими матеріалами справи, які знаходяться в об`єктивному взаємозв`язку між собою.

Аналізуючи докази по даній справі, з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 , являючись, відповідно до підпункту «в» 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», та примітки до статті 172-6 КУпАП,, суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч.2 ст.45 вказаного Закону, несвоєчасно, без поважних причин, а саме 11.12.2019 року о 13:09 годин, подав на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію (після звільнення) особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2017 рік, чим зчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене частиною 1 статті 172-6КУпАП.

Вирішуючи питання притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суд враховує обставини вчинення адміністративних правопорушень, особу правопорушника, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, вину визнав.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_2 є визнання вини.

Обставин, що обтяжуються відповідальність ОСОБА_2 судом не встановлено.

Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов висновку, що з метою виховання правопорушника та запобігання вчинення ним нових правопорушень, необхідним та достатнім є адміністративне стягнення у виді штрафу.

Крім того, ст.40-1КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Так, згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення на правопорушника підлягає стягненню 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, тому з ОСОБА_1 на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 420,40 гривень.

Керуючись ст.ст. 36, 172-6, 247, 283, ст. 284 КУпАП, Законом України «Про запобігання корупції», -

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави в особі Державної судової адміністрації України 420,40 гривень судового збору.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.Р. Юрків.