Справа № 740/2344/20
Провадження 3/740/771/20
ПОСТАНОВА

іменем України

21 липня 2020 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

судді Олійника В.П., при секретарі Шадура І.Ю.,

за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності,- ОСОБА_1 та її захисника-адвоката Івашка В.В.,

розглянувши матеріали, які надійшли із Ніжинського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючої медичною сестрою КНП «Київська міська клінічна лікарня №4», одруженої, проживаючої в АДРЕСА_1 ,

за ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 06 червня 2020 року за ст.44-3 КУпАП ОСОБА_1 27 травня 2020 року близько 13-30 год. проходила медичний огляд в Лосинівській районній лікарні, попередньо 26 травня 2020 року підписала карантине зобов`язання про самоізоляцію у зв`язку з виявленням SARS-CoV-2, чим порушила карантинні обмеження, встановлені Кабінетом Міністрів України №211 від 11 березня 2020 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 проти факту вчинення правопорушення заперечувала, пояснивши, що працює медичною сестрою у КНП «Київська міська клінічна лікарня №4» і проходила неодноразово тестування на коронавірус, не вважала, що була хворою, з роботи не звільнена, неодноразово підписувала документи, їй не повідомили, що 26 травня 2020 року у неї виявлений позитивний тест, дану інформацію їй повідомили лише 02 червня 2020 року, їй не роз`яснювали термін та порядок самоізоляції, відповідальності за порушення. 27 травня 2020 року через захворювання зуба вона звернулась до лікаря стоматолога. Протокол в її присутності не складався, поліцейський тільки запитав у неї,-чи буде вона його підписувати, зміст протоколу їй не доведений, пояснення не відібрані, примірник протоколу їй не наданий, проживає разом із сім`єю.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що була запрошена поліцейським в с.Леонідівка, протокол складався в автомобілі, ОСОБА_1 перебувала у дворі свого будинку, поліцейський запитав у ОСОБА_1 ,-чи буде вона підписувати протокол, на що остання відмовилась.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що був запрошений поліцейським в с.Леонідівка, протокол складався в автомобілі, ОСОБА_1 перебувала у дворі свого будинку, поліцейський запитав у ОСОБА_1 ,-чи буде вона підписувати протокол, на що остання відмовилась, поліцейський зміст протоколу ОСОБА_1 не повідомляв.

Із врахуванням доказів по справі суд приходить до слідуючих висновків.

За змістом ст.ст.251, 254 КУпАП обов`язок надання доказів покладено на осіб, уповноважених складати протокол про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення є актом обвинувачення і повинен містити конкретне обвинувачення, виходячи з поняття адміністративного правопорушення, відповідно до вимог КУпАП, при цьому суд не має права брати на себе функцію обвинувачення та у будь який спосіб конкретизувати зміст обвинувачення, вказаного у протоколі, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу, що слідує з загальних засад судочинства, закріплених у ст.129 Конституції України.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст.9 КУпАП).

Статтею 44-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Дана стаття є бланкетною, тому серед ознак, які мають бути відображені при викладенні суті даного правопорушення, обов`язковим є наведення конкретного нормативно правового акту, яким встановлюються відповідні правила та яких особа, що притягається до адміністративної відповідальності, не дотрималася, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Юридичний склад адміністративного правопорушення-це передбачений нормами права комплекс ознак (елементів), за наявності яких певне протиправне діяння можна кваліфікувати як адміністративний проступок. Такий комплекс ознак передбачає чотири елементи: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона.

Згідно ч.1 ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, крім іншого, зазначаються, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення містить посилання на порушення ОСОБА_1 «…карантинних обмежень, встановлених Кабінетом Міністрів України №211 від 11 березня 2020 року…».

Згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11 березня 2020 року № 211 ( в редакції від 20 травня 2020 року, яка діяла станом на 27 травня 2020 року) установлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України карантин. З урахуванням епідемічної ситуації в регіоні з 22 травня 2020 року до 22 червня 2020 року на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м. Севастополя установлено карантин згідно з Постановою КМ № 392 від 20 травня 2020 року. Додаток виключено на підставі Постанови КМ № 392 від 20 травня 2020 року. Порядок проведення обов`язкової госпіталізації осіб, які здійснюють перетин державного кордону, до обсерваторів (ізоляторів) виключено на підставі Постанови КМ № 392 від 20 травня 2020 року. Порядок проведення протиепідемічних заходів, пов`язаних із самоізоляцією осіб виключено на підставі Постанови КМ № 392 від 20 травня 2020 року.

У протоколі від 06 червня 2020 року не зазначені конкретні норми закону, які порушені ОСОБА_1 , що прямо суперечить принципу правової визначеності закріпленому у численних рішеннях ЄСПЛ (п.31 рішення від 28.10.2003 року у справі «Ракевич проти Росії» (Rakevich v. Russia), заява №589973/00); п.109 рішення від 13.12.2001 року у справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови» (Metropolitan Church of Bessarabia v. Moldova), заява № 45701/99); п.54 рішення від 23.09.1998 року у справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» (Steel and Others v. the United Kingdom);- згідно яких «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку». Зокрема, ЄСПЛ нагадує, що «національне законодавство має з достатньою чіткістю визначати межі та спосіб здійснення відповідного дискреційного права, наданого органам влади, щоб забезпечувати громадянам той мінімальний рівень захисту, на який вони мають право згідно з принципом верховенства права в демократичному суспільстві» (п.33 рішення від 15.11.1996 року у справі «Доменічіні проти Італії» (Domenichini v. Italy), Reports 1996-V).

На національному рівні Конституційний суд України в своєму рішенні від 29 червня 2010 року у справі №17-рп/2010 за конституційним поданням Уповноваженого ВРУ з прав людини зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абз.3 п.п.3.1 п.3), а у рішенні від 22 вересня 2005 року №5-рп/2005 Суд вказав, що «із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі».

Згідно усталеної судової практики ЄСПЛ (рішення від 30 травня 2013 року у справі «Малофєєва проти Росії» (Malofeyeva v. Russia), заява № 36673/04); рішення від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії»(Karelin v. Russia), заява № 926/08) у випадку, «коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Крім того, порядок збору і процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений в порядку і з джерел, передбачених цим законодавством.

При цьому необхідно враховувати, що у справі протокол про адміністративне правопорушення від 06 червня 2020 року є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще як юридичний документ акт (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати), який свідчить про порушення компетентною особою Національної поліції справи про адміністративне правопорушення у сфері порушення правил щодо карантину людей, тому є не тільки обов`язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів).

Вищезазначений протокол про адміністративне правопорушення від 06 червня 2020 року складений без дотримання вимог процесуального закону, при цьому в судовому засіданні встановлено, що даний протокол складений за відсутності ОСОБА_1 і суду не надано доказів щодо надіслання чи іншим способом вручення його примірника останній.

Суду подана копія документа під назвою «карантинне зобов`язання» від 26 травня 2020 року щодо приймання самоізоляції ОСОБА_1 , даний документ не відповідає вимогам форми інформованої згоди особи на проведення протиепідемічних та/або профілактичних заходів, затвердженої Постановою Головного державного санітарного лікаря України №2 від 21 березня 2020 року, в якій повинно бути визначено режим самоізоляції, її строк, визначено місце самоізоляції, зобов`язання фізичної особи дотримання режиму самоізоляції та повідомлення про відповідальність за його недотримання.

Також суду не надані докази, що ОСОБА_1 внесена до переліку осіб, які потребують самоізоляції і останній визначений такий режим, зокрема, відомості з Єдиного державного веб-порталу електронних послуг.

В судовому засіданні також встановлено, що ОСОБА_1 27 травня 2020 року зверталась до лікаря-стоматолога, що підтверджується також копіями записів із медичної картки останньої, при цьому у протоколі не зазначено про правомірність чи протиправність даного звернення до лікувального закладу з посиланням на відповідні нормативно-правові акти, посилання в судовому засіданні ОСОБА_1 на різкий біль та подальше видалення зуба у лікаря-стоматолога доказами згідно ст.251 КУпАП не спростовані.

Оскільки суд не має права брати на себе функцію обвинувачення та у будь який спосіб конкретизувати зміст обвинувачення, вказаного у протоколі, що слідує з загальних засад судочинства, закріплених у ст.129 Конституції України, то викладене в протоколі про адміністративне правопорушення вищезазначене обвинувачення та додані докази унеможливлюють дійти висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ст.44-3 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв"язку відсутністю в її діях складу даного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

постановив:

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.44-3 КУпАП,-закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В.Олійник