Справа №: 486/900/20 Провадження № 3/486/505/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2020 року м.Южноукраїнськ

Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді Далматової Г.А.,

при секретарях Коршак О.В., Деменко К.Л.

за участю прокурора Кучерявого В.В.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Миколаївського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого різноробочим ТОВ «Промінь», зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

за ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 02 квітня 2018 року наказом №36 о/с був призначений поліцейським групи охорони об`єктів та публічної безпеки Южноукраїнського районного відділення Управління поліції охорони в Миколаївській області та звільнений за власним бажанням з 20 квітня 2018 року, відповідно до наказу №42 о/с від 16 квітня 2018 року. Така посада, згыдно пп. з) п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», відноситься до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, і є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції». Згідно п.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» такі особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави, зобов`язані наступного року після припинення діяльності в установленому порядку до 01 квітня подати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік.

ОСОБА_1 подав щорічну декларацію після звільнення 28 травня 2019 року, чим порушив строк подання декларації, встановлений п.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції». При цьому ОСОБА_1 достовірно знав про необхідність подання щорічної декларації, був особисто під підпис попереджений про обов`язки, встановлені Законом України «Про запобігання корупції».

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме, несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, суду пояснив, що роз`яснення щодо подання декларацій підписав не читаючи, не знав, що повинен ще раз наступного року подавати декларацію, зазначив, що жодного умислу на порушення закону в нього не було. Відколи надійшов лист про необхідність подати декларацію, він протягом двох днів склав та подав декларацію.

Прокурор в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення та призначити адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Суд, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, прийшов до такого.

Згідно наказу №36 о/с від 02 квітня 2018 року старшого сержанта Іщенка О.В. призначено поліцейським групи охорони об`єктів та публічної безпеки Южноукраїнського районного відділення Управління поліції охорони в Миколаївській області /а.с. 19/.

08 серпня 2015 року ОСОБА_1 ознайомлений з засадами запобігання корупції та попереджений про наслідки притягнення до відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, про що свідчить особисто підписане зобов`язання /а.с. 20/.

01 березня 2017 року ОСОБА_1 був ще раз ознайомлений з вимогами Закону України «Про запобігання корупції» /а.с.21/.

Наказом №42 о/с від 16 квітня 2018 року, старшого сержанта Іщенка О.В., відповідно до п.7 ч.1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію», звільнено зі служби в поліції з 20 квітня 2018 року /а.с. 18/.

20 квітня 2018 року ОСОБА_1 повторно був ознайомлений з вимогами Закону України «Про запобігання корупції», особисто підписавши відповідні повідомлення /а.с. 22/.

Пояснення ОСОБА_1 , про те, що йому не було відомо про необхідність подачі декларації після звільнення спростовується повідомленнями та зобов`язанням, підписаними ОСОБА_1 власноруч /а.с. 20, 21, 22/.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, дата вчинення правопорушення ОСОБА_1 - 28 травня 2019 року, а дата виявлення є датою складання протоколу - 22 червня 2020 року.

Відповідно до п.п. «з» п.1) ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 , як поліцейський, був особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування:а тому являється суб`єктом декларування.

Згідно ч.1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Рішенням НАЗК № 3 від 10 червня 2016 року затверджено «Порядок формування, ведення та оприлюднення (надання) Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», яким передбачено, що декларація суб`єкта декларування, який припиняє діяльність пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення (абз.2 п.5 Розділ ІІ Порядку).

Згідно ч.2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями. Особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

02 квітня 2019 року уповноваженою особою Управління поліції охорони в Миколаївській області було виявлено факт неподання ОСОБА_1 декларації за 2018 рік, про що у той же день направлено повідомлення до НАЗК. Повідомлення отримано та зареєстровано 23 квітня 2019 року за №05/34172/19 /а.с.11/.

Зі скріншоту сторінки веб-сайту Єдиного державного реєстру декларацій осіб уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування вбачається, що ОСОБА_1 декларацію (після звільнення) подав 28 травня 2019 року /а.с. 12-13, 14-15/.

04 березня 2020 року уповноважена особа НАЗК відреагувала на повідомлення шляхом направлення листа щодо вжиття заходів до складання протоколів про адміністративне правопорушення /а.с.10/.

За викладеного, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення знайшла своє підтвердження.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи з того, що факт виявлення правопорушення завжди передує факту складання протоколу про адміністративне правопорушення суд дійшов висновку, підтвердженого матеріалами справи, що датою виявлення правопорушення фактично є отримання уповноваженим органом держави повідомлення про вчинення адміністративного правопорушення, а саме 23 квітня 2019 року. Днем закінчення, передбаченого ч.3 ст.38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, строку накладення адміністративного стягнення відповідно є 23 жовтня 2019 року. Зволікання з виконанням своїх обов`язків посадових осіб органів державної влади не повинно слугувати підставою для продовження процесуальних строків з метою обов`язкового притягнення особи до відповідальності.

Так, частиною 3 ст.38 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Таким чином, сплили строки притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки днем виявлення адміністративного правопорушення є 2 квітня 2019 року.

За таких обставин, суд вважає, що провадження у даній справі підлягає закриттю за спливом строку накладення адміністративного стягнення.

Керуючись ст. ст. 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-6 КУпАП закрити за спливом строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Южноукраїнського міського суду Г.А. Далматова