Березівський районний суд Одеської області
16.07.2020
Справа № 494/624/20
Провадження № 3/494/339/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2020 р. м. Березівка

Суддя Березівського районного суду Одеської області Римар І.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Березівського відділення поліції Лиманського ВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, не працюючу, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за статтею 122-4, статтею 124 та частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 07.12.1984 року зі змінами та доповненнями (далі - КУпАП), -

ВСТАНОВИВ:

22.06.2020 року до Березівського районного суду Одеської області від Березівського відділення поліції Лиманського ВП ГУНП в Одеській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушень , передбачених статтею 122-4, 124 та частиною першою статті 130 КУпАП.

Постановою суду від 23.06.2020 року вказані справи об`єднанні в одне провадження під спільним номером 494/624/20 (провадження 3/494339/20) та призначені до розгляду на 16.07.2020 року.

Постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (з відповідними змінами), Постановою КМУ №392 від 20 травня 2020 року «Про встановлення карантинуз метою запобігання поширенню на території України гострої гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» ( з подальшими змінам) та відповідно до статті 29 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, установлено з 12.03.2020 року до 31.07.2020 року на усій території України карантин. Згідно з рекомендаціями МОЗ України громадянам серед інших заходів запропоновано залишатися вдома, тримати дистанцію, дбати про власну безпеку.

Згідно протоколу серії ДПР18 №201784 про адміністративне правопорушення від 19.06.2020 року вбачається, що 19.06.2020 року о 17:30 годині в смт Раухівка Березівського району Одеської області по вулиці Гвардійській ОСОБА_2 .В керувала автомобілем марки ВАЗ 21013 д/н НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно протоколу серії ОБ №099082 про адміністративне правопорушення від 19.06.2020 року вбачається, що 19.06.2020 року о 17:30 годині в смт Раухівка Березівського району Одеської області по вулиці Гвардійській ОСОБА_2 .В керувала автомобілем марки ВАЗ 21013 д/н НОМЕР_1 , при цьому скоїла ДТП та залишила місце пригоди, за що передбачена відповідальність за ст. 122-4 КУпАП.

Також, згідно протоколу серії ДПР18 №201785 про адміністративне правопорушення від 19.06.2020 року вбачається, що 19.06.2020 року о 17:30 годині в смт Раухівка Березівського району Одеської області по вулиці Гвардійській ОСОБА_2 .В керувала автомобілем марки ВАЗ 21013 д/н НОМЕР_1 , не врахувавши дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впоравшись з керуванням здійснила наїзд на електроопору, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась. 16.07.2020 року подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, винну визнає повністю, у вчиненому розкаюється та просить суворо не наказувати.

Крім власного визнання вини, винність ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, доведена матеріалами справи, дослідженими та проаналізованими в судовому засіданні, а саме: протоколами про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №201784 від 19.06.2020 року, ДПР18 №201785 і серії ОБ №099082 від 19.06.2020 року, підписані порушником без зауважень, поясненнями та відповідними додатками до них.

За таких обставинах, суд доходить висновку про те, що у справі зібрана достатня кількість достовірних, належних та допустимих доказів, які вказують на доведеність вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 122-4, 124 та частиною першою статті 130 КУпАП

(в редакції від 07 липня 2016 року, чинній на час вчинення адміністративного правопорушення), з наступних підстав.

Так, до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VІІІ від 22.11.2018, тобто до 01.07.2020, КУпАП передбачав адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції тощо. Після набрання чинності Законом відповідальність було виключено з ч.1 ст.130 КУпАП та ч.3 ст.130 КУпАП та закріплено у ст. 286-1 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Виходячи із вказаних положень до осіб, які до 01 липня 2020 року вчинили керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції або інші дії, виключені зі статті 130 КУпАП, має бути застосовано закон, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення.

Також, згідно ч.2 ст.8 КУпАП, закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Виходячи із зазначених положень до осіб, які до 01 липня 2020 року вчинили керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції або інші дії, виключені зі статті 130 КУпАП, не можуть бути притягнуті до кримінальної відповідальності за ст. 286-1 КК України, оскільки Законом було посилено юридичну відповідальність, оскільки замість адміністративної відповідальності було передбачено кримінальну відповідальність, яка є найбільш суворою за змістом державного примусу та правовими наслідками.

03 липня 2020 року в офіційному віснику Верховної Ради України газеті «Голос України» опублікований Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України в зв`язку із прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 720-ІХ від 17 червня 2020 року. Вказаним Законом із Кримінального Кодексу України виключена стаття 286-1 КК України, якою передбачалась кримінальна відповідальність водіїв за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.6 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

Внесеними змінами до ст.130 КУпАП юридична відповідальність за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції або інші дії, виключені зі статті 130 КУпАП, була не скасована, а навпаки посилена.

Виходячи з даних положень підстава для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачена п.6 ст.247 КУпАП також відсутня.

Згідно ст.253 КУпАП, якщо при розгляді справи орган (посадова особа) прийде до висновку, що в порушенні є ознаки кримінального правопорушення, він передає матеріали прокурору або органу досудового розслідування.

Передача матеріалів справи про керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції тощо, не може бути заснована з огляду на те, що в ст.253 КУпАП йдеться про випадки, коли було вчинено кримінальне правопорушення, однак з тих чи інших об`єктивних або суб`єктивних підстав замість початку кримінального провадження було розпочато провадження у справі про адміністративне правопорушення.

З огляду на зазначене, здійснюється розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.130 КУпАП, які були вчинені до 01 липня 2020 року, відповідно до ст.130 КУпАП у редакції, чинній на час вчинення таких діянь.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та іншими засобами.

Вимогами ст.280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, при розгляді даної адміністративної справи судом достовірно було встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачених ст.122-4, ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП (в редакції від 07 липня 2016 року, чинній на час вчинення адміністративного правопорушення) доводиться протоколом серії ДПР 18 №201784 від 19.06.2020 року ,серії ОБ №099082 від 19.06.2020 року та ДПР 18 №201784 від 19.06.2020 року про адміністративне правопорушення з зазначенням двох свідків адміністративного правопорушення з відповідними їх підписами, та іншими матеріалами адміністративної справи.

Так, у матеріалах справи зафіксовано факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння за допомогою драгер, ДТП підверджується також план схемою.

ОСОБА_1 будь-яких заяв щодо спростування протоколів про адмінправопорушень не надала, а навпаки визнала свою вину у заяві від 19.06.2020 року.

Відповідно до вимог ч.1 ст.130 КУпАП (в редакції від 07 липня 2016 року, чинній на час вчинення адміністративного правопорушення), передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, суд доходить висновку, що дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ст.122-4, ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП (в редакції від 07 липня 2016 року, чинній на час вчинення адміністративного правопорушення), оскільки вона керувала транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, скоїла ДТП та залишила місце пригоди.

Даних щодо неправомірності дій поліцейських під час документування та оформлення адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 судом встановлено не було.

Відповідно до вимог ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно частини другої ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Відповідно до статей 34, 280 КУпАП обставиною, яка пом`якшує відповідальність, суд визнає: її щире розкаяння у вчиненому, вперше вчинила правопорушення. Обставин, що обтяжують відповідальність не виявлено.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.122-4, ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП (в редакції від 07 липня 2016 року, чинній на час вчинення адміністративного правопорушення) та з врахуванням особи і суспільної небезпеки скоєного, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , характеру вчиненого правопорушення, ступеня вини особи, слід з метою виховання останньої та запобіганню вчинення нових правопорушень накласти на неї адміністративне стягнення в межах санкції статті 130 ч.1 КУпАП, як найсуворішою, (в редакції від 07 липня 2016 року, чинній на час вчинення адміністративного правопорушення), зокрема у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами. Суд вважає, що саме такий вид стягнення буде відповідати завданню Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо охорони прав і свобод громадян, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків та відповідальності перед суспільством.

Відповідно достатті 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення.

Керуючись статтями 40-1,124,130, 283, 284, 294 КУпАП, суд-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) визнати винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 122-4, 124 та частиною першою статті 130 КУпАП (в редакції від 07 липня 2016 року, чинній на час вчинення адміністративного правопорушення) та застосувати щодо неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 коп. та позбавлення права керування транспортним засобом строком на один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) на користь Державної судової адміністрації України (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Києв/ 22030106; код за ; банк отримувач: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA 0026001; код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять ) грн. 40 коп.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя І.А. Римар