Справа № 266/2504/20
Провадження№ 3/266/1094/20

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2020 року м. Маріуполь
Суддя Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області Федотова В.М., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполь, РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, працюючого рибалкою ФОП « ОСОБА_2 », який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 2 ст. 185-10 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
24.04.2020 року о 03 год. 00 хв. ОСОБА_1 спільно з судноводієм ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на маломірному судні типу «Москва» з бортовим номером НОМЕР_2 вийшов в Азовське море з пункту базування в м. Маріуполь без повідомлення адміністрації пункту базування та відділу прикордонної служби «Маріуполь». О 12 год. 10 хв. кораблем Морської охорони «ВО-22» в контрольованому прикордонному районі з координатами Ш=47°04,7 Пн.Ш. Д=37.34.2 Сх. Д. було виявлено маломірне судно типу «Москва» з бортовим номером НОМЕР_2 , ОСОБА_1 на неодноразові вимоги сигнального, сигнальними ракетами та сиреною не відреагував, вдався до втечі від корабля Морської охорони, направивши судно до берега, чим вчинив злісну непокору законним вимогам військовослужбовців Державної прикордонної служби України.
ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим судом про дату та час слухання справи, в судове засідання не з`явився, після чого викликався до суду, причин поважності своєї неявки суду не надав, тому суд, вважаючи його причини неявки не поважними, розглядає справу за його відсутності на підставі наявних в справі матеріалів.
Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява №3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вжити якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Частина 2 статті 185-10 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за правопорушення, передбачене частиною першою цієї статті.

З постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 26.06.1992 року «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» слідує, що згідно зі ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень посадових осіб при виконанні ними службових обов`язків або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Наданими суду матеріалами підтверджується факт здійснення ОСОБА_1 злісної непокори неодноразовим законним вимогам військовослужбовців Державної прикордонної служби України.

Вказані дії підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення РУМО №125760 від 24.04.2020 року, поясненнями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , рапортом, протоколом про зупинку та огляду судна, маршрутом руху суден.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-10 ч.2 КУпАП, а його вина належним чином доведена наявними в справі матеріалами.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI, у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника стягується судовий збір.

З урахуванням характеру скоєного правопорушення, ставлення до скоєного і ступеню вини, даних про особу правопорушника та обставин, які пом`якшують та обтяжують відповідальність, керуючись ст. ст. 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185-10 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень (розрахунковий рахунок № UA0005055, банк отримувача казначейство України (ел.адм.податків), код класифікації доходів бюджету 21081100, , отримувач коштів Маріуполь.УК/Приморський район), без конфіскації предметів торгівлі.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/ 22030106, , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), розрахунковий рахунок № UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106) у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців із дня її винесення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до Донецького апеляційного суду через Приморський районний суд м. Маріуполя.

Суддя: Федотова В. М.