Справа № 738/624/20 Головуючий у 1 інстанції Парфененко О. Я.
Провадження № 33/4823/249/20
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2020 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - Оседача М.М.,

за участі захисника-адвоката - Дроботущенко Т.О.,

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Менського районного суду Чернігівської області від 23 червня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В :

Оскаржуваною постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, працюючого трактористом-машиністом у ТОВ «Праця Стольне №1», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований: АДРЕСА_2

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення, на підставі ст. 36 КУпАП, у виді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Суд встановив, що ОСОБА_1 10 травня 2020 року о 09 год. 20 хв. в місті Мена, по вул. Чернігівський шлях, Чернігівської області, керував автомобілем ВАЗ 21033 номерний знак НОМЕР_1 та не виконав вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, поданою за допомогою увімкненого проблискового маячка синього і червоного кольору та спеціального звукового сигналу, чим порушив пункт 2.4. Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 122-2 КУпАП. Автомобіль, яким керував ОСОБА_1 був зупинений на автошляху Мена - Феськівка Чернігівської області шляхом переслідування на патрульному автомобілі.

ОСОБА_1 10 травня 2020 року о 09 год. 20 хв. на автошляху Мена - Феськівка, Чернігівської області, 0,5 км від міста Мена, керував автомобілем ВАЗ 21033 номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив пункт 2.9. а) Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з винесеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову місцевого суду на підставі ст. 21 КУпАП, та передати його на поруки трудового колективу.

В обґрунтування вказаних вимог зазначає, що під час розгляду справи в суді першої інстанції не було дотримано норм ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП, оскільки він, не забезпечивши всебічного та повного з`ясування всіх обставин справи, що мають значення для правильного її вирішення, при цьому, безпідставно було відхилено клопотання сторони захисту про відвід судді Парфененко О.Я., за наявності обґрунтованих сумнівів щодо упередженості вказаного судді. Крім того зазначає, що розгляд справи 23 червня 2020 року відбувся без його особистої участі, та його захисника, незважаючи на те, що на електронну пошту суду були завчасно направлені заяви про відкладення розгляду справи в зв`язку з відрядженням. Вважає, що суд прийшов до передчасного висновку про неможливість звільнення його від адміністративної відповідальності та передачі матеріалів справи на розгляд трудового колективу, оскільки від вчиненого адміністративного правопорушення ніхто не постраждав, тобто негативні наслідки відсутні, щиро розкаявся у вчиненому, критично відноситься до своїх дій, зауважує що має на утриманні двох малолітніх дітей, не працюючу дружину, та батьків пенсіонерів, які після перенесених тяжких хвороб потребують сторонньої допомоги. Звертає увагу на те, що адміністративне правопорушення вчинив вперше, офіційно працевлаштований в ТОВ ««Праця Стольне №1», де зарекомендував себе як добросовісний працівник, який з відповідальністю ставиться до виконуваних обов`язків, та те, що його трудова діяльність є єдиним джерелом прибутку для його родини. В зв`язку з чим вважає за можливе не позбавляти його права керування транспортними засобами, оскільки його посада передбачає наявність водійського посвідчення, та передати матеріали на розгляд трудового колективу ТОВ ««Праця Стольне №1», а провадження по справі закрити.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника - адвоката Дроботущенко Т.О. та ОСОБА_1, які підтримали вимоги викладені в поданій апеляційній скарзі, допитавши свідка ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції під час розгляду справи забезпечив у відповідності до вимог ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин вчинених адміністративних правопорушень та навів докази, на основі яких у визначеному законом порядку встановив наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч.1 ст.130 КУпАП, яка в даному випадку ніким з учасників справи про адміністративне правопорушення не оскаржується.

Апелянт в поданій апеляційній скарзі не заперечував факту порушення ним п. 2.4 ПДР України, яке полягає у невиконання вимоги працівників поліції щодо зупинки транспортного засобу, за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП та п. 2.9 ПДР України, за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в даному випадку полягає у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Його вина у вчиненні інкримінованих адміністративних правопорушень підтверджується наявним в матеріалах справи доказами, зокрема:

- даними, що містяться в протоколах про адміністративні правопорушення серії ДПР 18 №382814 від 10 травня 2020 року та серії ДПР 18 №382816 від 10 травня 2020 року (а.с. 3, 14);

- відомостями роздруківки приладу «Драгер» алкотест 6810, тест №574, відповідно до якого ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, показник якого становив 2, 41 проміле (а.с. 4);

- даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 5);

- інформацією що міститься у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння до медичного закладу, відповідно до якої ОСОБА_1 відмовився їхати на огляд до лікарні (а.с. 6);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які були присутні під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, та підтвердили результат продуття ОСОБА_1 приладу «Драгер», показник якого становив 2. 41 проміле (а.с. 7,8).

Вищевказаним доказам суд надав правильну оцінку та вірно встановив фактичні обставини справи щодо порушення ОСОБА_1 норм ч. 1 ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Висловлюючи прохання про скасування постанови суду, ОСОБА_1 в поданій апеляційній скарзі акцентував увагу суду на тому, що розгляд справи в суді першої інстанції проводився з порушенням вимог ст. 268 КУпАП в зв`язку з чим вважає, що були порушені права на захист цієї особи.

Так, відповідно ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 було повідомлено про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, однак, він в судове засідання не з`явився, надавши клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку з перебуванням його у відрядженні. При цьому, захисник-адвокат Дроботущенко Т.О., представляючи права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності в суді, в судове засідання до суду першої інстанції у вказаний час та дату не з`явилась також, обґрунтовуючи такі дії в поданому клопотанні тим, що ОСОБА_1 заперечує проти розгляду справи за його відсутності.

Виходячи з вищенаведеного, апеляційний суд прийшов до висновку, що місцевим було прийнято правильне та цілком обґрунтоване рішення щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 без його участі та участі його захисника, оскільки у разі неможливості явки до суду останнього, його інтереси в судовому засіданні міг на цілком законних підставах представляти адвокат Дроботущенко Т.О., яка діяла в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а в разі бажання надати особисті пояснення, мав можливість їх викласти письмово та надати до суду.

При цьому, апеляційний суд вважає, що процедура судового розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 в повній мірі узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема з рішенням у справі «Смірнов проти України» від 08 листопада 2005 року, відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Права, які на думку апелянта були порушені під час розгляду справи в суді першої інстанції, були повністю поновлені під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Крім того, як під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і під час розгляду справи в апеляційному суді ОСОБА_1 свою вину визнав та щиро розкаявся у вчиненому та просив задовольнити клопотання трудового колективу щодо взяття його на поруки.

Так, з доданих до апеляційної скарги матеріалів вбачається, що від трудового колективу ТОВ «Праця Стольне №1» надійшло клопотання про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та ставиться питання про можливість передачі матеріалів на розгляд трудового колективу для застосування заходів громадського впливу, мотивуючи тим, що таке рішення було прийнято на зборах членів даного трудового колективу, зважаючи на особисті якості ОСОБА_6 , характеристику останнього, сімейний стан, зокрема, наявність на його утриманні двох малолітніх дітей, його авторитет у даному трудовому колективі, відповідальне ставлення до роботи, відсутність будь-яких подібних випадків в минулому.

Вирішуючи дане клопотання, апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності та передачу матеріалів на розгляд трудового колективу виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.21 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, крім посадової особи, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.

Положення зазначеної статті відображають принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності, який означає відповідність заходу впливу, який обирається для правопорушника, меті адміністративній відповідальності. Він передбачає як індивідуальний підхід до застосування примусових заходів залежно від особистих якостей правопорушника та характеру і обставин вчинення проступку, так і можливість пом`якшення і навіть відмови держави від застосування заходів відповідальності, якщо її мета може бути досягнута іншим шляхом.

При цьому, апеляційний суд враховує позитивну характеристику ОСОБА_1 з місяця роботи, відповідно до якої він характеризується як відповідальний, сумлінний працівник, який до покладених на нього обов`язків ставиться з усією відповідальністю, одружений, позиціонує себе як хороший сім`янин, який має на утриманні двох малолітніх дітей, один з яких, відповідно до наданої медичної довідки з ПП «Тесла», в зв`язку з дефектами мовлення, потребує корекційних занять в логопеда, також характер вчиненого правопорушення, а саме, що його діями не було завдано шкоди третім особам та не спричинено негативних наслідків.

Крім того, суд бере до уваги як пом`якшуючі обставини те, що ОСОБА_1 вперше притягається до адміністративної відповідальності, позитивно характеризується за місцем роботи, визнав свою вину, щиро розкаявся та критично ставиться до вчиненого. Таким чином, для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчинення нових правопорушень, апеляційний суд вважає, що застосування заходу громадського впливу із звільненням від адміністративної відповідальності буде достатнім, та таким, що відповідає принципам законності та справедливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься, в тому числі, при передачі матеріалів на розгляд трудового колективу, а тому, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП провадження у справі слід закрити.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити, а постанову Менського районного суду Чернігівської області від 23 червня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, застосувавши до нього захід громадського впливу та передати матеріали на розгляд трудового колективу ТОВ «Праця Стольне №1», а провадження по справі - закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяМ. М. Оседач