Справа № 344/5952/20
Провадження № 33/4808/346/20
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Руденко Д. М.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2020 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Соботника В.Й.

розглянувши матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 червня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає та зареєстрований АДРЕСА_1 , громадянина України,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.,-

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що 05.05.2020 року о 23 год. 07 хв. водій ОСОБА_1 в м. Івано-Франківську по вул. Сагайдачного, керував транспортним засобом марки «Ауді» н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, зіниці очей, що не реагують на світло. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння водій відмовився в установленому законом порядку в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

На постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 червня 2020 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою.

Зазначає, що розгляд справи відбувся у його відсутності, що є порушенням його прав та позбавив його можливості давати пояснення, заявляти клопотання. Тим самим, суд при розгляді даної справи відступив від принципів повноти та об`єктивності судового розгляду, порушив його право на захист у відповідності до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Судом було порушено його право на отримання відповідної професійної допомоги, що в такому випадку робить постанову суду завідомо незаконною та неправосудною, тобто яка постановлена без забезпечення його права на справедливий суд.

Вказує на те, що суд залишив поза увагою ту обставину, що протокол про адміністративне правопорушення складений 05.05.2020 року із зазначенням події вчинення ним адміністративного правопорушення 05 квітня 2020 року, що свідчить про те, що подія відбулась за місяць до складання протоколу.

Окрім того, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що особу правопорушника встановлено по паспорту і за значено адресу проживання АДРЕСА_2 , на яку суд і відправляв повідомлення про розгляд справи. Однак, згідно паспортних даних його місце проживання в с. Черче Рогатинського району Івано-Франківської області. Тому він і не отримував судові повістки, оскільки адреса проживання вказано невірно.

Також, працівниками поліції не було вручено копію протоколу про адміністративне правопорушення, як це передбачено КУпАП, та є порушенням його прав та обізнаності.

Всі вказані порушення суд залишив поза увагою та прийняв незаконне рішення у справі.

Просить скасувати постанову судді, а провадження по справі закрити.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника адвоката Соботника В.Й., які просили скасувати постанову суду першої інстанції у зв`язку із істотними порушеннями закону, перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню і постанову судді необхідно скасувати з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник стверджували, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що протокол про адміністративне правопорушення не було вручено особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, а справу розглянуто без її участі, чим порушено право на захист. Вказують, що суд першої інстанції не прийняв до уваги, що в протоколі про адміністративне правопорушення не вірно вказано дату вчинення адміністративного правопорушення, що свідчить про складання протоколу через місяць після зазначеної події та неправильно зазначено адрес місця проживання, який в дійсності співпадає з адресом реєстрації, який вказаний у паспорті.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, однак не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В своїй апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 посилається на те, що не був належним чином повідомлений про розгляд справи, чим було порушено право на захист.

Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд звертає увагу на те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у розгляді справи є беззаперечним і випливає з вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Право на участь в судовому засіданні суду першої інстанції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлено ст.268 КУпАП, відповідно до якої, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається з мотивувальної частини постанови судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24.06.2020 року ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. За таких обставин, керуючись ст. 268 КУпАП, суд вважав, що справу доцільно розглянути у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що зі змісту матеріалів справи вбачається, що судові повістки направлялись ОСОБА_1 за адресом, який останній сам вказав при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №231367 від 05.05.2020 року, що підтверджується і відеофайлами, долученими до матеріалів справи з нагрудних камер працівників поліції.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення містить дані, які свідчать про те, що ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, та повідомлено про розгляд справи в суді м. Івано-Франківська.

Окрім того, в матеріалах справи наявні заяви ОСОБА_1 (а.с.10-11) адресовані суду про ознайомлення із матеріалами справи та отримання копії відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, в яких ОСОБА_1 власноручно зазначив свою адресу за місцем проживання АДРЕСА_3 , яка ж зазначена і в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.1).

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_1 (а.с.12), яке повернулось на адресу суду першої інстанції з відміткою - підписом ОСОБА_1 про отримання повідомлення суду про день та час розгляду справи.

Вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 надсилались повідомлення суду про день та час розгляду справи на адресу, яку він власноручно та особисто зазначив, що свідчить про те, що останній знав, що у встановленому законом порядку щодо нього складено протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення та те, що він притягується до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а також про день та час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.

Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 проте, що суд першої інстанції, безпідставно розглянув справу без його участі не відповідають дійсності, оскільки останній, будучи обізнаний про розгляд справи в суді, на неодноразові виклики до суду в судові засідання не з`явився без поважних на то причин.

Разом з тим, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення не оформлений належним чином та містить неправильність в частині зазначення часу вчинення правопорушення, а копія протоколу про адміністративне правопорушення на була вручена особі, яка притягається до адміністративної відповідальності у встановленому законом порядку, чим порушено її право на захист.

Апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи ОСОБА_1 про наявність суперечливих даних щодо часу вчинення адміністративного правопорушення та складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Зокрема, ОСОБА_1 звертає увагу на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що протокол складено 05.05.2020 року, а дату вчинення ним адміністративного правопорушення зазначено 05.04.2020 року, що дає підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог закону та відповідної Інструкції.

Апеляційний суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення дійсно має неправильність, яка стосується часу вчинення адміністративного правопорушення і в ньому помилково зазначено, що правопорушення було вчинено 05 квітня 2020 року, хоча в дійсності, відповідно до матеріалів справи, вбачається, що правопорушення, у вчиненні, якого звинувачується ОСОБА_1 , було вчинено 05 травня 2020 року. Разом з тим, апеляційний суд вважає, що вказана неправильність носить суто технічний характер та повинна була бути виправлена органом(особою), яка складала протокол про адміністративне правопорушення у встановленому порядку.

Крім того, в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 також стверджує, що в порушення вимог ч.2 ст.254 КУпАП він не отримав копію протоколу про адміністративне правопорушення.

Вирішуючи питання щодо вручення правопорушнику копії протоколу про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував, що поняття «кримінальне обвинувачення», яке використовується у статті 6 Конвенції, має автономний характер і його необхідно розуміти лише виходячи з положень Конвенції.

Подібне застереження означає, що виведення у законодавстві країн-учасниць з-під юрисдикції кримінальних судів певних видів правопорушень і віднесення їх до юрисдикції інших органів, що може означати визнання національним законодавцем таких проступків адміністративними, для Європейського Суду не матиме значення.

Визначення суті правопорушення та його ідентифікація як кримінального правопорушення здійснюється Європейським Судом не тільки з врахуванням того, що таке правопорушення відноситься до кримінального права у правовій системі держави, а і з врахуванням правової природи порушення, його характеру і ступеню суворості покарання, яке може понести правопорушник (справа "Озтюрк проти Німеччини", "Кемпбелл і Фелл проти Сполученого Королівства").

При цьому, Європейський суд неодноразово вказував на те, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки "право керувати автомобілем" є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки , мати захисника та інші.

Таким чином, керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховуючи практику Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" повинні застосовуватись судами, як джерело права, приймаючи до уваги правову природу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його характер і ступінь суворості передбачених стягнень, необхідно прийти до висновку, що особа, яка обвинувачується у вчиненні, вказаного правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, до яких відноситься право знати у якому правопорушенні її звинувачують, яке забезпечується шляхом вручення копії відповідного акту в якому викладено формулювання обвинувачення у вчиненні правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Зі змісту матеріалів справи вбачається, що копія протоколу про адміністративне правопорушення дійсно не була вручена ОСОБА_1 .

Зокрема, обидва екземпляри протоколів про адміністративне правопорушення (оригінал та його копія) знаходяться в матеріалах справи, що свідчить про грубе порушення вимог ч.2 ст.254 КУпАП (а.с.1-2).

В той же час, вручення копії протоколу про адміністративне правопорушення є важливою гарантією того, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ознайомлена зі змістом обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення та має можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.

Зокрема, зі змісту рішення Європейського суду по справі «Ґалстян проти Вірменії» вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення, який містить обвинувачення та є головним доказом по справі, повинен мати відомості про точний час, коли цей документ був пред`явлений особі, яка притягається до адміністративної відповідальності та чи мала вона достатній час на ознайомлення з ним.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: суть адміністративного правопорушення; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що законом передбачена можливість зробити у протоколі про адміністративне правопорушення запис про те, що правопорушник відмовляється підписати протокол, однак це не позбавляє уповноважену особу вручити правопорушнику копію протоколу про адміністративне правопорушення.

Інструкцією з оформлення органами доходів і зборів матеріалів про адміністративні правопорушення (надалі за текстом - Інструкція), затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 02 липня 2016 року № 566 деталізовано вимоги щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення та порядку його складення.

Згідно з п. 9, п. 11 розділу ІІ Інструкції протокол складається у двох примірниках. Один примірник протоколу під підпис вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення та вручення протоколу про адміністративне правопорушення належить до компетенції та обов`язку уповноваженої посадової особи, яка склала протокол та яка висуває обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.

При цьому, суд не може перебирати на себе функції обвинувачення та вчиняти процесуальні дії, обов`язок вчинити які за законом покладено на відповідну уповноважену особу, яка висуває обвинувачення та складає протокол про адміністративне правопорушення.

Зміст висунутого обвинувачення сформульовано відповідною посадовою особою у протоколі про адміністративне правопорушення, копія якого повинна бути вручена особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд приймає до уваги, що діючим КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року, не визначено порядок вручення протоколу про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності, апеляційний суд вважає, що при виконанні вимог щодо обов`язку вручити копію постанови про адміністративне правопорушення необхідно забезпечити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності реальну можливість отримати копію протоколу та ознайомитися зі змістом висунутого обвинувачення з метою організації ефективного захисту своїх інтересів.

Факт відмови правопорушника від отримання протоколу про адміністративне правопорушення повинен бути доведений посадовою особою, на яку покладено обов`язок вручити копію протоколу про адміністративне правопорушення.

Зокрема, вищевказаний факт може бути доведений відеоозаписом, яким зафіксована відмова правопорушника отримати копію протоколу про адміністративне правопорушення, письмова відмова правопорушника отримати копію відповідного протоколу або інші дані, які дозволяють встановити, що правопорушник безпідставно відмовився отримувати копію протоколу.

Крім того, у разі неможливості вручення копії постанови про притягнення до адміністративної відповідальності безпосередньо особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, відповідна посадова особа або компетентний орган повинні рекомендованим поштовим відправленням із повідомленням про вручення направити копію протоколу особі, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення за фактичним місцем її проживання.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від отримання копії протоколу про адміністративне правопорушення та підпису.

Разом з тим, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право розписатися за отримання протоколу про адміністративне правопорушення або відмовитися від підпису тільки після отримання копії протоколу про адміністративне правопорушення.

Вручення копії протоколу про адміністративне правопорушення є важливою гарантією того, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ознайомлена зі змістом обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення та має можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.

Зокрема, зі змісту рішення Європейського суду по справі «Ґалстян проти Вірменії» вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення, який містить обвинувачення та є головним доказом по справі, повинен мати відомості про точний час, коли цей документ був пред`явлений особі, яка притягається до адміністративної відповідальності та чи мала вона достатній час на ознайомлення з ним.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 278 КУпАП суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення повинен був вирішити питання про повернення матеріалів справи для належного оформлення та виконання вимог ч.2 ст.254 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у відповідності до вимог ч. 2 ст. 254 КУпАП обов`язок вручити протокол про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності покладається на відповідний орган, який складав протокол.

Відсутність в протоколі про адміністративне правопорушення даних про вручення копії протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності та ознайомлення зі змістом протоколу є правовою підставою для повернення матеріалів для належного оформлення, оскільки свідчить про істотне порушення права на захист.

Суд першої інстанції не звернув увагу на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД №231367 від 05.05.2020 року відсутні дані проте, що ОСОБА_1 отримав копію, що свідчить про істотне порушення права на захист.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції було досліджено відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції.

На відеозаписі відображено, що ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, роз`яснено правові наслідки відмови від проходження огляду на визначення стану сп`яніння, повідомлено про розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно нього в Івано-Франківському міському суді.

Разом з тим, зі змісту відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що на запитання ОСОБА_1 які дії будуть вжиті при його відмові підписати протокол, працівник поліції повідомила його, що в такому випадку копію протоколу йому буде надіслано за адресом його проживання.

Однак, копія протоколу про адміністративне правопорушення в подальшому не було надіслано ОСОБА_1 , що прямо підтверджується наявністю вищевказаної копії в матеріалах справи.

Відеозапис не містять даних про те, що працівники поліції намагались вручити ОСОБА_1 копію протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №231367 від 05.05.2020 року та вчиняли активні дії з приводу виконання вимог ч.2 ст.254 КУпАП.

У разі неможливості вручення копії постанови про притягнення до адміністративної відповідальності безпосередньо особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, відповідна посадова особи або компетентний орган повинні рекомендованим поштовим відправленням із повідомленням про вручення направити особі, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення його копію за фактичним місцем проживання.

Вручення копії протоколу про адміністративне правопорушення є важливою гарантією того, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ознайомлена зі змістом обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення та має можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.

Зокрема, в рішенні у справі "Ващенко проти України" Європейський суд вказав, що «"обвинувачення" для цілей пункту 1 статті 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру».

Апеляційний суд вважає, що невручення копії протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності та відсутність даних про роз`яснення їй змісту протоколу про адміністративне правопорушення свідчить про істотне порушення права на захист і є безумовною підставою для скасування рішення про притягнення такої особи до адміністративної відповідальності та закриття провадження.

Враховуючи стадію, на якій знаходиться розгляд справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, приймаючи до уваги, що на даний час не закінчився встановлений ст.38 КУпАП строк накладення адміністративного стягнення, виходячи з принципу верховенства права, який визначає правосуддя проявом вищої справедливості, апеляційний суд вважає за необхідне матеріали справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП повернути до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області для належного оформлення та виконання вимог ч.2 ст.254 КУпАП щодо вручення копії протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 245, 251, 278, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 червня 2020 року щодо ОСОБА_1 скасувати та прийняти нову постанову.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП повернути до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області для належного оформлення та виконання вимог ч.2 ст.254 КУпАП щодо вручення копії протоколу про адміністративне правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв