Єдиний унікальний номер № 225/5902/20
Провадження № 3/225/2085/2020
Дзержинський міський суд Донецької області
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 жовтня 2020 року м. Торецьк

Суддя Дзержинського міського суду Донецької області Челюбєєв Є.В., розглянувши матеріали, які надійшли від головного державного виконавця Торецького міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч. 3 ст. 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

13 жовтня 2020 року до Дзержинського міського суду Донецької області надійшов адміністративний матеріал стосовно ОСОБА_2 за ч. 3 ст.183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в якому зазначено, що він, який раніше піддавався адміністративному стягненню за правопорушення, передбачене ст.183-1 КУпАП, не сплачує аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлені рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 22 березня 2007 року, що призвело до виникнення заборгованості за період з 01.01.2020 року по 01.10.2020 року в сумі 20039 грн. 75 коп., сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання. Загальна сума заборгованості з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання складає 165895 грн. 19 коп.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його участі.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, зазначаю наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема, суть адміністративного правопорушення, інші відомості, необхідні для вирішення справи, тощо.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у даному випадку, передбаченого ч. 3 ст. 183-1 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

За правилами ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, ч. 3 ст. 183-1 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення правопорушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 183-1 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за несплату аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Із змісту ч. 2 ст. 183-1 КУпАП відповідальність по ній передбачена за несплату аліментів на утримання дитини з інвалідністю, дитини, яка хворіє на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісне орфанне захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, або на утримання дитини, яка отримала тяжкі травми, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три місяці з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

При цьому, відповідно до примітки, яка міститься в ст. 183-1 КУпАП під повторним вчиненням правопорушення у цій статті слід розуміти невжиття особою заходів щодо сплати аліментів протягом двох місяців з дня відбуття адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, призначеного з підстав, передбачених цією статтею.

Як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 складений 12 жовтня 2020 року. В частині протоколу про адміністративне правопорушення, де зазначена суть порушення, дії особи, яка притягується до адміністративної відповідальності кваліфіковані за ст. 183-1 ч. 3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яка вказує на повторне протягом року вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті.

Проте, в доведеність цього державним виконавцем в протоколі про адміністративне правопорушення № 6 від 12.10.2020 не зазначено інформації про вчинення ОСОБА_2 протягом року адміністративного правопорушення, передбаченого частинами першою або другою ст. 183-1 КУпАП, при цьому суду не надано відповідних судових рішень, які набрали законної сили про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частинами першою або другою ст. 183-1 КУпАП.

Отже, в матеріалах про адміністративне правопорушення відсутні докази, які б вказували на повторне протягом року вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого частинами першою або другою ст. 183-1 КУпАП.

Крім того, в матеріалах про адміністративне правопорушення відсутні відомості про відбуття ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, призначених за попереднім судовим рішенням, що позбавляє суд можливості перевірити в даному випадку кваліфікуючу ознаку повторності вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП.

Отже, в протоколі державний виконавець суть адміністративного правопорушення сформулювала не конкретно.

Європейський суд з прав людини, зокрема у рішенні від 6 вересня 2005 року в справі «Гурепка проти України», зазначив, що з огляду на усталену прецедентну практику, в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Наприклад, у рішенні Європейського суду з прав людини від 26.06.2008, ухваленому у справі «Ващенко проти України», зазначено: «Обвинувачення для цілей п. 1 ст. 6 конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п. 51)».

У рішенні від 25.07.2000, ухваленому у справі «Маттоціа проти Італії», детальніше прописано: «Обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення, а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак, у будь якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношення обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. «b» ч. 3 ст. 6 конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення».

Положеннями п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 визнано правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

Оскільки протокол складений без додержання вимог ст. 256 КУпАП, його необхідно повернути для усунення встановлених судом недоліків.

Керуючись ч.3 ст. 183-1, ст.256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення повернути головному державному виконавцю Торецького міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Фоменковій Г.Г.для усунення недоліків.

Після усунення недоліків справа може бути розглянута Дзержинським міським судом Донецької області.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Є.В. Челюбєєв