ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 661/1760/20 Головуючий у 1-й інстанції: Матвєєва Н.В.
Номер провадження: 33/819/274/20 Доповідач: Калініна О.В.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2020 року Херсонський апеляційний суд у складі судді Калініної О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Новокаховського міського суду Херсонської області від 15 травня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Новокаховського міського суду Херсонської області від 15 травня 2020 року ОСОБА_1 визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 420,40 грн.

26.06.2020 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В обгрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження посилається на те, що йому не було надіслано жодної повістки про виклик в судове засідання, і хоча в матеріалах справи наявні відомості про надіслання SMS-повідомлення про виклик до суду, однак стверджує, що їх він не отримував.

Вказує, що постанову суду отримав 17.06.2020 року, під час ознайомлення з матеріалами справи, в той час як йому стало відомо, що відносно нього вже винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.

Оскільки в постанові зазначено, що вона набирає законної сили 26.05.2020 року, у апелянта виникла необхідність в поновленні пропущеного строку, як такого, що пропущений з поважних причин для звернення до суду апеляційної інстанції.

За результатами апеляційного розгляду справи просить постанову судді скасувати, як таку, що винесена з порушенням норм процесуального права.

Свої вимоги мотивує тим, що після того, як його зупинили працівники поліції, він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального приладу «Драгер», оскільки вважав, що його результати можуть бути недостовірними, тому запропонував правоохоронцям доставити його до медичного закладу для проходження медичного обстеження на стан сп`яніння, проте поліцейськими було проігноровано його пропозицію, оскільки у них не було часу, та вони змусили його підписати наявні в матеріалах справи пояснення.

Стверджує, що суд у постанові не навів жодного доказу на підтвердження його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Посилається на рішення ЄСПЛ у справі «Михайлова проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Карелін проти Росії 2», «Озеров проти Росії», «Кривошапкін проти Росії», «Малофєєва проти Росії», і зазначає, що суд не має перебирати на себе « функції обвинувачення» .

Вказує, що ст. 266 КУпАП та інші нормативно- правові акти, перелічені в апеляційній скарзі передбачають, що оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я у випадку відмови водія від проведення огляду е обов`язковим.

Проте в матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, що на переконання захисника, свідчить про порушення поліцейськими вимог Інструкції.

Свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не викликалися, судом не допитувалися, а тому, на думку апелянта, їх пояснення не можуть бути покладені судом в основу судового рішення.

Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні положень ст. 251 КУпАП, оскільки він за своєю природою не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які підтверджують вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

ОСОБА_1 в судове засідання, призначене на 27.07.2020 року до суду апеляційної інстанції не з`явився.

Про дату та час апеляційного розгляду справи повідомлявся завчасно, належним чином, на електронну адресу суду подав заяву, в якій висловив прохання про розгляд справи у його відсутність, додатково вказав, що апеляційну скаргу підтримує в повному обсязі.

Згідно із ч.6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Зазначені обставини дають апеляційному суду підстави для здійснення апеляційного розгляду за відсутності апелянта.

Відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Положеннями ст. 285 КУпАП передбачено, що постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Вбачається, що справу розглянуто за відсутності ОСОБА_1 , відсутнє підтвердження вручення ОСОБА_1 копії постанови в межах строку на апеляційне оскарження, із матеріалів справи видно, що копію судового рішення апелянт отримав під час ознайомлення з матеріалами справи - 17.06.2020 року, тобто поза межами строку на апеляційне оскарження.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що зазначені апелянтом в клопотанні обставини слід визнати поважними та такими, що у своїй сукупності об`єктивно перешкодили ОСОБА_1 оскаржити постанову в межах 10-ти денного строку з моменту оголошення судового рішення, а тому апеляційний суд вважає можливим поновити апелянту строк на апеляційне оскарження.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У відповідності до ч.7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не оспорює факт керування транспортним засобом за викладених і встановлених судом обставин. Не оспорює апелянт і ті обставини, що йому було запропоновано пройти медичний огляд працівником поліції на місці зупинки мопеду із використанням технічного засобу «Драгер» у присутності двох свідків.

Також не оспорює ОСОБА_1 і ту обставину, що на час управління транспортним засобом мав ознаки алкогольного сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:

-порушення поліцейськими процедури направлення його на медичний огляд, так як не було запропоновано пройти його у закладі охорони здоров`я;

-відсутності направлення на медичний огляд у письмовій формі;

-недопустимості письмових пояснень свідків;

-неналежності протоколу про адміністративного правопорушення, як самостійного джерела доказу на підтвердження доведеності його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення.

Як слідує зі змісту постанови від 15.05.2020 року, ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 11.04.2020 року о 21.50 год. на трасі Херсон-Генічеськ, керував транспортним засобом «Honda dio» без номеру з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з рота, хитка хода, незв`язна мова, від проходження медичного огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушим п.2.5. ПДР, тим сам вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення, згідно положень ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху , а також іншими документами.

Судом на виконання вимог ст.ст. 245,252,280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясовано обставини вчинення адміністративного правопорушення, надано належну оцінку доказам, наявним в матеріалах справи.

Суд обґрунтовано поклав в основу рішення протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №025685 від 11.04.2020 року, в якому зафіксовано, що 11.04.2020 року о 21.50 год. ОСОБА_1 на 63 км. дороги Херсон - Генічеськ керував мопедом «Honda dio» без номеру з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з рота, хитка хода, незв`язна мова, від проходження медичного огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5. ПДР.

Протокол складено уповноваженою службовою особою, він містить відомості щодо особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, дату, місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, відомості щодо свідків, їх підписи, підпис поліцейського, що його склав, а також підписи ОСОБА_1 що відповідає положенням ст. 255, 256 КУпАП.

Зі змісту протоколу слідує, що ОСОБА_1 надав пояснення на окремому аркуші.

Протокол не містить будь-яких письмових заперечень чи зауважень ОСОБА_1 , як і не містить посилань на те, що поліцейські змушували його підписувати, як сам протокол чи надавати письмові пояснення, як про те вказує апелянт.

Із письмових пояснень, наданих ОСОБА_1 по суті скоєного правопорушення вбачається, що 11.04.2020 року о 21.50 год. він був зупинений працівниками поліції на автодорозі Херсон-Генічеськ, від проходження медичного огляду в медичному закладі та продути алкотестер «Драгер» відмовився, з правопорушенням згоден.

В поясненнях містить вказівка «написано власноручно», засвідчено підписом ОСОБА_1 (а.с. 4).

Факт написання письмових поясненнях, їх зміст, апелянт не оспорює.

А відтак, доводи про те, що відносно ОСОБА_1 зі сторони правоохоронців був психологічний примус, обумовлений необхідністю підписувати документи чи надавати пояснення слід визнати голослівними.

Дії правоохоронців ОСОБА_1 не оскаржував.

Твердження апеляційної скарги про те, що поліцейськими не дотримано процедури направлення водія на огляд на стан алкогольного сп`яніння є неприйнятними.

У відповідності до приписів ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного сп`яніння проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Згідно із положеннями п. 7 розділу I Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735 у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до приписів п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

У випадку відмови особи від огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, та відмови від проходження огляду на місці зупинки автомобіля, яка зафіксована у присутності двох свідків, уповноважена службова особа має право скласти протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Ретельний аналіз матеріалів справи про адміністаривне правопорушення дає підстави дійти висновку про те, що поліцейським було дотримано вимоги закону, які регламентують процедуру висловлення вимоги пройти такий огляд і фіксації відмови ОСОБА_1 від його проходження.

Так, із письмових пояснень наданих свідком ОСОБА_2 слідує, що в його присутності ОСОБА_1 від проходження медичного огляду в лікарні та продувати алкотестер «Драгер» відмовився та надав письмові пояснення про те, що вживав спирте (а.с.5).

Свідок ОСОБА_3 , надаючи письмові пояснення вказав, що у його присутності ОСОБА_1 від проходження огляду в лікарні та продувати алкотестер «Драгер» відмовився та поясним, що вживав спирте (а.с. 6).

Надані письмові пояснення свідків за своїм змістом узгоджуються між собою та з письмовими поясненнями наданими безпосередньо ОСОБА_1 , а також з тими обставинами, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, та які в своїй сукупності вагомо свідчать, як про дотримання поліцейськими процедури направлення водія на огляд з метою виявлення ознак алкогольного сп`яніння, так і достатності доказів на підтвердження факту відмови ОСОБА_1 від проходження зазначеного огляду.

Твердження апелянта про те, що суд не міг покласти в основу рішення покази свідків, оскільки вони не допитувалися в судовому засіданні є безпідставними, оскільки КУпАП не передбачає, що суд має приймати до уваги лише показання свідків, безпосередньо сприйнятих в суді.

Посилання в апеляційній скарзі на необхідність наявності в матеріалах справи направлення на проходження медичного огляду є неспроможними, так як направлення водія на медичний огляд складається у тому випадку, коли особа погоджується на його проходження, а безпосередньо сам акт огляду, складається уповноваженою особою за результатами проведення медичного огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.

Оскільки в даному випадку ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у тому числі в закладі охорони здоров`я, то сама по собі відсутність письмового направлення не має юридичного значення.

Сукупність наявних у матеріалах справи доказів, та покладених судом в основу рішення не викликає сумнівів у апеляційного суду щодо їх достовірності та достатності для доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Заявляючи вимогу про скасування постанови і закриття справи, апелянт при цьому не вказав з яких підстав, передбачених ст. 247 КУпАП він просить прийняти таке процесуальне рішення .

Доводи апеляційної скарги про відсутність в його діях складу правопорушення передбаченого ч 1 ст. 130 КУпАП через недотримання процедури проведення огляду на стан сп`яніння та фіксації відмови від його проведення не знайшли свого підтвердження і спростовуються покладеними в основу постанови доказами.

Не можна визнати підставою для скасування постанови те, що справу розглянуто за відсутності особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, оскільки, як вбачається ОСОБА_1 було достовірно відомо про складення щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, і що справа буде розглядатися у Новокаховському міському суді.

Вбачається, що суд направляв за місцем проживання за адресою, вказаною у протоколі судові повістки. Ця ж адреса вказана і в апеляційній скарзі.

Окрім того, апелянта було сповіщено про час та місце розгляду справи шляхом надіслання СМС повідомлень за номером телефону, зазначеним ним у письмових поясненнях, що прямо не заборонено нормами КУпАП.

Сукупність зазначених обставин свідчать про те, що суд вжив всіх можливих заходів щодо належного повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, а ОСОБА_1 , достовірно було відомо про наявність у провадженні Новокаховського міського суду Херсонської справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо нього, а тому він був зобов`язаний цікавитись відомостями про її рух.

Також апеляційний суд враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена по час і місце розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Пономарьов проти України»).

Враховуючи принцип судочинства, зазначений у практиці ЄСПЛ, а саме верховенство права, суд вправі дійти висновку про можливий розгляд справи за відсутності особи, яка притягалась до адміністративної відповідальності, оскільки затягування розгляду справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, якими є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, повага до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінне виконання своїх обов`язків, відповідальність перед суспільством.

Ст. 268 КУпАП не передбачено, що справа про адміністративне правопорушення має бути розглянута за обов`язковою участі особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

За викладених обставин, розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 не можна визнати достатньою та самостійною підставою для скасування постанови, оскільки це не перешкодило суду винести законне і обґрунтоване судове рішення.

Суд поклав в основу постанови лише докази, які були надані на його дослідження разом із протоколом про адміністративне правопорушення.

ОСОБА_1 забезпечено під час апеляційного розгляду право відстоювати свою правову позицію шляхом поновлення строку на апеляційне оскарження і забезпечення права надати свої пояснення, докази, заявити клопотання.

ОСОБА_1 в апеляційний суд не з`явився, тим самим відмовився від реалізації свого права надавати пояснення, подавати докази.

Нових доказів під час апеляційного розгляду апелянтом подано не було, клопотань про повторне дослідження доказів чи витребування нових доказів апеляційна скарга не містить.

Доводами апеляційної скарги висновки суду не спростовуються, суд належним чином оцінив надані йому докази та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Стягнення на ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції у межах строків, визначених ст. 38 КУпАП.

Дотримався суд і загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, визначених ст. 33 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а відтак апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову судді від 15.05.2020 року без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Новокаховського міського суду Херсонської області від 15 травня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Новокаховського міського суду Херсонської області від 15 травня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Копію постанови направити учасниками справи у порядку ст. 295 КУпАП.

Суддя

Херсонського апеляційного суду (підпис) О.В. Калініна