КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2020 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Васильєва М.А.,

за участю:

потерпілого ОСОБА_1

захисника Самань В.Г.

особа, щодо якої провадження закрито, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 на постанову Печерського районного суду м. Києва від 15 листопада 2019 року, якою провадження у справі щодо

ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу адміністративного правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А:

Як зазначено у постанові, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 16 липня 2019 року о 19.10 год. в м. Києві, на вул. Басейна, 56, керуючи автомобілем марки «МГ», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , порушила п.10.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, а саме: не дотрималась безпечного інтервалу, в результаті чого здійснила зіткнення з автомобілем марки «КІА» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 (водій ОСОБА_1 ). В результаті дорожньо-транспортної події транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Місцевий суд дійшов висновку про закриття провадження у справі, виходячи з аналізу доказів у справі, оскільки невинуватість ОСОБА_2 підтверджується поясненнями останньої, схемою ДТП, характером та локалізацією пошкоджень транспортних засобів, фотографіями з місця ДТП, з яких вбачається, що пошкодження бампера на автомобілі марки «МГ» могли утворитись тільки при розвитку подій, який викладений ОСОБА_2 .

Не погоджуючись з постановою суду, потерпілий ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, постановити нову постанову, якою закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності передбаченої ст. 124 КУпАП, у зв`язку зі сплином строку накладення адміністративного стягнення, відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, зазначивши у мотивувальній частині судового рішення про відсутність вини ОСОБА_1 .

В обґрунтування вимог апеляційної скарги потерпілий ОСОБА_1 зазначає про те, що з оскаржуваною постановою неможливо погодитись, вважає її такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права та невірним застосуванням норм матеріального права, що потягло за собою однобічне та неповне з`ясування судом дійсних обставин справи, їх не дослідження та не надання їм належної оцінки, внаслідок чого оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.

Так потерпілий ОСОБА_1 вказує на те, що фактично, у мотивувальній частині оскаржуваної постанови суд визнав його винуватим у скоєнні ДТП.

Апелянт звертає увагу суду на тому, що фото, надані ОСОБА_2 , протокол про адміністративне правопорушення, схема ДТП та його пояснення свідчать саме про зворотнє, адже з них вбачається, що смуги руху апелянт не змінював, рухався відповідно до знаку 5.16 «Напрямки руху по смугах», з другої смуги вул. Басейна здійснив проїзд перехрестя, продовжуючи рух на вул. Басейній, в той час, як ОСОБА_2 з третьої смуги вул. Басейна, в порушення знаку 5.16 «Напрямки руху по смугах», замість здійснення повороту з вул. Басейна на вул. Скоропадського, здійснила проїзд перехрестя в напрямку вул. Басейна, що призвело до зіткнення з його автомобілем.

На переконання апелянта, саме ОСОБА_2 , порушуючи знак 5.16, не дотрималась безпечного інтервалу між автомобілями та здійснила зіткнення, чим власне остання порушила вимоги п. 10.1 та п. 13.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Також апелянт наголошує на тому, що місцевим судом залишено без уваги письмові пояснення, відібрані у нього працівником поліції 16 липня 2019 року, які містяться у матеріалах справи, з обґрунтуванням вибору траєкторії руху транспортних засобів, з детальним аналізом дорожньої обстановки на час, що безпосередньо передував ДТП. Цей аналіз не суперечить схемі ДТП.

Окрім того, потерпілий ОСОБА_1 звертає увагу на те, що поліцейські перед складання протоколу щодо ОСОБА_2 , переглянули запис камери відеоспостереження, встановленої на перехресті, на якому трапилась пригода, та встановили дійсні обставини ДТП, які ним описані. Також з даним записом під час складання протоколу, було ознайомлено й ОСОБА_2 .

Як зазначає апелянт, місцевий суд двічі проігнорував клопотання ОСОБА_1 про пришвидшення розгляду справи та навіть не долучив останніх до матеріалів справи, і місцевим судом безпідставно було закрито провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП, за відсутності в її діянні складу адміністративного правопорушення, встановивши при цьому його вину, тоді як, місцевий суд мав закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності передбаченої ст. 124 КУпАП у зв`язку зі сплином строку накладення адміністративного стягнення, згідно ч. 2 ст. 38 КУпАП, встановивши при цьому вину ОСОБА_2 у вчиненні ДТП.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 слід задовольнити частково, з огляду на наступне.

Так відповідно до постанови, яка оскаржується, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що невинуватість ОСОБА_2 підтверджується поясненнями останньої, схемою ДТП, характером та локалізацією пошкоджень транспортних засобів, фотографіями з місця ДТП, з яких вбачається, що пошкодження бампера на автомобілі марки «МГ» могли утворитись тільки при розвитку подій, який викладений ОСОБА_2 (ас. 18-19).

Однак суд апеляційної інстанції вважає такий висновок помилковим, виходячи з такого.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Між тим, при розгляді даної справи суд першої інстанції цих вимог закону дотримався не в повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 328768 від 16 липня 2019 року, ОСОБА_2 16 липня 2019 року о 19.10

год. в м. Києві на вул. Басейна, 56, керуючи автомобілем марки «МG550» державний

номерний знак НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху не впевнилась в безпечності руху та не дотрималась безпечного інтервалу, та скоїла зіткнення з автомобілем марки «КІА» державний номерний знак НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушила вимоги п. 10.1, 13.1 ПДР України (ас. 1).

Пунктом 10.1 ПДР України передбачено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до п. 13. 1 ПДР України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Згідно з поясненнями потерпілого ОСОБА_1 , наданих після ДТП, він, керуючи автомобілем «KIA Cerato» державний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись по вул. Басейна зі сторони бульв. Лесі Українки, в сторону вул. Хрещатик, на перехресті вул. Скоропадського потрапив у ДТП. Він рухався у свій смузі, як в його автомобіль врізався, у лівий бік (водійські двері) автомобіль «MG» державний номерний знак НОМЕР_1 . Винною у вчиненні ДТП вважає водія автомобіля «MG» державний номерний знак НОМЕР_1 , який рухався з порушенням рядності (руху по смугах). Про зазначене свідчать також колеса обох автомобілів, які вказують на траєкторію руху автомобілів. Має припущення, що автомобіль «MG» рухався зі смуги, яка передбачала поворот на вул.. Скоропадського, а не на вул.. Басейна. Також вважає за необхідне повідомити, що на гарячій лінії МТСБУ йому повідомили, що в їх базах відсутній поліс страхування ОСАГО на авто з державним номером НОМЕР_1 (ас. 4).

З первинних пояснень водія ОСОБА_2 вбачається, що вона, керуючи автомобілем «MG» державний номерний знак НОМЕР_1 ., рухалась по вул. Басейна в бік Бессарабської площі згідно правил дорожнього руху, відчула удар з правої сторони правого переднього крила, одразу зупинилась та увімкнула аварійну світлову сигналізацію. По даній ситуації пояснила, що другий учасник ДТП, який рухався на автомобілі «KIA Cerato», державний номерний знак НОМЕР_2 не дотримувався бокового інтервалу під час руху та здійснив зіткнення з її автомобілем (ас. 3).

Під час апеляційного розгляду потерпілий ОСОБА_1 підтримав вимоги апеляційної скарги, пояснивши, що він рухався в другій смузі по вул. Басейна, здійснював проїзд перехрестя, з боку бульв. Лесі Українки. Перед перехрестям на вул. Скоропадського зупинився на червоний сигнал світлофору. Дорога являє собою чотири смуги для руху. Перші дві смуги, відділені від третьої та четвертої смуги острівцем. Перед перехрестям острівець зникає, і всі чотири смуги з`єднуються разом. Перші дві смуги руху були в напрямку вул. Басейна. Він знаходився в другій смузі руху та зупинився на червоний сигнал світлофору. Далі, після проїзду перехрестя вул. Скоропадського - вул. Басейна - три смуги руху. Зі сторони узбіччя знаходились запарковані транспортні засоби. Він, керуючи автомобілем «KIA Cerato» державний номерний знак НОМЕР_2 , знаходився у лівій смузі. Автомобіль під керуванням водія ОСОБА_2 в третій смузі руху, яка згідно з дорожнім знаком повинна була повертати на вул. Скоропадського. Він проїхав перехрестя відповідно до знаку «Напрямок по смугах», де для руху його автомобіля напрямок прямо. В подальшому він відчув скрегіт і зупинився. Він зачепив лівим бортом бампер і підкрилок правого колеса автомобіля під керуванням ОСОБА_2 .. В наслідок ДТП в його автомобілі було пошкоджено ліве крило, подряпини водійської двері (ліворуч), і трішки ззаді переднє ліве крило. Самого моменту зіткнення він не бачив, а тільки відчув. Коли він рухався до перехрестя, перебував в другій смузі руху, якомога лівіше, перша смуга руху була запаркована автомобілями. Третя і четверта смуги руху йшли на поворот в напрямку вул. Скоропадського з вул. Басейної. До перехрестя з вул. Скоропадського інших перехресть немає. Вперше автомобіль під керуванням водія ОСОБА_2 побачив за наслідками ДТП. Коли він ( ОСОБА_1 ) вийшов з автомобіля після ДТП, автомобіль під керуванням ОСОБА_2 був розташований ліворуч від його автомобіля. Під час руху на дорозі він виконував ПДР України та розраховував, що й інші учасники дорожнього руху виконують ці правила. Орієнтовно автомобіль під керуванням ОСОБА_2 перебував позаду лівого борту його автомобіля метрів за 10 метрів. Він рухався прямо, перелаштувався з другої смуги руху в третю смугу. На місці ДТП ОСОБА_2 була згідна на обоюдну вину. Він здійснював проїзд перехрестя з дотриманням вимог дорожнього знаку та дорожньої обстановки. Траекторію руху він не змінював.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та пояснила, що рухалась, керуючи автомобілем «MG» державний номерний знак НОМЕР_1 , з бульв. Лесі Українки, зупинилась перед світлофором. Позаду свого автомобіля марки «MG» інші транспортні засоби бачила, в т.ч. і автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , але не думала, що він так проїде, водій ОСОБА_1 перелаштувався за перехрестям. Її ( ОСОБА_2 ) автомобіль займав частину третьої смуги, але автомобіль перебував у другій смузі руху. Попереду автомобіля під керуванням ОСОБА_1 перебував білий мікроавтобус, який проїхав повз неї, тому вона була впевнена, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 проїде так само, паралельно до її автомобіля. Проте ОСОБА_1 не побачив автомобіль під її керуванням і тому в`їхав у нього. Вважає, що ОСОБА_1 хотів її випередити. Через потік інших транспортних засобів вона нічого не могла зробити. Саме ОСОБА_1 підрізав її автомобіль, а тому й зачепив. Автомобіль під її керуванням перебував рівно по відношенню до дороги. Вона не бачила автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , і не думала, що саме таким чином автомобіль під керуванням ОСОБА_1 проїде, адже був білий мікроавтобус, покажчики повороту не були увімкнені. Після того, як проїхав мікроавтобус, одразу, раптово, появився автомобіль під керуванням ОСОБА_1 .

Під час апеляційного розгляду захисник Самань В.Г., заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, пояснила, що в даному випадку працівники поліції повинні доводити винуватість особи. Що стосується схеми пригоди, зазначила про те, що саме ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «KIA Cerato» державний номерний знак НОМЕР_2 , здійснив маневр і перелаштувався в третій ряд, саме автомобіль під керуванням ОСОБА_1 здійснив наїзд на автомобіль під керуванням водія ОСОБА_2 , і він не заперечував цей наїзд. Якщо б такий наїзд здійснила ОСОБА_2 , був би значний удар. ДТП мало місце за перехрестям. ОСОБА_1 не бачив автомобіль під керуванням ОСОБА_2 . Також, не зрозуміло, де на схемі зазначено місце зіткнення, а також не зрозуміло, де на схемі зазначено саме перехрестя, його межі. Саме виходячи зі схеми пригоди, винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не підтверджується.

Відповідно до копії схеми організації дорожнього руху на проїзній частині вул. басейної в районі буд. 5-б у м. Києві та відеозапису, наданому апелянтом в суді апеляційної інстанції, проїзна частина вулиці Басейної являє собою дорогу з двостороннім рухом. При цьому в напрямку руху автомобілів під керуванням ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - 4 смуги руху, по яких, відповідно до наявних знаків «Напрямки руху по смугах», права крайня та друга смуга руху - напрямок руху прямо, за перехрестям - переходять у три смуги руху, які розділені подвійною суцільною смугою із зустрічним напрямком руху; третя та крайня ліва смуга руху - напрямок руху ліворуч (ас. 89-90, .

Згідно зі схемою ДТП, на якій зафіксовано розташування автомобілів після ДТП, автомобіль під керуванням ОСОБА_1 перебуває у крайній лівій смузі при закінченні проїзду перехрестя, а автомобіль під керуванням ОСОБА_2 - по відношенню до подвійної суцільної смуги, до якої автомобіль не доїхав, лівою частиною на зустрічній смузі руху, правою частиною - на крайній лівій смузі в напрямку руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 (ас. 2).

Зафіксоване розташування автомобілів підтверджується наявними у справі фотокартками (ас. 12-17,35-38).

Відповідно до зворотнього боку схеми ДТП в автомобілі під керуванням ОСОБА_1 пошкоджено: ліві передні двері, заднє крило, задній бампер (деформація, пошкоджено ЛФП); в автомобілі під керуванням ОСОБА_2 пошкоджено: праві переднє крило, передній диск колеса, передній бампер (ас. 2 зв.).

Наявні у справі докази в їх сукупності свідчать про те, що ОСОБА_2 на автомобілі дійсно порушила вимоги п. 10.1, 13.1 ПДР України, що перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі щодо зазначення у мотивувальній частині судового рішення про встановлення судом його вини є необґрунтованим, оскільки будь-яке рішення щодо ОСОБА_1 судом не приймалось.

Доводи захисника про те, що саме дії ОСОБА_1 призвели до ДТП, апеляційним судом не можуть бути взяти до уваги, оскільки протокол про адміністративне правопорушення за порушення ПДР України щодо ОСОБА_1 не складався, а тому наявність або відсутність в діях ОСОБА_1 порушень ПДР України не можуть бути предметом розгляду, оскільки суд першої інстанції розглядає справу в межах протоколу про адміністративне правопорушення, а суд апеляційної інстанції - в межах апеляційної скарги за результатами прийнятого судом першої інстанції рішення.

Враховуючи, що з моменту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, пройшло більше 3 місяців, відповідно до положень ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення не може бути накладено на винну особу, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_1 підлягає до задоволення частково, постанова місцевого суду - скасуванню, а провадження у справі - до закриття на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Печерського районного суду м. Києва від 15 листопада 2019 року, якою провадження у справі щодо ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу адміністративного правопорушення - скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду М.А. Васильєва