Справа № 647/1619/20
№ провадження 3/647/1319/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2020 року Суддя Бериславського районного суду Херсонської області Корсаненкова О.О., вивчивши матеріали справ про адміністративні правопорушення, які надійшли від Бериславського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Херсон Херсонської області, громадянки України, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою АДРЕСА_2 , працюючого не офіційно, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

у вчиненні правопорушень, передбачених ст.44-3 КпАП України,

встановив:

До Бериславського районного суду Херсонської області з Бериславського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області надійшли протоколи про адміністративне правопорушення, передбачені ст.44-3 КпАП України від 26.04.2020 року відносно ОСОБА_1 .

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнала та пояснила, що вона не працює у кафе-барі «SV», а лише проживає там тимчасово. 26.04.2020 року кафе не працювало. Коли прийшли працівники поліції, ОСОБА_1 з подругою просто сиділа та спілкувалася на вулиці за столиком, тому була без засобів індивідуального захисту та не мала при собі паспорта.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши адміністративні матеріали, судом встановлено наступне.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №275922, ОСОБА_1 26.06.2020 року о 23-40 год., знаходячись в приміщенні кафе-бар «SV», будучи особою, яка виконує обов`язки вказаного закладу, а саме бармен-офіціант, порушила вимоги санітарно-епідеміологічних норм встановлених санітарним лікарем України, та постанову КМУ №392 від 20.05.2020 року, а саме перебувала на своєму робочому місці без засобів індивідуального захисту, захисних окулярів, маски медичної чи распіратору, чим вчинила правопорушення, передбачене ст.44-3 КпАП України.

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №275923, що ОСОБА_1 26.06.2020 року о 23-40 год., знаходячись в с.Новоберислав у закладі кафе-бар «SV» по вул.Гагаріна, перебувала без засобів індивідуального захисту та не мала документу, що посвідчує особу, чим порушено вимоги п-п.2 п.3 постанови КМУ №392 від 20.05.2020 року.

До протоколу додано рапорт т.в.о. начальнику Бериславського ВП ГУНП в Херсонській області, з якого вбачається, що під час виїзду було відвідане кафе-бар «SV» 26.06.2020 року о 23-40 год., де було виявлено бармена ОСОБА_1 , яка перебувала на своєму робочому місці без вдягнутих засобів індивідуального захисту. В ході візуального огляду стало відомо, що заклад працює в повному режим, бармен запевняла, що кафе працює лише на половину. Під час складання протоколу на прохання надати документ, що підтверджують особу, відмовилася, за що відносно неї склали протокол про адміністративне правопорушення.

До протоколу також додано відеозапис з бодікамери працівника поліції, здійсненого під час оформлення адміністративного матеріалу від 26.06.2020 року.

Відповідно до ст.7 КпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст.245 КпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено в ст.252 КпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст.280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, ст. 44-3 КпАП України передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Згідно із п. 1 постанови КМУ №211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19» з 12.03.2020 в Україні встановлено карантин.

Відповідно до п.п. 1, 2 п.3 постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 20 травня 2020 року № 392 (із змінами, внесеними постановою КМУ №500 від 17.06.2020 року) з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, з 22 травня 2020 року до 31 липня 2020 року встановлено заборону перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно; перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус;.

Згідно із ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі Кобець проти України (з відсиланням на п.282 рішення у справі Авшар проти Туреччини (Avsar v. Turkey), згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Спираючись на положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах Лучанінова проти України (рішення від 09.06.2011 року, заява № 16347/02), Малофєєва проти Росії (рішення від 30.05.2013 року, заява №36673/04), Карелін проти Росії (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч. 4 ст. 121 КпАП України, суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного розумного сумніву в цьому, тоді як наявність такого розумного сумніву у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Отже, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Будь-які докази на спростовування пояснень ОСОБА_1 , що кафе-бар «SV» 26.06.2020 року не працював, а вона перебувала на його території із подругою, оскільки тимчасово проживає там, під час судового розгляду встановлені не були, оскільки з наданого відеозапису не вбачається, протилежного. На відеозаписі зафіксовано, як працівник поліції заходить на територію кафе-бару, де (на вулиці біля столику) перебувала тільки ОСОБА_1 із іншою дівчиною. Наявність інших людей на території кафе-бару або у його приміщенні відеозаписом не зафіксовано.

До матеріалів справи також не додано документів, що свідчили б про працевлаштування ОСОБА_1 у даному кафе-барі.

Перебування ж особи за місцем тимчасового проживання без засобів індивідуального захисту та документів, що посвідчують таку особу, не охоплюється диспозицією п.п. 1, 2 п.3 постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 20 травня 2020 року № 392, та відповідно не тягне за собою відповідальність, передбачену ст.44-3 КпАП України.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.247 КпАП України, обставина що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення є відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на вищезазначене, за відсутності достатніх та переконливих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.44-3 КпАП України, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку, що сукупністю доказів у справі не доведена наявність в діях останньої складу адміністративних правопорушень, а отже провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КпАП України.

Керуючись ст.ст. 1, 7, 44-3, 247- 249, 251, 252, 280 КпАП України, суд

постановив:

Провадження у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст.44-3 КпАП України відносно ОСОБА_1 закрити, за відсутністю події і складу адміністративних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Херсонського апеляційного суду через Бериславський районний суд Херсонської області.

Постанова набрала законної сили __________ 2020 року.

Суддя О.О.Корсаненкова