Справа № 755/5262/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" червня 2020 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Сазонова М.Г., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в м. Києві, про притягнення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 08 березня 2020 року о 16 годині 00 хвилин, керував транспортним засобом «BMW 5201» д.н.з. НОМЕР_1 по просп. Визволителів, 4 в м. Києві з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння кінцівок, неприродна блідість обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України.

У судовому засіданні, особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою провину не визнав, вказав, що 08 березня 2020 року о 16 годині 00 хвилин, керував транспортним засобом «BMW 5201» д.н.з. НОМЕР_1 , коли його зупинили працівники поліції, запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння, на що він відмовився. Крім того, вказав на суперечливі відомості, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а саме: час зупинки у постанові та протоколі працівники поліції зазначили різний, неправильно вказане звання поліцейського, зазначені різні адреси місця зупинки транспортного засобу, вказаної адреси місця зупинки, що у протоколі не існує, протокол не містить адреси проживання свідків, а також в ньому не вказаний диск з відеозаписом, який долучено до матеріалів справи.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини, на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, вина особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП повністю доведена, у розумінні ст. 251 КУпАП, належними та допустимими доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №085844, поясненнями свідків, відеозаписом з нагрудної камери інспектора УПП в м. Києві.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.), судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КпАП стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Для притягнення до відповідальності за ч. 2 ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 керував автомобілем з ознаками наркотичного сп`яніння. Відносно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП, в якому він поставив свій підпис, а отже був належним чином проінформований про характер і причини притягнення його до відповідальності, оскільки суть правопорушення викладена конкретно з ідентифікацією ключових деталей ймовірного діяння.

Відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103 (далі Порядок), визначено процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду.

Так, відповідно до п.п. 3, 4 даного Порядку, огляд проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом;

- лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно п. 6 Порядку, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Як вбачається з матеріалів про адміністративне правопорушення та відеозапису з нагрудної камери, працівниками патрульної поліції було запропоновано ОСОБА_1 проходження огляду на стан сп`яніння, проте він відмовився.

В той час, відповідно п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника міліції (поліції) пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Також в матеріалах справи наявні письмові пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які суд під сумнів не ставить, і з яких вбачається, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки вони цілком кореспондуються із дослідженими вище доказами.

Оскільки, як вбачається з протоколу, в ньому в повній мірі викладено суть правопорушення, зокрема він складений за відмову ОСОБА_1 від проходження освідування на стан сп`яніння в установленому законом порядку, що згідно ч. 2 ст. 130 КУпАП є самостійним складом правопорушення.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення повністю підтверджується зібраними у справі доказами.

Доводи ОСОБА_1 про помилки у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а саме: час зупинки у постанові та протоколі працівники поліції зазначили різний, неправильно вказане звання поліцейського, зазначені різні адреси місця зупинки транспортного засобу, вказаної адреси місця зупинки, що у протоколі не існує, протокол не містить адреси проживання свідків, а також в ньому не вказаний диск з відеозаписом, який долучено до матеріалів справи не можуть свідчити про недоведеністі вини ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП, а саме, відмову від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративне правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду, стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніше як через три місяці з дня його виявлення.

В зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку про закриття провадження по даному матеріалу на підставі ст. 247 п.7 КУпАП

На підставі викладеного, керуючись ст. 38, 130, 283 - 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення - закрити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: