ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/785/20 Справа № 199/3375/20 Суддя у 1-й інстанції - Щербина-Почтовик І.В. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Андрієнка С.В. на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 10 200 грн., з позбавленням права керування траспортними засобами на строк 1 рік та стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 420,4 грн.,

за участю:

особи, що притягується

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Андрієнка С.В.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2020 року водій ОСОБА_1 11 травня 2020 року приблизно о 02:40 годині в м. Дніпрі по пр. Мануйлівському, буд. 1 керував транспортним засобом «Nissan Primera», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «ДРАГЕР» проводився у присутності двох свідків. Результат огляду 0,84‰. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги зазначає, що не встановлено місце вчинення правопорушення: відповідно до протоколу пр. Мануйлівський, буд. 1, відповідно до пояснень ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 - вул. Мануйлівського в районі повороту на вул. Любарського. Вказує, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці та про відмову від такого огляду, а також щодо неможливості складання протоколу на місці та законних підстав доставлення ОСОБА_1 до ВП. Звертає увагу, що в матеріалах справи відсутній акт огляду на стан сп`яніння та працівники поліції всупереч вимогам Інструкції не доставили ОСОБА_1 до медичного закладу для проходження огляду. Зазначає, що письмові пояснення свідків та рапорт поліцейського не є належними доказами по справі. Звертає увагу, що ОСОБА_1 не було ознайомлено з протоколом, не роз`яснено його права під час складання протоколу, чим порушено його право на захист.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.

Згідно ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти законне вмотивоване рішення.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КУпАП; рапортами поліцейських; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; тестуванням на алкоголь до протоколу Драгер, відповідно до якого результат тесту 0,84 проміле; протоколом про адміністративне затримання АА № 139952; а також іншими наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів, наданих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.

Крім того, ОСОБА_1 не заперечує, зокрема, факт проходження відповідно до встановленого порядку за допомогою технічного засобу Драгер огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівників поліції.

Що стосується посилань захисника на те, що суд у оскаржуваному рішенні послався на письмові пояснення свідків та не допитав їх у судовому засіданні, слід зазначити наступне.

Суд першої інстанції на підтвердження винуватості посилається на письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , проте письмові пояснення свідків не є належними доказами правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, як вірно зазначив в апеляційній скарзі захисник, оскільки вказані особи у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, та судом апеляційної інстанції не беруться до уваги.

Разом з тим, наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Всупереч доводам захисника в матеріалах справи наявний акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який оформлено у відповідності до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.

Що ж стосується посилання захисника на те, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці та про відмову від такого огляду, а також щодо неможливості складання протоколу на місці та законних підстав доставлення ОСОБА_1 до віділення поліції, то вони є необгрунтованими, оскільки з протоколу АА № 139652 про адміністративне затримання та рапортів поліцейських слідує, що 11 травня 2020 року під час спілкування з водієм, а саме як було встановлено в подальшому ОСОБА_1 , у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння (запах з порожнини роту, порушення мови) на вимогу працівників поліції надати документи він відмовився та почав вести себе неадекватно, у зв`язку з чим був затриманий працівниками поліції та доставлений до відділу поліції для встановлення особи та складання протоколу про адміністративне правопорушення.

В матеріалах справи відсутні та захисником під час апеляційного перегляду не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, у зв`язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги є неприйнятними.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не було ознайомлено з протоколом про адміністративне правопорушення, спростовуються протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 418502, в якому наявний підпис ОСОБА_1 про те, що останній зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення ознайомлений, його копію отримав та із зазначеними у ньому відомостями згоден.

Інші доводи захисника оцінюються судом апеляційної інстанції як такі, що спрямовані на ухилення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При розгляді справи судом порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.

Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Андрієнка С.В. - залишити без задоволення.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду С.І.Крот