Справа №752/524/20 Головуючий в суді І інстанції - Валігура Д.М.
Провадження № 33/824/1311/2020 Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2020 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.

секретар: Ганжа В.В.,

за участю:

особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_2 на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 18 лютого 2020 року, якою провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

за ст.124 КУпАП - закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 22.12.2019 о 18 год. 10 хв. у м. Києві по просп. Науки, 1, керуючи т/з «TEMSA» д.н.з. НОМЕР_1 при зміні напрямку руху не переконався у безпечності, не звернувся за допомогою до інших осіб, що призвело до зіткнення з автомобілем «GEELY» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку. В діях ОСОБА_1 вбачається порушення п. 10.1 ПДР України.

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 18 лютого 2020 року закрито провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, потерпілий ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 18 лютого 2020 щодо ОСОБА_1 та направити справу на новий розгляд до Голосіївського районного суду міста Києва в іншому складі суду.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що при розгляді адміністративної справи суддя допустив неповноту з`ясування обставин справи, зокрема, потерпілий ОСОБА_2 не був у повному обсязі опитаний судом про обставини зіткнення автомобілів та про обставини заподіяння цим зіткненням матеріальної шкоди. Суд не дав можливості надати такі пояснення, а тому дійсні обставини правопорушення, здійсненого ОСОБА_1 , не з`ясував. Також, правопорушник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, не був опитаний судом, і пояснень по обставинах порушення ним правил дорожнього руху суду не надав. Судом було взято до уваги лише наявне письмове пояснення ОСОБА_1 , надане не суду, а на бланку управління патрульної поліції міста Києва, власноручно ним написане без вказівки на прізвище та посаду, на кого подавалося пояснення.

Окрім того апелянт зазначає, що в оскаржуваній постанові наведені письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , однак вказані свідки у судове засідання не викликались, про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві покази судом не попереджувались. Тому їх письмові пояснення не є належними доказами у справі.

Також, ОСОБА_2 звертає увагу на те, що постанова Голосіївського районного суду міста Києва від 18.02.2020 винесена без врахування того, що водій автобуса ОСОБА_1 порушив п. 10.1 та 10.6 ПДР України, здійснюючи правий поворот при з`їзді з середньої смуги руху на проспекті Науки з перетином правої крайньої смуги руху в напрямку заїзду на територію центрального автовокзалу в м. Києві. Оскільки водій повинен був перед початком маневру переконатися у тому, що зміна напрямку руху не створить перешкод чи небезпеки для інших учасників.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення ОСОБА_1 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги,

перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до положень ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності із ст.245, 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративні правопорушення має своєчасно, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності з законом. Суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі за змістом - ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Пункт 2.3 «б» передбачає, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пункт 10.1 ПДР передбачає, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Так, висновок, викладений у постанові Голосіївського районного суду м. Києва від 18 лютого 2020 року про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами: письмовими поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , схемою ДТП із зазначенням виявлених ушкоджень автомобілів та фотографіями з місця ДТП, поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

При цьому доводи апелянта про те, що ДТП сталася з вини ОСОБА_1 , який при здійсненні повороту із сусідньої смуги руху не пропустив автомобіль ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку та перекрив йому полосу руху спростовуються наявними в матеріалах провадження доказами.

Так, із пояснень ОСОБА_1 , наданих в суді апеляційної інстанції, який вину у вчиненні адміністративного правопорушення згідно протоколу не визнавав та пояснив, що 22 грудня 2020 року приблизно о 18-10 год. Правил дорожнього руху України не порушував, оскільки почав маневр повороту, завчасно увімкнувши покажчик повороту вправо, переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, оскільки будь-які автомобілі у сусідній правій смузі руху були припарковані і не рухались. Коли він майже закінчив маневр повороту вправо та заїзд на автостанцію, відчув удар в передню праву частину автобуса. З метою уникнення більш тяжких наслідків від даного зіткнення, різко вивернув кермо вліво, для того,щоб автомобіль під керуванням водія ОСОБА_2 не в`їхав в будку охоронника та не зачепив двох жінок, які стояли на узбіччі дороги.

Із письмових пояснень водія ОСОБА_2 вбачається, що він рухався правою смугою руху на АЗК Глуско, яка знаходиться на Либідській площі, перед в`їздом на Центральний автовокзал Київ, який знаходиться за адресою просп. Науки, Ѕ зі другої смуги для руху розпочав заїзд на територію автостанції пасажирський автобус д.н.з. НОМЕР_1 , помітивши, що передня частина автобуса повертає вправо, намагався уникнути зіткнення та трішки повернув вправо, але помітив перед собою дорожній знак і відразу вивернув кермо вліво. Після чого почув звук удару і зупинився.(а.с.6).

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції також були досліджені письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з яких вбачається, що саме автомобіль під керуванням водія ОСОБА_2 , який знаходився в правій полосі руху та був припаркований, розпочав рух, не пропустивши автобус, який заїжджав на автовокзал (а.с.4,5)

Також була досліджена схема ДТП та фотографія з місця пригоди.

Оцінюючи наведені та досліджені в ході судового розгляду докази сторін, з точки зору їх належності, допустимості, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про те, що в судовому засіданні не було доведено винуватість ОСОБА_1 у порушенні останнім п.10.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції зробив свої висновки щодо невинуватості ОСОБА_1 без з`ясування всіх обставин даної пригоди, є безпідставними, оскільки суд першої інстанції дослідив всі наявні в матеріалах докази та надав їм правильну оцінку, будь-яких клопотань про дослідження додаткових доказів матеріали провадження не містять.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_2 не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Отже підстав для скасування постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 18 лютого 2020 року про закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та визнання його винуватим у вчиненні вказаного правопорушення немає.

Доводи апеляційної скарги щодо невмотивованості постанови судді районного суду є необґрунтованими, оскільки у постанові судді зазначені мотиви ухвалення рішення про закриття провадження у справі з посиланням на відсутність беззаперечних доказів винуватості ОСОБА_1 у порушенні вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України.

Судове рішення є законним, обґрунтованим та вмотивованим, підстав для його скасування чи зміни не встановлено, а тому апеляційні вимоги ОСОБА_2 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 18 лютого 2020 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Рудніченко