Справа № 753/5629/20 Суддя в суді першої інст. - Коренюк А.М.
Провадження № 33/824/1854/2020 Суддя-доповідач - Полосенко В.С.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22травня 2020 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Полосенко В.С.,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 14 квітня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянинаУкраїни, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови судді І-ї інстанції, 01 березня 2020 року о 23 годині 40 хвилин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Ваз - 21099», державний номерний знак НОМЕР_1 , на перетині вул. Центральна та вул. Садова 163 (Дарницький район) в м. Києві, перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервонінні обличчя, нестійка хода.Від огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями порушив пункт 2.5 «а» ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КпАП України.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 14 квітня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить постанову першої інстанції скасувати та провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

Вважає, що суд І-ї інстанції порушив його право на справедливий суд, позбавивши його ознайомитись з матеріалами справи, бути присутнім у судовому засіданні та передчасно виніс постанову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що місцевий суд безпідставно відхилив його клопотання про передачу матеріалів справи в порядку ст.276 КУпАП за місцем його проживання до Тальнівського районного суду Черкаської області.

Зазначає, що у березні 2020 року він втратив роботу у м. Києві та був вимушений переїхати за місцем зареєстрованого проживання у с . Мошурів Тальнівського району Черкаської області. Вказує, що через карантинні заходи він був позбавлений можливості прибути до м. Києва на судовий розгляд справи.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце апеляційного розгляду повідомлений своєчасно та належним чином. В апеляційній скарзі він просив розглядати апеляційну скаргу у його відсутність.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на розгляд його справи судом, встановленим законом.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні п.1 ст.6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Місце розгляду справи про адміністративне правопорушення визначається відповідно до положень ст. 276 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Положення вищевказаної статті не передбачають можливості розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП за правилами альтернативної підсудності (за місцем проживання порушників або за місцем обліку транспортних засобів).

З огляду на наведене, на думку апеляційного суду, зміна підсудності розгляду справи про адміністративні правопорушення у спосіб, не передбачений законодавством, є порушенням права на розгляд справи судом, встановленим законом.

Враховуючи вищевикладене, всупереч доводам апеляційної скарги, суд І-ї інстанції, керуючись положеннями ст.276 КУпАП, надав належну правову оцінку поданому ОСОБА_1 клопотанню про передачу матеріалів справи до Тальнівського районного суду Черкаської області та цілком законно та обґрунтовано, з посиланням на практику ЄСПЛ, навів мотиви розгляду справи про адміністративне правопорушення саме Дарницьким районним судом м. Києва (за місцем вчинення адміністративного правопорушення) без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, з якими погоджується і суд апеляційної інстанції.

До того ж, відповідно до приписів ст.268 КУпАП при розгляді справ про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, явка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

Додана до апеляційної скарги копія витягу з трудової книжки, виданої на ім`я ОСОБА_1 , не може бути підставою для передачі справи до іншого суду, як того вимагає апелянт, та впливати на законність постанови.

Твердження ОСОБА_1 про порушення його права на справедливий суд в даному випадку не ґрунтується на вимогах закону та не знайшло свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Крім того, за змістом ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення має бути забезпечено всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Висновок суду про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, які суддя І-ї інстанції оцінив з точки зору їх належності та допустимості, зокрема:

- протоколом серії ДПР18 №536926 про адміністративне правопорушення від 02 березня 2020 року, яким зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому порядку в присутності двох свідків;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з яких вбачається, що вказані свідки події підтвердили, що в їх присутності водій ОСОБА_4 відмовився від проходження огляду на визначення стану сп`яніння у встановленому порядку;

- відеозаписом, на якому зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану сп`яніння у встановленому порядку, та прийшов до обґрунтованого висновку про достатність цих доказів, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про достатність вказаних доказів, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Суддею також враховано фактичні обставини справи, які знайшли своє підтвердження у вищевказаних доказах, і які свідчать про те, що 01 березня 2020 року о 23 годині 40 хвилин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Ваз - 21099», державний номерний знак НОМЕР_1 , на перетині вул. Центральна та вул. Садова 163 (Дарницький район) в м. Києві, перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервонінні обличчя, нестійка хода. Від огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

Достатніх доводів і належних доказів, які б спростовували правильність висновків судді щодо визнання винним та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП апеляційна скарга не містить.

Порушень вимог закону при складенні протоколу про адміністративне правопорушення та під час розгляду справи місцевим судом, які можуть бути підставою для скасування постанови судді, апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що постанова судді є законною та обґрунтованою, відсутні підстави для закриття провадження по справі, в зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Дарницькогорайонного суду м. Києва від 14 квітня 2020 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя В.С. Полосенко