Справа № 127/8575/20
Провадження № 33/801/424/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Михайленко А. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2020 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Войтко Ю.Б.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 18 травня 2020 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер: неможливо ідентифікувати, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 18 травня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп. на користь держави.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 364209 - 05.04.2020 року о 00.15 год. в м. Вінниці по вул. Соборна, 59, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Фольксваген, д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння.

За таких обставин суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 підтверджується вказаним протоколом про адміністративне правопорушення від 05.04.2020 року серії ДПР18 № 364209, висновком медичного огляду № 1059 від 05.04.2020 року, згідно якого у водія виявлено стан алкогольного сп`яніння.

Враховуючи особу ОСОБА_1 , який керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком медичного огляду № 1059 від 05.04.2020 року (1,03 проміле), в його діях наявні ознаки порушення вимог п. 2.9а ПДР України, чим він наражав на небезпеку інших учасників дорожнього руху, суд вважав, що достатнім для виправлення ОСОБА_1 та запобіганню вчиненню останнім нових правопорушень буде призначення адміністративного стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів.

Не погоджуючись з постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 18 травня 2020 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, а провадження у справі щодо нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що із викладеними в оскаржуваній постанові фактами в повній мірі він погодитись не може, а відтак вважає, що вона підлягає скасуванню. Вказує, що повістки про дату та час судових засідань він не отримував, про існування оскаржуваної постанови дізнався лише з реєстру судових рішень. Оскільки суд першої інстанції не дотримався принципів повноти та об`єктивності судового розгляду, вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за обов`язкової участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, допустився спрощеного підходу до розгляду справи, під час розгляду справи особа була позбавлена можливості користуватися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, що є неприпустимим, а тому вважає, що така постанова підлягає скасуванню з прийняттям судом апеляційної інстанції нової постанови.

Висновок суду про те, що його вина доведена належними та допустимими доказами вважає необґрунтованим та безпідставним. Так, в порушення вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» № 1452/735 від 09.11.2015, яка затверджена Наказом МВС та МОЗ (далі Інструкція № 1452/735) поліцейським порушено процедуру проходження на стан алкогольного сп`яніння, оскільки спочатку йому повинні були запропонувати пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестера на місці, а в разі відмови запропонувати проїхати до медичного закладу, однак таких дій поліцейські не проводили. В матеріалах справи відсутнє відповідне направлення, оскільки поліцейським воно не складалося. Вказане підтверджує, що поліцейський діяв незаконно та доставив його до закладу охорони здоров`я всупереч вимогам процедури огляду на стан сп`яніння, що встановлена вищевказаними нормативними актами.

Окрім цього, протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки в ньому не описано суті скоєного правопорушення, а відтак притягнення до адміністративної відповідальності за невстановлене порушення є неможливим. Згідно з п. 9 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 № 1376 (далі - Інструкція № 1376), при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення», при цьому суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол. Натомість у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення», поліцейський зазначив «…водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку в КЗ «ВОНД «Соціотерапія», в присутності лікаря - нарколога згідно з висновком медичного огляду № 1059 від 05.04.2020 року». Крім того, поліцейський у відповідності до ст. 266 КУпАП, Інструкції № 1452/735 зобов`язаний був в протоколі зазначити ознаки алкогольного сп`яніння, які ним були встановлені у особи водія, що в послідуючому йому давало право прийняти рішення щодо направлення такої особи на медичний огляд, зазначити конкретні дії водія щодо пропозиції пройти такий медичний огляд на місці зупинки т/з (в розумінні п. 7 Інструкції № 1452/735), що йому в послідуючому давало законні підстави направити особу водія до медичного закладу для проходження відповідного медичного огляду. Таким чином, у суду відсутні підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності, зважаючи нате, що достатніх доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, визначеного ст. 130 КУпАП під час розгляду адміністративного матеріалу в суді, - не здобуто, а ті що надані в якості підтвердження вчинення правопорушення, - є недостатніми та необґрунтованими з наведених вище обставин.

Апеляційний суд неодноразово повідомляв ОСОБА_1 та його захисника про розгляд справи15.06.2020, 03.07.2020 та 14.07.2020, проте вони в судове засідання не з`являлися, 12.06.2020 і 02.07.2020 ОСОБА_1 подав суду клопотання про відкладення розгляду справи. В судове засідання апеляційного суду 14.07.2020 не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги на постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, що відповідно до ст. 268 КУпАП не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, доводи апеляції, приходжу до висновку, що апеляція не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

За змістом ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст. 245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КпАП України).

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП забороняється керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

З матеріалів справи встановлено, що обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення від 05.04.2020 року серії ДПР18 № 364209, з якого судом встановлена дата, час і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Висновок КП «Вінницький обласний наркологічний диспансер» «Соціотерапія» № 1059 від 05.04.2020, що доданий до протоколу про адміністративне правопорушення, складений на відповідному номерному бланку, засвідчений підписом лікаря, який проводив огляд з прикладанням його печатки та печатки медичної установи, а тому суд не вбачає законних підстав ставити під сумнів висновки медичного обстеження, який свідчить, що водій ОСОБА_1 керував автомобілем під впливом алкогольного сп`яніння (1,01 - 1,03 проміле), що заборонено Правилами дорожнього руху. Доводів на спростування його правильності ОСОБА_1 суду не надав.

Суд першої інстанції неодноразово приймав міри для виклику ОСОБА_1 в судові засідання на 27.04.2020, 06.05.2020, 18.05.2020, проте останній в судові засідання не з`являвся, лише 21.04.2020 надіслав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, що призначений на 27.04.2020.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.

Європейський суд з прав людини у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник (зацікавлена особа) зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Таким чином, суд апеляційної інстанції не знайшов підтвердження доводів апелянта щодо порушення його процесуальних прав при розгляді справи судом першої інстанції, а порушення вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості апелянта у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, відсутні.

За таких обставин та з урахуванням положень статей 268, 294 КпАП України апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України, а відтак постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 18 травня 2020 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.294 КпАП України, Суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 18 травня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Ю. Б. Войтко