Справа № 137/439/20
Провадження № 33/801/401/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Желіховський В. М.
Доповідач: Міхасішин І. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Міхасішина І.В.,

за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника-адвоката Поворознюка Б.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Літинського районного суду Вінницької області від 21 травня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП,

встановив:

Згідно із протоколом серії АПР 18 № 539290 від 24 березня 2020 року про адміністративне правопорушення, 24 березня 2020 року близько о 09 год 00 хв гр. ОСОБА_1 в с. Багринівці по вул. Цимбалюка у невідведеному місці здійснював роздрібну торгівлю продуктами харчування, обслуговував населення в режимі відвідування всупереч п. 2.1 Протоколу №7 комісії ПТЕБНС Літинської райдержадміністрації та Постанови КМУ №215 від 17 березня 2020 року.

Дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч.1 ст.44-3 КУпАП - порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Постановою Літинського районного суду Вінницької області від 21 травня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 44-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420, 40 грн.

Таку постанову ОСОБА_1 оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

В апеляційній скарзі зазначав, що ні в протоколі про адміністративне правопорушення, ні в постанові суду не зазначено, які конкретно дії визнано порушенням умов карантину, не конкретизовано суть правопорушення, а диспозицією статті 44-3 КУпАП не охоплюється відповідальність за здійснення торгівлі у невідведеному місці. Суд в порушення норм процесуального законодавства прийняв до уваги відеозапис та фотографії, які до протоколу про адміністративне правопорушення не долучалися та не встановлено джерело їх походження.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Поворознюка Б.М., які апеляційну скаргу підтримали, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 здійснював торгівлю продовольчими товарами у невстановленому місці без засобів захисту.

З такими висновками погодитися неможливо.

Згідно із вимогами ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП під час провадження у справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне дослідження всіх обставин справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тощо, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 44-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Диспозиція ст. 44-3 КУпАП є бланкетною, а тому при вирішенні питання про притягнення до адміністративної відповідальності за цією статтею потрібно звертатися до конкретних правил і норм, які регулюють відносини боротьби з інфекційними хворобами.

Згідно з п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», (у редакції зі змінами від 16 березня 2020 року, на час вчинення правопорушення) № 211 від 11 березня 2020 року з 12 березня 2020 року до 3 квітня 2020 року на усій території України установлено карантин.

Згідно з п. 2.1 Протоколу № 7 позачергового засідання комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій Літинського району від 17 березня 2020 року починаючи з 17 березня 2020 року тимчасово зупинено роботу таких об`єктів загального користування незалежно від форми власності та підпорядкування, розташованих на території району до скасування обмежувальних заходів:

- центрів надання адміністративних послуг;

- фітнес-клубів, тренажерних залів. Басейнів, саун і лазень, спортивних майданчиків та стадіонів, оозважальних закладів;

- усіх торгівельних закладів, крім продуктових та побутової хімії, аптек ( при наявності в приміщенні 15 кв.м. на одного покупця), АЗС;

- ринків (крім продовольчої групи товарів);

- салонів краси, СПА-салонів, перукарень;

- ресторанів, закладів громадського харчування. В тому числі у готелях, барів, клубів, кафе, дискотек (в режимі відвідування);

- інших підприємств, закладів та установ незалежно від форми власності, які надають платні послуги населенню, не пов`язані з охороною здоров`я та життєзабезпеченням.

Згідно з довідкою виконавчого комітету Баграновецької сільської ради Літинського району Вінницької області від 24 березня 2020 року №179 на території Багриновецької сільської ради відведені для роздрібної торгівлі продуктами харчування на вулиці відсутні (а.с. 3).

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП виражається у порушенні конкретних правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, встановлених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Водночас за змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР 18 539290 ОСОБА_1 ставиться у вину роздрібна торгівля продуктами харчування у невідведеному місці, обслуговування населення в режимі відвідування всупереч п. 2.1 Протоколу №7 комісії ПТЕБНС Літинської райдержадміністрації та Постанови КМУ №215 від 17 березня 2020 року.

Проте, здійснення торгівлі у невстановлених місцях є самостійним складом правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 160 КУпАП України і статтею 44-3 КУпАП не охоплюється.

Також на підтвердження обставин порушення ОСОБА_1 2.1 Протоколу №7 комісії ПТЕБНС Літинської райдержадміністрації та Постанови КМУ №215 від 17 березня 2020 року на надано належних та допустимих доказів здійснення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності будь-якого із видів діяльності передбачених даною нормою, з матеріалів справи таких обставин не встановлено.

Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 24 березня 2020 року на даний час він тимчасово не працює, а 24 березня 2020 року в с. Багринівка в центрі села здійснював продаж продуктів харчування (а.с. 4).

В порушення частини 1 статті 256 КУпАП, в протоколі про адміністративне правопорушення вказано лише назву Постанови Кабінету Міністрів України №215 від 17 березня 2020 року, а не конкретний пункт цього документа, яким встановлено норми та правила, порушення яких скоєно ОСОБА_1 за обставин, викладених у протоколі.

Суд першої інстанції, визнавши ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, за відсутності відповідних посилань у протоколі про адміністративне правопорушення, встановив порушення ним вимог п.п. 3 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», (у редакції зі змінами від 16 березня 2020 року, на час вчинення правопорушення) № 211 від 11 березня 2020 року , яким заборонено з 00 год. 01 хв. 17 березня 2020 р. до 3 квітня 2020 р. роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення, крім роздрібної торгівлі продуктами харчування, пальним, засобами гігієни, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, засобами зв`язку, провадження банківської та страхової діяльності, а також торговельної діяльності і діяльності з надання послуг з громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту.

Тобто, вказаною постановою КМУ до суб`єктів зазначеної заборони віднесено не будь-яких осіб, а лише суб`єктів господарювання, якими згідно Господарського кодексу України є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Але як встановлено апеляційним судом, в обґрунтування провини ОСОБА_1 до протоколу не долучено письмових доказів, з яких би вбачалося, що він є фізичною особою-підприємцем або безпосереднім суб`єктом господарювання, що здійснює відповідну діяльність, а тому не може бути суб`єктом правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (Наприклад, у справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02)

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею.

Пунктом 2 ч.1 ст. 278 ЦПК України передбачено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Суд першої інстанції даної вимоги не дотримався.

Враховуючи викладене, встановлено, що обставини, які викладені в протоколі серії АПР 18 № 539290 від 24 березня 2020 року не відображають всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП об`єктивну сторону та суб`єкт, суть правопорушення не конкретизовано, при цьому суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним проступком визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка, згідно зі ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується при розгляді справ як джерело права, зокрема справу «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На суд покладено обв`язок з`ясування усіх обставин, за яких вчинено адміністративне правопорушення, яке було поставлено за провину.

Згідно з ч.7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи події і складу адміністративного правопорушення.

З аналізу зазначених вище доказів, суд дійшов висновку, що в даному випадку у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, тому провадження по справі слід закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

постановив:

Постанову Літинського районного суду Вінницької області від 21 травня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 44 -3 КУпАП скасувати.

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Міхасішин