КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №755/2166/20Головуючий у І інстанції: Старовойтова С.М.
Провадження №33/824/1798/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2020 року суддя Київського апеляційного суду Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 12 березня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 12 березня 2020 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, а провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

Також подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. В обґрунтування поданого клопотання зазначає, що після складання протоколу він уклав угоду з адвокатом Кабаєвим Г.В., який ознайомився з матеріалами справи та повідомив його, що справа ще не призначена до розгляду. В подальшому апелянт розірвав угоду з цим адвокатом. Не отримавши повідомлення від суду про час та місце розгляду справи, 04.04.2020 року на сайті судової влади дізнався про те, що справа розглянута за його відсутності, та винесена постаново про притягнення його до адміністративної відповідальності. Крім цього зазначає, що з 10.03.2020 по 13.03.2020 року перебував у відрядженні, що унеможливлювало його явку до суду.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до апеляційного суду протягом 10 діб з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляла клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, 01.02.2020 року щодо ОСОБА_1 складено протоколи про адміністративні правопорушення за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП.

11.02.2020 року ОСОБА_1 уклав договір про надання правничої допомоги з адвокатом Кабаєвим Г.В., який 13.02.2020 року ознайомився із матеріалами справи (а.с.15).

Також в матеріалах справи наявне зворотне повідомлення із підписом ОСОБА_1 про отримання ним 14.02.2020 року повістки про виклик до суду на 12 березня 2020 року, коли відбувся розгляд справи по суті.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" (974_256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності). При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи (рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 3.04.2008 р. заява №3236/03).

Суд апеляційної інстанції вважає, що ОСОБА_1 , достовірно знаючи про те, що у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності має відбутися судовий розгляд, мав змогу з`явитися у судове засідання, в значно коротший термін дізнатися про хід розгляду справи та прийняте судом рішення, ознайомитись з ним та реалізувати своє право на оскарження. Однак, апеляційна скарга була подана майже через місяць після винесення оскаржуваної постанови.

Крім цього, ОСОБА_1 не надає жодних документів на підтвердження свого перебування у відрядженні на дату проведення судового засідання.

За встановлених судом обставин наведені апелянтом причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду не можна визнати поважними, а тому у поновленні строку захиснику необхідно відмовити, а апеляційну скаргу разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 12 березня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, - повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Мосьондз