справа № 208/3198/20
провадження № 3/208/1954/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2020 р. м. Кам`янське

Суддя Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області Сушкова Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли із Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Дніпродзержинська, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

- за ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

13.05.2020 року о 21:30 год. ОСОБА_1 за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме: умисні дії психологічного характеру, що полягало у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою, та погрозах фізичною розправою, в наслідок чого ОСОБА_2 була завдана шкода її психологічному здоров`ю, чим порушив норми Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Діями ОСОБА_1 здійснено адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, згідно положень якої вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у скоєному правопорушення визнав частково, пояснив, що він дійсно 13.05.2020 р. був у себе вдома за адресою: АДРЕСА_1 , та між ним та його дружиною виникла сварка в ході якої він її оскорбляв, але не бив.

Вина правопорушника підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 437068 від 13.05.2020 року, поясненнями потерпілої ОСОБА_2 згідно яких, остання пояснила, що викликала поліцію у зв`язку з тим, що її чоловік ОСОБА_1 будучи на підпитку, оскорбляв її нецензурними словами, а також вдарив рукою її по обличчю, також вона пояснила, що даний факт насильства в сім`ї відносно неї був не вперше; також вина правопорушника підтверджується, копією терміновим заборонним приписом стосовно кривдника ОСОБА_1 від. 13.05.2020 р. серія АА № 152773, копією паспорта ОСОБА_1 , довідкою Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 22.05.2020 р. вих. № 46/8176, згідно якої, відносно ОСОБА_1 були складені протоколи про адміністративне правопорушення передбачені ч.1,ч.2 ст.173-2 КУпАП.

Розглянувши матеріали справи вважаю, що в діях ОСОБА_1 є ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

При призначенні адміністративного покарання, та враховуючи характер скоєного правопорушення, а також обставини, що обтяжують та пом`якшують вину правопорушника, вважаю можливим притягнути його до адміністративної відповідальності у вигляді адміністративного арешту, оскільки такий вид адміністративного стягнення для правопорушника ОСОБА_1 є достатнім і необхідним для його виховання.

Що стосується положень ст.326 КУпАП, якою передбачено, що постанова районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду (судді) про застосування адміністративного арешту виконується негайно після її винесення, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Ч.1 ст.294 КУпАП постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 23-1 цього Кодексу.

Проте, рішенням Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 30 жовтня 2014 року по справі Швидка проти України (Заява № 17888/12), яке, окрім іншого, розглядалося в аспекті можливості оскарження рішення суду по справі про адміністративне правопорушення, яким було призначено стягнення у вигляді адміністративного арешту, і ефективності застосування рішення апеляційного суду, в разі скасування рішення місцевого суду, було визначено таке.

п.44 суд вважає за належне розглянути цю скаргу за статтею 2 Протоколу №7, у якій зазначено таке:

1. Кожен, кого суд визнав винним у вчиненні кримінального правопорушення, має право на перегляд судом вищої інстанції факту визнання його винним або винесеного йому вироку. Здійснення цього права, включаючи підстави, на яких воно може бути здійснене, регулюється законом.

2. Із цього права можуть поширюватися винятки для передбачених законом незначних правопорушень або коли відповідну особу судив у першій інстанції найвищий суд, або коли її було визнано винною і засуджено після оскарження виправдувального вироку.

3. Суд зазначає, що апеляційна скарга заявниці на постанову від 30 серпня 2011 року, подана того ж дня, не зупиняла виконання судового рішення, а накладене стягнення було застосовано невідкладно. Це було зроблено відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким передбачено невідкладне виконання постанови лише, якщо вона стосується позбавлення волі. Якщо б покарання було іншим, рішення суду першої інстанції набрало б законної сили лише за відсутності апеляційної скарги упродовж встановленого законодавством строку або якщо б апеляційний суд залишив його без змін. Проте у цій справі перегляд судом апеляційної інстанції відбувся після того, як заявниця відбула у повному обсязі призначене судом першої інстанції покарання. Суд вважає незрозумілим, як такий перегляд на цій стадії міг ефективно виправити недоліки рішення суду нижчої інстанції.

4. Суд не оминає увагою той факт, що якби апеляційний суд скасував постанову суду першої інстанції, то заявниця могла вимагати на цій підставі виплати їй відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди. Проте такий ретроспективний та виключно компенсаторний засіб юридичного захисту не можна вважати заміною права на перегляд, закріпленого у статті 2 Протоколу №7. Інше рішення суперечитиме усталеному принципові практики Суду, згідно з яким Конвенція покликана гарантувати не якісь теоретичні або ілюзорні права, а права, які є ефективними на практиці (див., mutatis mutandis, вищезазначене рішення у справі Ейрі проти Ірландії(Airey v. Ireland), п. 24, та рішення у справі ОСОБА_3 проти Іспанії (Garciia Manibardo v. Spain), заява № 38695/97, п. 43, ECHR 2000II).

5. З огляду на вищевикладене Суд констатує, що у цій справі було порушення статті 2 Протоколу №7.

Таким чином, з метою недопущення порушення прав і свобод особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та якій обрано захід стягнення у вигляді адміністративного арешту, з урахуванням практики ЕСПЛ, суд вважає, що не слід виконувати постанову про застосування адміністративного арешту негайно після її винесення.

У зв`язку з цим необхідно надати ОСОБА_1 десятиденний строк для можливості оскарження даної постанови.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, Закону України «Про судовий збір» слід стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420,40 грн. на користь держави.

Керуючись рішенням Європейського суду з прав людини від 30 жовтня 2014 року по справі Швидка проти України (Заява № 17888/12), ст.2 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.24, 32-35, п.1 ч.1 ст.284, ст.326 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , визнати винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, притягнувши його до адміністративної відповідальності у вигляді адміністративного арешту на строк 5 (п`яти) діб.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 судовий збір в розмірі 420,40 грн. в дохід держави.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі через Заводський районний суд Дніпропетровської області апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Л.І. Сушкова