Справа № 648/1722/20
Провадження № 3/648/655/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2020 року смт. Білозерка

Суддя Білозерського районного суду Херсонської області Сокирко Л.М., при секретарі судових засідань Онофрійчук Л.О., з участю прокурора Бериславської місцевої прокуратури Херсонської області Шатунського В.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши в залі судових засідань № 4 Білозерського районного суду Херсонської області в смт. Білозерка Херсонської області матеріали, які надійшли від Управління стратегічних розслідувань в Херсонській області Департаменту стратегічних розслідувань про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Херсона, мешканця АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 172-6 частиною 1 КпАП України,

в с т а н о в и л а :

12 червня 2020 року до Білозерського районного суду Херсонської області на розгляд надійшов протокол про вчинення правопорушення, пов`язного з корупцією, передбаченого статтею 172-6 частиною 1 КпАП України за № 90/2020 від 10 червня 2020 року та про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 172-6 частиною 1 КпАП України.

У ході розгляду справи встановлено, що відповідно до витягу з наказу Державної установи «Північна виправна колонія (№ 90)» № 12 о/с від 24 березня 2016 року ОСОБА_1 з 28 березня 2016 року призначено на посаду молодшого інспектора (техніка з обслуговування інженерно-технічних засобів охорони) відділу інженерно-технічних засобів охорони, зв`язку та інформатизації установи.

Згідно витягу з наказу Державної установи «Північна виправна колонія (№ 90)» № 49 о/с від 10 листопада 2016 року ОСОБА_1 з 10 листопада 2016 року призначено на посаду молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки установи.

Наказом Державної установи «Північна виправна колонія (№ 90)» № 68 о/с від 30 листопада 2017 року ОСОБА_1 присвоєно чергове спеціальне звання «сержант внутрішньої служби».

Згідно з підпунктом «д» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» особи рядового і начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби є суб`єктами відповідальності, за правопорушення, пов`язані з корупцією.

Згідно наказу начальника Державної установи «Північна виправна колонія (№ 90)» № 50 о/с від 27 квітня 2018 року ОСОБА_1 30 квітня 2018 року було звільнено з посади молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки Державної установи.

2 травня 2018 року ОСОБА_1 під особистий підпис отримав трудову книжку та військовий квиток.

Таким чином, на виконання вимог частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 зобов`язаний був до 23:59 годин 31 березня 2019 року включно подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за 2018 рік (після звільнення).

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру осіб, уповноважених на виконання функцій держави та місцевого самоврядування, ОСОБА_1 подав до Реєстру декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, як особа, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за 2018 рік (після звільнення) - 9 липня 2019 року об 11:58.

Отже, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена частиною 1 статті 172-6 КУпАП, а саме: несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину в інкримінованому йому правопорушенні визнав повністю, надав пояснення, які аналогічні складеному протоколу. Додатково вказав, що не подав вчасно декларацію так як забув про необхідність її подання. Про необхідність подачі декларацій він був обізнаний, комп`ютерною технікою з доступом до мережі «Інтернет» забезпечений та повідомлення про те, що він має подати декларацію і в які терміни на його адресу надходили.

Заслухавши ОСОБА_1 , висновок прокурора щодо обгрунтованості притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, дослідивши протоколи та додані до них матеріали, приходжу до наступного.

Факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення підтверджується наступними доказами: письмовими поясненням ОСОБА_1 ; копією розписки про отримання оригіналів документів та доведення до відома обов`язку подання декларації; копіями відомостей ознайомлення з вимогами антикорупційного законодавства; розпискою про отримання трудової книжки; копією листа Національного агентства з питань запобігання корупції від 8 травня 2020 року № 07-1000; іншими матеріали справи.

Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_1 (згідно витягу з наказу Державної установи «Північна виправна колонія (№ 90)» № 12 о/с від 24 березня 2016 року) з 28 березня 2016 року призначено на посаду молодшого інспектора (техніка з обслуговування інженерно-технічних засобів охорони) відділу інженерно-технічних засобів охорони, зв`язку та інформатизації установи.

Наказом цієї ж установи за № 49 о/с від 10 листопада 2016 року ОСОБА_1 з 10 листопада 2016 року призначено на посаду молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки установи. Наказом за № 68 о/с від 30 листопада 2017 року ОСОБА_1 присвоєно чергове спеціальне звання «сержант внутрішньої служби».

У відповідності із підпунктом «д» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» особи рядового і начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби є суб`єктами відповідальності, за правопорушення, пов`язані з корупцією.

Відповідно до наказу начальника Державної установи «Північна виправна колонія (№ 90)» № 50 о/с від 27 квітня 2018 року ОСОБА_1 30 квітня 2018 року було звільнено з посади молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки Державної установи.

2 травня 2018 року ОСОБА_1 під особистий підпис отримав трудову книжку та військовий квиток.

У відповідності до чинного законодавства днем припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування є день видачі трудової книжки суб`єкту декларування.

Відповідно до статті 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Статтею 116 КЗпП України визначено, що про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Таким чином, на виконання вимог частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 зобов`язаний був до 23:59 годин 31 березня 2019 року включно подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держав або місцевого самоврядування, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за 2018 рік (після звільнення).

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру осіб, уповноважених на виконання функцій держави та місцевого самоврядування, ОСОБА_1 подав до Реєстру декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, як особа, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за 2018 рік (після звільнення) - 9 липня 2019 року об 11:58.

Крім того, у судовому засіданні ОСОБА_1 повідомив, що був обізнаний з вимогами Закону України «Про запобігання корупції», у тому числі з вимогами фінансового контролю, передбаченими частиною 2 статті 45 цього Закону.

Також про обізнаність щодо порядку та алгоритму подачі декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави та місцевого самоврядування, вміння ОСОБА_1 працювати у Єдиному державному реєстрі осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, свідчить той факт, що ним 4 квітня 2017 року та 14 березня 2018 року своєчасно та успішно подано щорічні декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2016 -2017 роки.

Згідно з листами ДП «Українські спеціальні системи» від 19 лютого 2019 року

№ 07-363 та № 07-1000 від 8 травня 2019 року у період з 8 жовтня 2018 року по 8 травня 2019 року портал інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» функціонував у штатному режимі.

Перебої в роботі Реєстру спостерігалися з 08:00 год. до 10:08 год. 11 грудня 2018 року через недоступність DNS-серверу із мережі Інтернет.

Починаючи з 4 березня 2019 року у окремих користувачів при роботі з ІТС Реєстр спостерігались помилки, які в повній мірі були усунуті 6 березня 2019 року о 14:40 год.

Інших технічних несправностей та перебоїв у роботі ІТС Реєстр, які б завадили поданню документів до ІТС Реєстр у період з 1 січня 2019 року по 31 березня 2019 року не зафіксовано.

Таким чином, ОСОБА_1 мав фізичну та технічну можливість своєчасно подати декларацію особи (після звільнення), уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, а поважні причини щодо несвоєчасного подання відсутні.

Одним із основоположних принципів діяльності із запобігання і протидії корупції є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, оскільки ці правопорушення несуть негативні наслідки, які можуть виявитися у підриві авторитету державних органів та органів місцевого самоврядування та зашкодити суспільним інтересам, отже таке правопорушення не може бути визнане як малозначне.

Відповідно до статті 9 КпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 10 КпАП України, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Склад вказаних правопорушень є формальним, тобто таким, який не передбачає наслідків як обов`язкового елементу об`єктивної сторони, в той час як обов`язковим елементом об`єктивної сторони формального складу завжди є діяння.

Об`єктивна сторона частини 1 статті 172-6 КпАП України встановлює адміністративну відповідальність за порушення вимог щодо вимог фінансового контролю: несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Крім того, суб`єктивна сторона у формі непрямого умислу частини 1 статті 172-6 КпАП України полягає у тому, що ОСОБА_1 був обізнаний з вимогами фінансового контролю, попереджений про відповідальність за невиконання цих вимог, передбачених Законом України «Про запобігання корупції», зокрема про строки подачі декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (після звільнення) наслідками за порушення цих вимог, а також про алгоритм необхідних дій в Реєстрі для подання щорічної декларації, але свідомо допускав настання негативних наслідків.

Отже, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена частиною 1 статті 172-6 КпАП України, а саме: несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та строки притягнення його до адміністративної відповідальності не закінчилися.

Обираючи вид адміністративного стягнення, суд урахував характер вчинених правопорушень, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, які пом`якшують та обтяжуть відповідальність.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність правопорушника є його щире каяття.

Обставин, що обтяжують відповідальність правопорушника суд не встановив.

З урахуванням викладеного та, діючи в межах санкції частини 1 статті 172-6 КпАП України, вважаю необхідним застосувати до ОСОБА_1 стягнення у виді мінімального штрафу на користь Держави.

Відповідно до частини 1 статті 40-1 КпАП України, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір.

Керуючись статтями 40-1, 172-6 ч. 1, 283-285 КпАП України, Законом України "Про запобігання корупції", Законом України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України",

п о с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 визнати винуватим в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КпАП України та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 420 грн 40 коп.

Постанова може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду протягом 10 днів через Білозерський районний суд Херсонської області.

Суддя: Сокирко Л.М.

Постанова набрала чинності____________________________