П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2020 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за протоколом серії АПР18 №151215 від 26.05.2020, які надійшли від Ужгородського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області відносно громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Зі змісту протоколу серії АПР18 №151215 від 26.05.2020 вбачається, що 14.05.2020 близько 23 год. 00 хв. гр. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , наніс рукою легке тілесне ушкодження в область правої кісті руки гр. ОСОБА_2 , чим вчинив дії, що порушують громадський порядок, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Окрім того, інформація щодо часу та місця розгляду зазначеної справи розташована на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за посиланням: https://court.gov.ua/fair/sud0712.

Дослідивши матеріали справи, доходжу наступного висновку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, допиту свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією ст. 173 КУпАП передбачена відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Частиною 2 статті 9 КУпАП передбачено, що адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Спричинення тілесних ушкоджень виходить за межі адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, так як у таких діях правопорушника є ознаки кримінального правопорушення за наявності у них тілесних ушкоджень.

Заподіяння тілесних ушкоджень, умисне завдання ударів, побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, тягнуть за собою відповідно до ст. ст. 121-126 КК України кримінальну відповідальність.

В пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 22.12.2006 року "Про судову практику у справах про хуліганство" зазначено, що суди не повинні застосовувати заходи адміністративного стягнення, передбачені ст. 173 КпАП, щодо осіб, дії яких містять ознаки злочинів (самоправство, завдання побоїв, заподіяння легких тілесних ушкоджень та ін.) або проступків, що не є дрібним хуліганством.

Заподіяння умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження без обтяжуючих обставин, умисного легкого тілесного ушкодження, умисного завдання удару, побоїв або вчинення інших насильницьких дій, без обтяжуючих обставин, охоплюються ч. 1 ст. 122, ст. 125, ч. 1 ст. 126 КК України.

Згідно ч. 4 ст. 26 КПК України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

За фабулою протоколу працівником поліції вказується, що потерпілий ОСОБА_2 отримав легке тілесне ушкодження. Разом з тим, до матеріалів справи не долучений відповідний медичний висновок, який би конкретизував характер отриманих тілесних ушкоджень. Не долучено також заяви потерпілого, якщо така наявна, щодо вчинення відносно нього кримінального правопорушення та відповідно постанови про закриття кримінального провадження за результатами перевірки вказаних у заяві потерпілого обставин органом досудового розслідування.

Враховуючи відсутність відомостей про те, що потерпілий дійсно отримав тілесні ушкодження та відомостей щодо наявності заяви потерпілого щодо вчинення відносно нього кримінального правопорушення, суд дійшов висновку про передчасність рішення працівника поліції, який складав протокол, який не є фахівцем в галузі медицини, про незначний характер тілесних ушкоджень, яких зазнав потерпілий та про відсутність в діях ОСОБА_1 ознак кримінального правопорушення без проведення відповідного судово-медичного експертного дослідження ступеню тяжкості тілесних ушкоджень отриманих потерпілим.

Згідно ч. 2 ст. 9 КУпАП адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

З огляду на викладене суддя позбавлений можливості вирішити питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності без прийняття відповідними службовими особами вищезазначеного процесуального рішення та надання відповідних вищевказаних відомостей.

Аналізуючи положення Кодексу України про адміністративне правопорушення (КУпАП), слід зазначити, що він є кодексом, який містить норми матеріального права і одночасно з цим є процесуальним кодексом. Разом з цим, КУпАП, як процесуальний кодекс, не передбачає для суду можливість перекваліфікувати дії правопорушника з більш тяжкого адміністративного правопорушення на менш тяжкий, і навпаки.

Відповідно до абз.5 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005р. №14, визнана правильною практика тих судів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративне правопорушення ,складені неуповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст.256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

Зазначене порушення процедури запровадження справи про адміністративне правопорушення підлягає усуненню посадовою особою, яка склала протокол, а тому матеріали справи слід повернути до Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області - для доопрацювання.

На підставі викладеного, керуючись ст.278, ст. ст.283,284,294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Cправу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ознаками вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення повернути до Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області для належного оформлення.

Після доопрацювання матеріали справи повернути до суду для розгляду її по суті.

Постанова апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Фазикош