ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/695/20 Справа № 186/505/20 Суддя у 1-й інстанції - Янжула С. А. Суддя у 2-й інстанції - Кононенко О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2020 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Кононенко О.М., за участю: особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянув у відкритому судовому засіданні його апеляційну скаргу на постанову судді Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 21 травня 2020 року, щодо :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

При обставинах встановлених місцевим судом ОСОБА_1 визнано винним за те, що 10 квітня 2020 року о 17:00 годині ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 , будучи особою, що підписала інформаційну згоду на карантин (самоізоляцію), покинув межі карантину (самоізоляції), які були вказані в згоді, чим порушив вимоги постанови головного державного санітарного лікаря України МОЗ від 21 березня 2020 року № 2 та ст. 20 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" та п.п. 17 п. 2 постанови КМУ Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 від 11 березня 2020 року № 211.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді та закрити провадження за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вказує, що інкримінованого правопорушення він не вчиняв. Зазначає, що суд першої інстанції розглянув справу за його відсутності, чим порушив його право на захист. Також зазначає, що коли до нього підійшли працівники поліції, він надав дані про себе, однак протокол про адміністративне правопорушення йому не пред`являли. Крім цього вказує що в протоколі відносно нього зазначене невірне посилання на конкретну норму закону щодо дотримання вимог в умовах карантину, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП. Вказує, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в своїх пояснення не вказали його імені та прізвища, при цьому в присутності цих свідків, він ніби то відмовився від підпису протоколу, складеного 15 квітня 2020 року, в той час, як того дня він перебував вдома. Зазначає, що згідно рапорту працівника Першотравенського ВП, 10 квітня 2020 року о 17.25 годині, поступив дзвінок, згідно якого, особи, які повинні знаходитись на самоізоляції, знаходяться без засобів індивідуального захисту, проте ніяких прізвищ не вказано.

В судовому засідання в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 додав, що спільно проживає в орендованій квартирі, разом їх там проживає п`ять осіб, проте, в час, зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення, він не залишав приміщення квартири, а тому не порушував правил карантину.

Вислухавши ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги закону судом першої інстанції належним чином не дотримані.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції належним чином не з`ясував обставини справи, та не надав належної оцінки наданим доказам, що потягло передчасний висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст.ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За вимогами ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Вважаю, що суддею першої інстанції не в повній мірі було дотримано вимог зазначеної правової норми.

Так, положення статті 44-3 КУпАП встановлюють адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 із внесеними змінами станом на 10 квітня 2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 року до 24 квітня 2020 року на усій території України встановлено карантин.

Підпунктом 17 пункту 2 цієї постанови передбачено заборону до 24 квітня 2020 року самовільно залишати місця обсервації (ізоляції).

Відповідно до п. 4 цієї постанови особи, які потребують самоізоляції, зобов`язані постійно перебувати у визначеному ними місці самоізоляції, утримуватися від контакту з іншими особами, крім тих, з якими спільно проживають.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №171872 від 15 квітня 2020 року щодо ОСОБА_1 , в ньому не вказано, яким саме чином останній покинув межі карантину (самоізоляції), те де саме знаходився ОСОБА_1 , тобто не розкрита суть інкримінованого останньому адміністративного правопорушення.

Крім цього, пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зводяться до того, що останні бачили у вікно певних осіб, які перебували у дворі будинку, проте жоден із вказаних вище свідків в своїх поясненнях не вказав, що саме ОСОБА_1 перебував на подвір`ї, порушуючи правила карантину.

Наявність вказаних недоліків протоколу про адміністративне правопорушення, у даному випадку, були підставою для суду першої інстанції для повернення такого протоколу для дооформлення, проте суд дані дії не вчинив і вказані обставини не з`ясував.

Усунути дані недоліки апеляційний суд на даній стадії розгляду справи не має можливості, а тому апеляційний суд розглядає справу за наявними матеріалами.

Таким чином, за наведеного, з`ясувати питання визначенні в ст. 280 КУпАП і усунути наявні суперечності щодо місця вчинення інкримінованого адміністративного правопорушення і об`єктивну сторону цього правопорушення в апеляційній інстанції не надається можливим, що на підставі наявних доказів позбавляє апеляційний суд встановити поза розумним сумнівом наявність або відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

З огляду на викладене, приходжу до висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, а відтак, і відсутність в його діянні складу даного адміністративного правопорушення, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, вважаю необхідним постанову судді скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу даного адміністративного правопорушення в діях останнього.

Керуючись п. 1 ст. 247, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 21 травня 2020 року щодо ОСОБА_1 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Кононенко