Справа №461/3267/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2020 року м. Львів.

Суддя Галицького районного суду м. Львова Юрків О.Р.,

за участю представника митниці Лубоцького Б.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно,-

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, приватного підприємця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , закордонний паспорт НОМЕР_1 , виданий 02.08.2017 року, орган видачі 3210,

за ст. 471 Митного Кодексу України,-

В С Т А Н О В И В:

12.03.2020 року о 14 год. 53 хв. ОСОБА_1 прямуючи з України в Республіку Польщу заїхав по смузі руху «зелений коридор» на митний пост «Краківець» Галицької митниці Держмитслужби, в якості водія автомобіля марки «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_2 . При митному контролі та огляді у ОСОБА_1 та його пасажира ОСОБА_2 встановлено наявність валюти в еквіваленті 10000 (десять тисяч) євро, що не перевищує дозволену до вивезення норму готівки, а також 27000 (двадцять сім тисяч) доларів США, що перевищує дозволену до вивезення норму готівки визначену постановою Національного банку України № 3 від 02.01.2019 pоку, а також підлягає обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України та у відповідності до п.18 постанови Національного банку України №5 від 02.01.2019 р. вимагає документи, що підтверджують зняття готівки з рахунків у банках (фінансових установах) на ту суму, що перевищує 10000 євро,чим порушено вимоги ст. 8 Закону України «Про валюту та валютні цінності».

Вказана валюта належить ОСОБА_1 , її наявність було встановлено під час перерахунку валюти в службовому приміщенні митниці, що знаходилась у особистій сумці та пред`явлена особисто ОСОБА_1 . Документів, що підтверджують зняття готівки з рахунків у банках (фінансових установах) на суму, що перевищує еквівалент 10000 євро, ОСОБА_1 не надав.

Валюта у дозволеній нормі, в сумі 10000 (десять тисяч) Євро, що становить дозволену до вивезення норму готівки визначену постановою Національного банку України №3 від 02.01.2019 у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не затримувалась.

Таким чином, ОСОБА_1 з порушенням проходження спрощеної форми митного контролю «зеленого коридору», намагався перемістити через митний кордон України іноземну валюту 27000 доларів США, що згідно з курсом Національного банку України станом на 12.03.2020 становить 691848,00 гривень, яка перевищувала дозволену до вивезення норму готівки, а також підлягає обов`язковому письмовому декларуванню.

Дії ОСОБА_1 органом митниці кваліфіковані, як порушення митних правил, відповідальність за вчинення яких передбачене ст. 471 МК України.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився подав до суду письмові пояснення в яких зазначив, що вину визнає, щиро розкаюється у вчиненому, умислу на вчинення адміністративного правопорушення не мав, вважав, що усного декларування грошових коштів є достатнім. Просить повернути йому вилучені грошові кошти, які набуті законним шляхом, оскільки він продав будинок, що підтверджується договором купівлі-продажу. Просить розгляд справи проводити у його відсутності у звязку з неможливістю зявитись до суду через запроваджений в Україні карантин.

Представник митниці підтримав протокол про порушення митних правил та просив суд ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.471 МК України та конфіскувати вилучені грошові кошти в дохід держави, оскільки у матеріалах справи є достатні докази, що підтверджують наявність у його діях складу вказаного правопорушення.

Статтею 471 МК України передбачено, що порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через "зелений коридор", товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарiв в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходiв громадян, а у разі якщо безпосереднiми предметами правопорушення є товари, перемiщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, - також конфiскацiю цих товарiв.

Згідно ч.1 ст. 374 Митного кодексу України товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до статті 197 цього Кодексу встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об`єктами оподаткування митними платежами.

Заслухавши думку представника митниці, дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, оскільки він намагався перемістити через митний кордон товар, шляхом недекларування, який перевищує неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, підтверджується протоколом про порушення митних правил №0844/20900/20 та іншими матеріалами справи, які знаходяться у об?єктивному взаємозв?язку між собою, нічим не спростовані, доповнюються та уточнюються іншими доказами.

Вирішуючи питання призначення виду стягнення за порушення митних правил, з урахуванням характеру вчиненого порушення митних правил, особи правопорушника, який до адміністративної відповідальності за порушення митних правил раніше не притягувався, обставин справи, приходжу до висновку, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення в межах санкції статті, якою передбачено вчинене правопорушення.

Санкцією ст.471 МК України передбачено, що порушення порядку проходження митного контролю в зонах спрощеного митного контролю тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а у разі якщо безпосередніми предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України також конфіскацію цих товарів.

Однак, при вирішенні питання про конфіскацію предметів правопорушення мають значення, зокрема: характеристика безпосереднього предмету правопорушення (чи загалом можливе його законне переміщення через митний кордон України, у тому числі чи підлягають сплаті митні платежі, інші податки, у зв`язку з переміщенням предмета правопорушення через митний кордон; джерело походження безпосереднього предмета правопорушення; причини, які призвели до порушення порядку проходження митного контролю в зонах спрощеного митного контролю; мета переміщення порушником предмета через митний кордон України; наявність завданої державі шкоди; вартість безпосереднього предмета правопорушення; майновий стан порушника.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не притягувався до кримінальної чи адміністративної відповідальності. За матеріалами справи жодних даних, які б давали суду підстави вважати, що шляхом застосування конфіскації буде попереджена інша незаконна діяльність - легалізація злочинних доходів, торгівля наркотиками, фінансування тероризму, ухилення від сплати податків, тощо - відсутні.

Вивезення даної суми коштів через митний кордон території України допускається, за умови письмового декларування митному органу в повному обсязі.

Таким чином, фактично єдине діяння, яке вчинив ОСОБА_1 полягає в ненаданні митному органу відповідної декларації.

В рішенні ЄСПЛ від 11.07.2019 року «Садоча проти України» (скарга №77508/11), яким було констатовано порушення Україною статті 1 Першого протоколу до Конвенції, суд установив, що конфіскація всієї незадекларованої під час проходження митного контролю суми грошей наклала на заявника індивідуальний та надмірний тягар і була непропорційною до вчиненого правопорушення.

У судовому засіданні не доведено, що одного адміністративного стягнення у виді штрафу не достатньо для досягнення бажаного стримуючого і карного впливу, і запобігання порушень вимог про декларування.

Суд вважає, що шкода, яку ОСОБА_1 потенційно міг завдати державі була незначною: він не ухиляється від сплати мита та інших зборів і не завдав державі іншої шкоди, якби ввозив гроші не задекларувавши їх, органи влади лише не отримали б інформацію про те, що ці кошти були ввезені на територію держави. При цьому, в ході розгляду справи суду надані докази легального набуття та призначення цих коштів. Таким чином, метою ймовірної конфіскації було не відшкодування майнової шкоди, завданої державі, оскільки вона не зазнала ніяких матеріальних збитків, внаслідок невнесення заявником відомостей до митної декларації. Крім того, застосування конфіскації в даному випадку є не компенсаційною, а стримуючою, та карною мірою.

На підставі ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обтяжуючих відповідальність особи обставин судом не встановлено.

Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися з дотриманням принципу «пропорційності» (principle of proportionality) - «справедливої рівноваги (балансу)» (fair balance) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості в кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар».

Суд вважає, що ОСОБА_1 доказано законне походження коштів, оскільки до матеріалів справи долучено копію договору купівлі продажу будинку від 21.04.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріальнго округу Чеботар С.І., з якого вбачається, що житловий будинок з надвірними побудовами, розташований на земельній ділянці загальною площею 0,4498 га, кадастрові номери: :05:025:0049, :05:025:0047 продано за 3 745 936, 00 грн., що на той час було еквівалентом 468 242 доларів США 00 центів.

При прийнятті рішення суддя враховує письмові пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, долучені нею до матеріалів справи документи та встановлені у судовому засіданні обставини.

Зокрема, суд бере до уваги, що вилучені кошти інспектором митниці, є для ОСОБА_1 важливою сумою на яку він розраховував, а тому їх конфіскація суттєво вплине на його уклад життя та матеріальне становище.

Суд вважає, що застосування конфіскації буде занадто жорстоким покаранням для ОСОБА_1 , оскільки вилучена у нього валюта є його власністю, яка призначена для легального використання. Конфіскація цих коштів, на які він розраховував, поставить його в скрутне матеріальне становище, а тому це порушить право на повагу до його власності, так як є не пропорційним, оскільки покладає на нього «індивідуальний надмірний тягар». Суд бере до уваги, що порушення сталося фактично ненавмисне через незнання та невірне розуміння митного законодавства та неуважність ОСОБА_1 .

Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що конфіскація вилученої валюти буде сприяти істотному погіршенню матеріального становища ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи характер скоєного, виходячи із ч. 3 ст. 462 МК України, матеріалів справи, наведених встановлених судом обставин та мотивів, наведених положень законодавства, суд приходить до висновку, що на правопорушника має бути накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. При цьому, підстав для застосування конфіскації вилученої валюти суд не вбачає.

Таким чином, вилучені, згідно протоколу про порушення митних правил №0844/20900/20 від 12.03.2020 року, предмети грошові кошти слід повернути ОСОБА_1 для здійснення, за необхідності, їх належного митного оформлення.

Крім того, відповідно до ст.40-1 КпАП України та Закону України «Про судовий збір» з правопорушника слід стягнути в користь держави судовий збір у розмірі 420, 40 гривень.

Керуючись ст.ст. 23, 33, 248, 249, 251, 283-285 КУпАП, ст.ст. 459, 461, 462, 487, 526, 527, 528 МК України, суддя ,-

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 471 МК України та накласти стягнення - 1700.00 грн. штрафу в дохід держави.

Вилучені згідно протоколу №0844/20900/20 від 12.03.2020 року грошові кошти 27000 доларів США повернути ОСОБА_1 , для здійснення, за необхідності, їх належного митного оформлення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 420, 40 грн. судового збору.

Постанова судді у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова, особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або митним органом, який здійснював провадження у цій справі протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О.Р. Юрків.