ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2020 Справа №607/5216/20

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Ромазан В.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Тернопільського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого приватним підприємцем, -

за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

21.03.2020 року о 11 год. 15 хв. ФОП ОСОБА_1 допустив роботу суб`єкта господарювання колор студії «Малярна», що по вул.. Ст.Бандери, 54 в м. Тернополі та приймав відвідувачів, здійснив продаж фарби, чим було порушив пункт 2 Постанови КМУ № 211 від 11 березня 2020 року та рішення позачергової 48 сесії Тернопільської міської ради від 17.03.2020 №7 п.48/2

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, однак подав суду клопотання у якому просить суд розглядати справу у його відсутності. 14.05.2020 надав суду пояснення, в яких зазначив, що 21.03.2020 року він знаходився у своєму магазині «Малярна». Близько 11 год. 15 хв. в двері магазину наполегливо постукали невідомі особи та пояснили, що їм терміново потрібно придбати фарбу для завершення ремонту. Він погодився їм допомогти та надав їм для огляду взірці фарби. В цей час один із зазначених осіб пред`явив службове посвідчення працівника поліції та склав протокол про адміністративне правопорушення. Вважає, що мав місце провокація вчинення даного правопорушення. Просить закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_2 суду показав, що він працює інспектором муніципальної поліції. 21.03.2020 року він разом із працівниками поліції проходив по вул.. Ст.Бандери та побачили, що в магазині «Малярна» перебували двоє осіб. Зайшовши в приміщення, вони сказали, що хочуть купити фарбу на що чоловік погодився та розказав про асортимент продукції. Після того, як він представився працівником муніципальної поліції, запитав чи відомо йому щодо заборони діяльності в умовах карантину. Факту продажу товару не було.

Суд, дослідивши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності, приходить до наступного висновку.

Із рапорту працівника поліції ОСОБА_3 вбачається, що 21.03.2020 року працівником Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області був складений протокол стосовно власника студії «Малярна», що по вул АДРЕСА_2 Ст.Бандери, АДРЕСА_3 м.Тернополя про адміністративне правопорушення за ст.. 44-3 КУпАП. Свідками вчинення є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є інспектором відділу контролю за правопорушеннями управління муніципальної інспекції, що підтверджено копією посвідчення №713

З письмових пояснень ОСОБА_5 від 21.03.2020р. вбачається, що він працює менеджером в малярній студії. 21.03.2020р. близько 11 год. 20 хв. в магазин зайшли невідомі особи та виявили бажання здійснити покупку.

З переглянутих відеоматеріалів на CD-R диску, вбачається, що на дверях магазину «Малярна» була наявна табличка із написом «відчинено». Коли працівники муніципальної поліції постукали у двері їм відчинили. Після консультації продавця, був вибраний товар, однак факт купівлі - продажу товару не відбувся.

Статтею 44-3 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Як убачається з протоколу серії АПР18 №546705 від 26.03.2020р., ОСОБА_1 порушив пп.3, п. 2 Постанови КМУ № 211 від 11 березня 2020 року. Однак, порушення пункту 2 якої саме редакції постанови було виявлено, в протоколі не зазначено.

Окремо слід звернути увагу на обставини справи в контексті доказів, які зібрані у справі на підтвердження викладеного у протоколі порушення.

З детально описаного вище відео, а також враховуючи, що в поясненнях ОСОБА_2 , який був відвідувачем магазину, зазначено його посаду і місце його роботи інспектор управління муніципальної інспекції, стає очевидним те, що весь алгоритм дій щодо купівлі продукції було повністю сплановано та виконано працівниками управління муніципальної інспекції та Національної поліції.

Відповідно до сформованої позиції Європейського суду з прав людини наявність державного інтересу не можна використовувати в якості обґрунтування щодо використання доказів, отриманих в результаті поліцейської провокації, оскільки застосування таких доказів наражає обвинуваченого на ризик остаточно позбавитись справедливого судового розгляду із самого початку; внутрішньодержавне законодавство не повинно дозволяти використання доказів, отриманих в результаті підбурювання з боку державних агентів. В іншому випадку таке законодавство не відповідає принципу «справедливого судочинства». (Рішення ЄСПЛ у справах «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 9 червня 1998 року, «Худобін проти Російської Федерації» від 26 жовтня 2006 року, «Ваньян проти Російської Федерації» від 15 грудня 2005 року, «Раманаускас проти Литви» від 5 лютого 2008 року.)

Європейським судом вироблена концепція провокації, яка порушує пункт 1 статті 6 Конвенції, і є відмінною від застосування законних оперативних методів попереднього розслідування. Ним встановлено, що, тоді як застосування спеціальних методів розслідування, зокрема негласних, не може саме по собі порушувати право на справедливий судовий розгляд, небезпека поліцейської провокації в результаті таких заходів передбачає, що їх застосування повинно бути обмежене зрозумілими рамками (рішення ЄСПЛ від 5 лютого 2008 року у справі «Раманаускас проти Литви»).

ЄСПЛ зазначає, що застосування агентів під прикриттям повинно бути обмежене, співробітники поліції можуть діяти таємно, але не займатись підбурюванням (рішення ЄСПЛ від 9 червня 1998 року у справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії»).

Під провокацією (поліцейською) ЄСПЛ розуміє випадки, коли задіяні посадові особи, які є або співробітниками органів безпеки, або особами, що діють за їх дорученням, не обмежують свої дії лише розслідуванням кримінальної справи по суті неявним способом, а впливають на суб`єкт з метою спровокувати його на скоєння злочину, який в іншому випадку не було би скоєно, задля того щоб зробити можливим виявлення злочину, тобто отримати докази та порушити кримінальну справу (рішення ЄСПЛ у справі «Раманаускас проти Литви» від 5 лютого 2008 року).

Матеріалами справи, яка розглядається, підтверджено, що купити товар в магазині «Малярня» у ФОП ОСОБА_1 мали намір працівники муніципальної інспекції з участю працівника Національної поліції Мартинчук ОСОБА_6 .

Таким чином, суд приходить до висновку, що мала місце провокація вчинення правопорушення з боку службових осіб органу, одним із завдань якого є своєчасне виявлення та запобігання вчиненню правопорушень.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.252КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За вказаних обставин, судом установлено, що докази вини ОСОБА_1 у вчинені нею порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, не є переконливими і достатніми та не відповідають фактичним обставинам справи.

З цих підстав суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 184, 247, 280, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 статті 7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан