Дата документу 26.06.2020
Справа №937/2648/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«26» червня 2020 року м. Мелітополь

Суддя Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області Сметаніна А.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов із Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого керівником ТОВ «Агрофірма Зелений Гай», який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- за ч.1 ст.195-4 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

В протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 621411 від 31.03.2020 року зазначено, що згідно постанови про закриття кримінального провадження від 25.03.2020, встановлено, що 21.09.2018 біля с. Зелений Гай Веселівського району Запорізької області, ОСОБА_1 порушив умови обліку та застосування належного йому пристрою травматичної дії, чим порушив вимоги наказу МВС України № 622 від 21.08.1998.

В судові засідання, призначені на 21.04.2020 року на 10.00 годин, 27.04.2020 року на 10.00 годин, на 14.05.2020 року о 10.00 годин, на 02.06.2020 року о 09.30 годин, на 18.06.2020 року о 09.30 годин ОСОБА_1 не з`явився, на адресу суду надавав заяви про відкладення судових засідань, в зв`язку з оголошеним карантином. В судове засідання, призначене на 26.06.2020 року на 09.00 годин ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності не надав.

Вирішуючи питання про можливість розгляду справи за відсутності правопорушника ОСОБА_1 суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 1 Конституції Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (ст. 3 Конституції України).

Згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України від 29 червня 2004 року № 1906-ІУ "Про міжнародні договори України" чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і застосовуються вони у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Міжнародні договори України, які набрали чинності у встановленому законом порядку та встановлюють інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідних актах законодавства України, мають перевагу над внутрішньодержавними законодавчими актами. Однак у ч. 2 ст. 9 Конституції України встановлено, що укладення міжнародних договорів, які суперечать Конституції України, можливе лише після внесення відповідних змін до Конституції України.

Особливе місце серед міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, належить Конвенції, ратифікованій Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції". Із моменту приєднання до Конвенції Україна взяла на себе низку зобов`язань у сфері захисту прав людини. Частиною таких зобов`язань відповідно до статей 32, 46 Конвенції є визнання Україною юрисдикції ЄСПЛ, яка поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції та протоколів до неї, а також виконання остаточних рішень ЄСПЛ у справах проти України.

Відповідно до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

У пункті 29 рішення по справі "Надточій проти України" Суд зазначив, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Проте, відповідно до практики Європейського суду, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України», сторони в розумінні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Важливе значення мають і висновки у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" - заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_1 , будучи повідомленим про час та місце розгляду справи відносно нього належним чином, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, жодних заяв чи клопотань про відкладення судового засідання чи про розгляд справи за його відсутності, не направляв, а отже ОСОБА_1 знав про судове провадження відносно нього, однак ним не цікавився, жодних заходів, направлених на обізнаність щодо стану відомого йому судового провадження не вчиняв, а отже не добросовісно користувався належними йому процесуальними правами та не виконував належним чином процесуальні обов`язки, в зв`язку з чим, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справу за відсутності правопорушника ОСОБА_1 на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши зібрані по справі докази, вивчивши матеріали справи, приходить до наступних висновків:

Як вбачається з матеріалів справи, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 621411 від 31.03.2020 року, відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 25.03.2020, ОСОБА_1 21.09.2018 біля с. Зелений Гай Веселівського району Запорізької області, порушив умови обліку та застосування належного йому пристрою травматичної дії, чим порушив вимоги наказу МВС України № 622 від 21.08.1998.

Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 195-4 КУпАП підтверджується зібраними по справі доказами, протоколом про адміністративне правопорушення, рапортом, постановою про закриття кримінального провадження від 25.03.2020 року, копією витягу з ЄРДР, постановою про визнання речових доказів, копією квитанції, копією товарного чеку, іншими документами.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 маються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 195-4 КУпАп, відповідно до якої передбачена адміністративна відповідальність за порушення порядку виробництва, придбання, зберігання чи продажу електрошокових пристроїв і спеціальних засобів, що застосовуються правоохоронними органами.

Разом з тим, відповідно до ч. 6 ст. 38 КУпАП України, у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через місяць з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, кримінальне провадження № 0000170 від 23.09.2018 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 296 КК України закрито 25.03.2020, у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування, тобто на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення в суді, а саме на 26 червня 2020 року строк, встановлений статтею 38 КУпАП, сплив.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що провадження по вказаній справі підлягає закриттю, в зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 38, 195-4 ч. 1, 247, 251, 253, 255, 266, 280, 283, 284, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.195-4 КУпАП - закрити, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня її ухвалення.

Суддя Мелітопольського

міськрайонного суду

Запорізької області: А.В.Сметаніна