Провадження № 3/761/4511/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2020 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Антонюк М.С., за участю секретаря Волок А.О., прокурора Кіч О.М., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли з управління стратегічних розслідувань Національної поліції в Івано-Франківський області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Петрозаводськ Республіки Карелія Російської Федерації, громадянина України, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Так, ОСОБА_1 обіймаючи з 25.12.2014 по 24.09.2018 посаду дипломатичної служби, а саме першого секретаря Посольства України в Республіці Індія Міністерства закордонних справ України, будучи згідно підпункту «е» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 № 1700-VII (далі - Закону № 1700-VII), будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог абзацу 1 частини 2 статті 45 Закону № 1700-VII, під час припинення виконання функцій держави або місцевого самоврядування, несвоєчасно (не пізніше двадцяти робочих днів з дня припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування) без поважних причин (лише 24.10.2018 о 21:44) подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період, неохоплений раніше поданими деклараціями, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, ОСОБА_1 у період часу з 25.12.2014 по 24.09.2018 обіймаючи посаду дипломатичної служби, а саме першого секретаря Посольства України в Республіці Індія Міністерства закордонних справ України, будучи згідно підпункту «е» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 № 1700-VII (далі - Закону № 1700-VII), будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог частини 1 та абзацу 2 частини 2 статті 45 Закону № 1700-VII, після припинення виконання функцій держави або місцевого самоврядування, несвоєчасно (до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування) без поважних причин подав (лише 16.03.2020 о 14:14) декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В суді ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-6 КУпАП, визнав повністю. Зазначив, що дійсно порушив вимоги закону, адже знав, що необхідно подати декларації суб`єкта декларування, який припиняє діяльність пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за період не охоплений раніше поданими деклараціями, а також декларації суб`єкта декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік, однак з причини легковажності не звернув уваги на терміни подання таких декларацій.

Прокурор Кіч О.М. вважав доведеним факт несвоєчасного подання суб`єктом декларування ОСОБА_1 декларації суб`єкта декларування, який припиняє діяльність пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за період не охоплений раніше поданими деклараціями, а також декларації суб`єкта декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік. Поважних причин для неподання таких декларацій не встановлено. Вказане є підставою для визнання винуватим ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-6 КУпАП. Враховуючи наведене, просив накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Заслухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступного висновку.

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_1 наказом Міністра закордонних справ України від 26 листопада 2014 року № 2823-ос «Про призначення ОСОБА_1», призначено на посаду першого секретаря Посольства України в Республіці Індія Міністерства закордонних справ України з 25 грудня 2014 року.

ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією та відповідно, посадовою особою дипломатичної служби, що займає посаду категорії «В», на якого поширюється дія Закону № 1700-УІІ, у тому числі обмеження та зобов`язання, передбачені цим законом.

Частиною 1 статті 45 Закону № 1700-VІІ визначено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пунктах 4 і 5 частини першої статті З Закону № 1700-VІІ, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб - сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Абзацом 1 частини 2 статті 45 Закону № 1700-VІІ визначено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Як вбачається з матеріалів справи, та підтверджено ОСОБА_1 в судовому засіданні, він був звільнений з займаної посади 24 вересня 2018 року, відповідно до наказу Державного секретаря Міністерства закордонних справ України від 13.09.2018 № 1735-ос «Про надання відпустки, виплату компенсації та звільнення ОСОБА_1 ».

Разом з тим, ОСОБА_1 не подав декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функції держави або місцевого самоврядування, за період неохоплений раніше поданими деклараціями (перед звільненням) у двадцятиденний термін з дня припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функції держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 подав декларацію, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функції держави або місцевого самоврядування лише 24.10.2018.

Водночас абзацом 2 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункту 5 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та минулий рік.

Відповідно до підпункту 3 пункту 5 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 3 від 10.06.2016, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 за № 959/29089, декларація суб`єкта декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а", "в" пункту 2 частини першої статті 3 Закону, подається до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено таку діяльність. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Однак, всупереч наведеному, ОСОБА_1 до 00:00 год. 01.04.2019 року не подав декларацію особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за минулий 2018 рік.

Згідно даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функції держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 подав декларацію особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за минулий 2018 рік лише 16.03.2020 року.

При цьому, доказів поважності причин несвоєчасного подання ОСОБА_1 у визначений законом строк декларації особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функції держави або місцевого самоврядування, а також декларації особи уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік, у судовому засіданні здобуто не було.

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-6 КУпАП, підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення у їх сукупності.

У зв`язку із зазначеним, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 своїми діями, які виразилися у несвоєчасному поданні декларації особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функції держави або місцевого самоврядування, а також декларації особи уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік, вчинив адміністративні корупційні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення та його наслідки, особу правопорушника, який вперше притягується до адміністративної відповідальності, його відношення до скоєного, яке полягає у визнанні вини та щиросердному розкаянні, майновий стан останнього, який не можна вважати скрутним.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 суд визнає щире розкаяння останнього у вчиненому. Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 стороною обвинувачення не наведено.

Відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Таким чином, враховуючи наведене приходжу до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в межах, визначених санкцією ч.1 ст. 172-6 КУпАП, а саме в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такий вид та розмір стягнення на переконання суду не є завідомо непомірним та сприятиме виконанню завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В порядку, визначеному ст. 401 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» вважаю за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 401, ч.1 ст. 172-6, 283-285, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Петрозаводськ Республіки Карелія Російської Федерації, визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп., на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення їй постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу в вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Зобов`язати відділ державної виконавчої служби повідомити про виконання постанови шляхом повернення останньої на адресу суду з відміткою про її виконання.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя Шевченківського

районного суду міста Києва М.С. Антонюк