Справа № 522/7772/20
Провадження № 3/522/4858/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2020 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Свячена Ю.Б., розглянувши матеріали справи направлені з Портофранківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 44-3 КУпАП України, -

ВСТАНОВИВ:

На адресу Приморського районного суду м. Одеси 15 травня 2020 року з Портофранківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області надійшли адміністративні матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 751900 від 08.05.2020 року, встановлено, що 08.05.2020 року о 12 год. 00 хв., ОСОБА_1 за адресою м. Одеса, вул. Тираспольська, 33 перебувала без вдягнутих засобів індивідуального захисту, чим порушила вимоги п. 2, п. 1 постанови КМУ від 02.04.2020 року № 255, за що передбачена відповідальність за ст. 44-3 КУпАП України.

У судове засідання 25 червня 2020 року ОСОБА_1 не з`явилась, про дату та час слухання справи сповіщалась належним чином, що підтверджується підписом в протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 751900 від 08.05.2020 року.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, приходжу до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 необхідно закрити за відсутності складу та події адміністративного правопорушення на підставі наступного.

Частиною 1 статті 268 КУпАП визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 44-3 КУпАП не віднесені ч. 2 ст. 268 КУпАП до категорії справ, розгляд яких має відбуватися за обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

У відповідності до положень статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, першочергово підлягає з`ясуванню питання «чи було вчинено адміністративне правопорушення», що передбачено статтею 280 КУпАП.

Ставлячи питання щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП суд виходить з того, що частиною 1 статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Зі змісту частини 1 статті 9 явно вбачається, що дії, які можуть стати підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності в будь-якому випадку мають бути протиправними.

Кодекс України про адміністративну відповідальність визначення поняття протиправності не має, проте за загальновідомим визначенням, та логічним тлумаченням, протиправною є така поведінка особи, яка порушує встановлені норми суспільної поведінки, що кореспондує іншому визначенню адміністративного правопорушення, а саме тому, що протиправна поведінка має посягати на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління.

Аналізуючи положення спеціальної частини Кодексу України про адміністративні правопорушення можливо дійти висновку, що законодавець, встановлюючи для особи відповідальність за протиправну відповідальність визначив, як прямо дії, які є протиправними так і опосередковано.

Так, КУпАП має також статті якими, передбачено відповідальність за діяння, карність яких прямо не вбачається, так звані бланкетні норми, диспозиції яких не встановлюють певних правил поведінки, а передбачають існування інших норм, розміщених навіть в інших нормативних актах, у яких сформульовані конкретні правила поведінки.

До переліку таких статей можливо віднести і статтю 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Будь-яких визначень конкретних діянь, за вчинення яких особу може бути притягнуто до відповідальності, стаття 44-3 КУпАП не міститься.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» визначено, що карантин - це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Частиною 1 статті 3 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» визначено, зокрема, що Кабінет Міністрів України у сфері захисту населення від інфекційних хвороб: розробляє і здійснює відповідні державні цільові програми; координує та спрямовує роботу міністерств, інших органів виконавчої влади; вирішує інші питання у межах повноважень, визначених законом.

Статтею 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» визначено, що Карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, підстави та порядок обов`язкової самоізоляції, перебування особи в обсерваторі (обсервації), госпіталізації до тимчасових закладів охорони здоров`я (спеціалізованих шпиталів). Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 (в редакції станом на 8 травня 2020 року) «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 року, було запроваджено на території України ряд заходів, спрямованих на протидію та подолання ситуації, яка склалась на території України у зв`язку з поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19.

З наведеного вбачається, що в даному випадку склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП кореспондує зі змістом Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та постановленої на його виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 (в редакції станом на 8 травня 2020 року) «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Тобто бланкетна, за своєю суттю норма передбачала в даному випадку відповідальність за порушення карантинних умов, визначених на підставі Закону постановою Кабінету Міністрів України.

В свою чергу, підпунктом 1 пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 (в редакції станом на 8 травня 2020 року) «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» передбачалася заборона перебування в громадських місцях без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіратора або захисної маски, у тому числі виготовлених самостійно.

З наведеного вбачається визначений склад можливого правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Проте, слід звернути увагу на те, що стаття 44-3 КУпАП є бланкетною, а конкретні вимоги або норми, за порушення яких настає відповідальність є мінливими.

При цьому, статтею 58 Конституції України визначено такий основоположний принцип права в Україні, як те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Аналогічний принцип, щодо дії норм у часі закріплений статтею 8 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, ч. 1 ст. 8 КУпАП визначено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Частиною 2 статті 8 КУпАП передбачено, що закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

А відповідно до частини 3 статті 8 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Зазначене відповідає висновку викладеному в Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів).

Зі змісту зазначених норм, можливо дійти висновку, що особа, яка в певний момент вчинила діяння, яке могло на момент його вчинення розглядатись, як адміністративне правопорушення, та могло бути покаране, не може нести відповідальність, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, карність діяння усунено, у зв`язку зі зміною, як законодавства так і загалом суспільної ситуації.

Зі змісту частини 3 статті 8 КУпАП вбачається, що складаючи норми зазначеного кодексу, законодавець взагалі виключав саму можливість здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення за діяння, які законом не визнані протиправними.

При цьому, з урахуванням положень ч. 1 ст. 9 КУпАП, якою передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, можливо дійти висновку, що уразі усунення норм, якими дії визнаються протиправними, перестає існувати і склад адміністративного правопорушення. При цьому, перестає існувати і питання щодо наявності вини в діях особи, оскільки не може бути визнана винною поведінка особи, яка не суперечить будь-яким нормам.

На момент розгляду справи Постанова Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 (в редакції станом на 8 травня 2020 року) «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» перетерпіла ряд змін та підпункт 1 пункту 2 з неї виключено, тобто виключено і норму, якою передбачались заходи за порушення яких складено протокол про адміністративне правопорушення, що в свою чергу виключає наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На даний час з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 в Україні запроваджено ряд заходів, які визначені Постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року №392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Підпунктом 1 пункту 3 зазначеної Постанови визначено, що на період дії карантину забороняється перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

З наведеного вбачається, що дії вчинені ОСОБА_1 08 травня 2020 року не порушують карантинних заходів, передбачених навіть діючою на даний час Постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року №392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись 44-3, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 283-285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП закрити за відсутності складу та події адміністративного правопорушення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси.

Суддя: Ю.Б. Свячена