Провадження № 3/331/961/2020
Єдиний унікальний номер № 331/2263/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2020 року місто Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя Стратій Є.В., за участю адвоката Бікбаєвої О.М., розглянувши матеріал, який надійшов з ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця села Дубіївка, Черкаського району, Черкаської області, громадянина України, який займає посаду тимчасово виконуючий обов`язки начальника квартирно-експлуатаційного відділу міста Запоріжжя, державна реєстрація місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
-до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-14 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :
В провадженні Жовтневого районного суду міста Запоріжжя перебуває адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-14 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДНЗ № 2/2/97 від 18 червня 2020 року, 28.05.2020 за вх. № 100/1327 до Запорізького зонального відділу Військової служби правопорядку надійшло звернення ОСОБА_3 зі скаргою на протиправні дії начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Запоріжжя. В ході розгляду звернення посадовими особами групи проведення службових розслідувань ІНФОРМАЦІЯ_1 було встановлене наступне.
Відповідно до пункту 7 Розділу II Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 № 380, житлова комісія військової частини має право приймати рішення зокрема щодо надання військовослужбовцям та членам їх сімей службових жилих приміщень, жилих приміщень для постійного проживання або виплати грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення. Відповідно до пункту 8 Розділу II Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 № 380, рішення житлової комісії військової частини оформлюється протоколом, підписується членами комісії, та протягом двадцяти робочих днів затверджується командиром військової частини та оголошується в наказі.
Так, відповідно до витягу з протоколу № 10 засідання житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 , що затверджений військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_3 12.09.2018 встановлено, що житлова комісія постановила клопотати перед квартирно-експлуатаціним відділом м. Запоріжжя та житловою комісією Запорізького гарнізону про забезпечення та погодження розподілу жилої площі для постійного проживання шляхом виключення зі складу службової двох кімнатної квартири АДРЕСА_3 , підполковнику ОСОБА_3 , де він проживає з дружиною та двома синами, зі зняттям з квартирного обліку в Запорізькому гарнізоні та Запорізького обласного військового комісаріату. Надалі, відповідно до протоколу № 8 засідання житлової комісії Запорізького гарнізону, що затверджений начальником Запорізького гарнізону 11.10.2018, встановлено, що житлова комісія постановила задовольнити рапорт підполковника ОСОБА_3 щодо виключення із числа службового приміщенні за адресою: АДРЕСА_4 та зняття підполковника ОСОБА_3 та членів його родини з квартирного обліку ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідно до витягу з наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 від 26.10.2018 № 520 (з основної діяльності) двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 надано підполковнику ОСОБА_3 з урахуванням членів його сім`ї для постійного проживання.
30.10.2018 року підполковник ОСОБА_3 рапортом звернувся до начальника квартирно - експлуатаціного відділу м. Запоріжжя (з наданням необхідних копій документів) з проханням підготувати список надання житлової площі для постійного проживання та направити на розгляд Комісії з контролю.
Відповідно до пункту 9 Розділу II Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 № 380, з метою здійснення контролю за організацією забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями утворюється комісія з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями (далі - Комісія з контролю).
Відповідно до пункту 3 Розділу VII Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 № 380, після розгляду документів облікової справи житлова комісія військової частини приймає рішення про надання житлового приміщення для постійного проживання. Затверджений командиром військової частини протокол засідання житлової комісії військової частини разом з обліковою справою направляється військовою частиною до квартирно-експлуатаційного відділу, що є підставою для видання наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання.
Відповідно до пункту 4 Розділу VII Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 № 380, на підставі отриманих документів квартирно-експлуатаційний відділ готує список надання житлової площі для постійного проживання (далі - Список надання постійного житла). Список надання постійного житла, підписаний начальником квартирно-експлуатаційного відділу, з обліковою справою військовослужбовця, витягом із наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю жилого приміщення для постійного проживання, копією протоколу засідання житлової комісії військової частини направляється до Головного квартирно-експлуатаційного управління для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю.
Відповідно до витягу із наказу начальника Східного територіального квартирно - експлуатаційного управління від 01.10.2019 № 165 (по стройовій частині) майора ОСОБА_4 допущено до тимчасового виконання обов`язків начальника квартирно - експлуатаційного відділу м. Запоріжжя з 01.10.2019.
23.10.2019 року начальник відділу фінансового забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковник ОСОБА_3 звернувся до квартирно-експлуатаційного відділу м. Запоріжжя із запитом на тримання публічної інформації щодо направлення списку надання постійного житла та його документів до Головного квартирно-експлуатаційного управління для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю. 28.10.2019 військовослужбовцем отримано відповідь тимчасово виконуючого обов`язки начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Запоріжжя майора ОСОБА_4 про відсутність підстав для підготовки та направлення такого списку.
Виходячи із вищезазначеної нормативної бази вбачається, що такі підстави визначаються виключно житловою комісією військової частини, а перевіряються виключно Комісією з контролю Головного квартирно-експлуатаційного управління, а на квартирно-експлуатаційний відділ м. Запоріжжя покладається лише обов`язок по підготовці такого списку та направлення визначеного списку документів до Головного квартирно-експлуатаційного управління для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю.
Запорізьким окружним адміністративним судом 17.02.2020 по справі № 280/5423/19 за позовом ОСОБА_3 до квартирно-експлуатаційного відділу м. Запоріжжя, винесено рішення, яким позов ОСОБА_3 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю. Визнано протиправними дії квартирно-експлуатаційного відділу м. Запоріжжя щодо не відпрацювання списку надання житлової площі для постійного проживання та не направлення документів ОСОБА_3 до Головного квартирно-експлуатаційного управління для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю, зобов`язано квартирно-експлуатаційний відділ м. Запоріжжя відпрацювати список надання житлової площі для постійного проживання та направити документи ОСОБА_3 до Головного квартирно-експлуатаційного управління для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду 15.04.2020 по справі № 280/5423/19 рішення першої інстанції залишено в силі в повному обсязі.
Перевищення військовою службовою особою влади чи службових повноважень полягає у протиправних діях щодо умисного не відпрацювання списку надання житлової площі для постійного проживання та умисного не направлення документів ОСОБА_3 до Головного квартирно-експлуатаційного управління для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю, наданню оцінки рішенням житлових комісій військової частини та Запорізького гарнізону, що не входить до компетенції квартирно- експлуатаційного відділу м. Запоріжжя.
Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, начальник квартирно- експлуатаційного відділу м. Запоріжжя, відповідно до вимог ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, майор ОСОБА_1 , зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.
Також, відповідно до ст. 1 Закону України Про оборону України від 06 грудня 1991 року, зі змінами, визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконання стосовно прихованої мобілізації чи моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудований період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до ст. 1 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконання стосовно прихованої мобілізації чи моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудований період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до ст. 1 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, мобілізація - це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводити відкрито чи приховано.
Обставинами (умовами), що визначають момент настання особливого періоду є: оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової), або доведення такого рішення до виконавців стосовно прихованої мобілізації, або момент ведення воєнного стану в Україні чи окремих її місцевостях.
Таким чином, часткова мобілізація, яка оголошувалася Указами президента України є складовою частиною особливого періоду.
Виходячи із вищевикладеного вбачається, що особливий період охоплює собою мобілізацію, воєнний час, частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, і на теперішній час не завершився.
На підставі вищевикладеного встановлено, що факт вчинення військового адміністративного правопорушення виявлено під час розгляду звернення підполковника ОСОБА_5 , що надійшло 28.05.2020, правопорушення є триваючим, скоєно за місцем проходження служби - у квартирно-експлуатаційному відділі м. Запоріжжя, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Земського лікаря Лукашевича, 4, спираючись на нормативну базу підтверджене рішеннями судів першої та другої інстанції в порядку адміністративного судочинства.
Майор ОСОБА_1 , виконуючи обов`язки військової служби відповідно до ст. 24 Закону України Про загальний військовий обов`язок і військову службу, тобто будучи військовою службовою особою, начальником, військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її у квартирно-експлуатаційному відділі м. Запоріжжя, діючи умисно, протиправно, всупереч інтересам служби, на порушення своїх обов`язків, в умовах особливого періоду, допустив факт перевищення військовою службовою особою влади чи службових повноважень, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст.172-14 КУпАП.
Присутній при розгляді справи ОСОБА_1 вважає, що в його діях відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, оскільки за день до складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього, а саме: 17 червня 2020 року на ім`я начальника Головного квартирно експлуатаційного управління була направлена облікова справа підполковника ОСОБА_3 для її узагальнення та внесення на розгляд комісії з контролю. Крім того, ОСОБА_1 пояснив, що затримка виконання рішення суду була викликана тим, що підполковник ОСОБА_3 своєчасно, тривалий час не надавав оригінали документів, які були необхідні для направлення його облікової справи на розгляд Комісії з контролю до Головного квартирно - експлуатаційного управляння, тобто в моїх діях відсутня вина, яка б виражалася у формі прямого умислу щодо не направлення відповідних документів до вищестоящої установи, що є невід`ємною частиною складу адміністративного правопорушення.
Присутня при розгляді справи адвокат Бікбаєва О.М., яка на підставі договору від 23.06.2020 року, діє в інтересах ОСОБА_1 , вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ч. 172-14 Кодексу України про адміністративні правопорушення та надала суду клопотання про закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Присутній при розгляді справи про адміністративне правопорушення начальник групи проведення службових розслідувань Запорізького зонального відділу Військової служби правопорядку майор ОСОБА_6 вважає, що майор ОСОБА_1 , виконуючи обов`язки військової служби відповідно до ст. 24 Закону України Про загальний військовий обов`язок і військову службу, тобто будучи військовою службовою особою, начальником, військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її у квартирно-експлуатаційному відділі м. Запоріжжя, діючи умисно, протиправно, всупереч інтересам служби, на порушення своїх обов`язків, в умовах особливого періоду, допустив факт перевищення військовою службовою особою влади чи службових повноважень.

Суддя, вислухав пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , думку адвоката Бікбаєвої О.М., дослідивши матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 172-14 Кодексу України про адміністративні правопорушення, перевіривши докази у справі на допустимість, проаналізувавши їх у сукупності, дійшла до наступного висновку.
Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено форму і основні елементи змісту рішення (постанови), що приймається в конкретній справі. В ній. зокрема, повинні бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, отримані на підставі сукупності досліджених доказів на обгрунтування наявності складу правопорушення та правильності його юридичної кваліфікації.
Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до вимог ст. 245. ст. 280. ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, одним із завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні а також інші обставини, які мають значення для справи.
Частиною 2 ст. 172-14 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за перевищення військовою службовою особою влади чи службових повноважень, тобто умисне вчинення дій, вчинених в умовах особливого періоду, - які явно виходять за межі наданих цій особі прав чи повноважень.
Протокол про адміністративне правопорушення серії ДНЗ № 2/2/97 за ч. 2 ст. 172-14 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 був складений18 червня 2020 року.

17 червня 2020 року на ім`я начальника Головного квартирно - експлуатаційного управляння була направлена облікова справа підполковника ОСОБА_3 для її узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю.
Затримка виконання рішення суду була викликана тим, що підполковник ОСОБА_3 своєчасно, тривалий час не надавав оригінали документів, які були необхідні для направлення його облікової справи на розгляд Комісії з контролю до Головного квартирно - експлуатаційного управляння, тобто в діях ОСОБА_1 відсутня вина, яка б виражалася у формі прямого умислу щодо не направлення відповідних документів до вищестоящої установи, що є невід`ємною частиною складу адміністративного правопорушення.

Так, відповідно до вимог ст. 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

У відповідності зі сформованою судовою практикою, характер дій службової особи при перевищені влади або службових повноважень виражається у тому, що службова особа вчиняє те чи інше діяння по службі, що не входить до її компетенції. Перевищення влади або службових повноважень не може проявлятися у бездіяльності. Його об`єктивну сторону характеризує лише вчинення службовою особою дій.

Судова практика виходить з того, що влади або службових повноважень утворює склад даного правопорушення лише у випадку вчинення службовою особою дій, які явно виходять за межі наданих їй законом прав і повноважень. Явний вихід службової особи за межі наданих їй повноважень слід розуміти, як відкритий, очевидний, ясний для всіх, в тому числі для винного, безсумнівний, відвертий. Для того, щоб визначити чи мало місце перевищення службовою особою влади або службових повноважень, необхідно з`ясувати компетенцію цієї службової особи і порівняти її з вчиненими діями.

Повноваження, за межі яких виходить службова особа при її перевищенні, повинні бути передбачені відповідними нормативно-правовим актом, законом, декретом, указом, постановою, статутом, положенням, інструкцією, правилами тощо.

До матеріалів адміністративної справи (л.с.18) додана відповідь на звернення ОСОБА_3 від 28.10.2019 року за вих. № 2766, щодо до його питання, в якій зазначено, що я дію в рамках цілого ряду нормативно-правових актів, а саме:

-п. 2 VІІ Інструкції, затвердженої наказом Міністерства Оборони від 31.07.2018 р. «Про затвердження Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» (копія Інструкції додається);

-ст. 48 Житлового кодексу України від 30.06.1983 р (зі змінами);

-Правил обліку громадян, які потребують житлових умов і надання їм житлового приміщення в УРСР, постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1985 р., затвердженими Постановою виконкому Запорізької обласної ради депутатів и Президії обласної Ради профспілок від 08.011985 р. № 2.

Вирішення питання на звернення підполковника ОСОБА_3 надано ОСОБА_1 функціональними обов`язками, які затверджені Східним територіальним квартирно- експлуатаційного управлінням 17.10.2017 року.

Так, відповідно до функціональних обов`язків ОСОБА_1 , у своїй роботі ОСОБА_1 керуюється Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, наказами і директивами Міністра оборони Украйни, наказами, розпорядженнями та дорученнями начальника Головного квартирно - експлуатаційного управляння Збройних сил України, наказами, розпорядженнями та дорученнями начальника Східного ТКЕУ та Положенням про КЕВ м. Запоріжжя.

Згідно до покладених на ОСОБА_1 службових обов`язків, ОСОБА_1 має право готувати та подавати встановленим порядком пропозиції щодо забезпечення житлом військовослужбовців, організовувати здійснення обліку жилої площі, яка полягає заселенню по гарнізонах, проведення щорічної перевірки стану обліку та використання жилої площі, закріпленої за гарнізонами спільно з гарнізонними житловими комісіями і т.п.

Окрім того, в матеріалах адміністративного провадження відсутня скарга ОСОБА_3 до Запорізького зонального відділу Військової служби правопорядку від 28.05.2020 року за вх. 100/1327 на противоправні дії начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Запоріжжя. В Протоколі від 18.06.2020 року зазначено, що інкриміноване ОСОБА_1 військове адміністративне правопорушення є триваючим. Відповідно до Листа Міністерства юстиції України від 01.12.2003 № 22-34-1465, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді перевищення влади та службових повноважень.
За змістом ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно з ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Суди мають з`ясовувати мотив і характер вчиненого діяння, повноваження особи, яка його вчинила, наявність причинного зв`язку між діянням і виконанням особою повноважень, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку. У цьому аспекті слід зауважити, що рішенням Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.
Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно до ст. 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення - адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала цих наслідків. Відповідно до положень ст. 11 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити. Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, одним із завдань провадження у адміністративних справах є забезпечення судами своєчасного, всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин, передбачених ст.ст. 247 і 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, звертаючи особливу увагу на з`ясування таких питань: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягується до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого Кодексу України про адміністративні правопорушення; чи є особа винною у його вчиненні; чи належить вона до суб`єктів цього правопорушення; чи не містить правопорушення ознак злочину; чи не закінчилися на момент розгляду справи строки, передбачені ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення; чи немає інших обставин, що виключають провадження у справі. Виходячи положень ст. 8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Пунктом 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, в суді встановлено, що: протокол про адміністративне правопорушення серії ДНЗ № 2/2/97 за ч. 2 ст. 172-14 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 був складений18 червня 2020 року, а 17 червня 2020 року на ім`я начальника Головного квартирно - експлуатаційного управляння була направлена облікова справа підполковника ОСОБА_3 для її узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю.

Суд, вислухав пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , думку адвоката, дослідивши матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, перевіривши докази у справі на допустимість, проаналізувавши їх у сукупності, дійшов до висновку про відсутність умисного вчинення дій ОСОБА_1 , в умовах особливого періоду, - які явно виходять за межі наданих ОСОБА_1 прав чи повноважень, та наявності підстав для закриття справи про адміністративне правопорушення за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 8, ст. 62 Конституції України, ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 9, 10, 11, 172- 14, 245, 247, 251, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд - п о с т а н о в и в:
Клопотання адвоката Бікбаєвої О.М. про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, - задовольнити.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-14 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - закрити на підставі ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена учасниками процесу до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі через Жовтневий районний суд міста Запоріжжя апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення, а також прокурором у порядку, передбаченому частиною 5 статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя: Є.В. Стратій