Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/207/20 Головуючий у суді І-ї інстанції Майданніков О. І.
Категорія - 124 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Онуфрієв В. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2020 року суддя Кропивницького апеляційного суду Онуфрієв В.М., за участю секретаря Сакари І.І., особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 та в його інтересах представника - адвоката Іванова С.І., розглянув у відкритому судовому засіданні, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20 травня 2020 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду першої інстанції ОСОБА_1 28.02.2020 о 12 год. 45 хв. в м. Кропивницький на перехресті нерівнозначних доріг вул. Кропивницького та вул. Єгорова водій ОСОБА_1 в порушення вимог п. 16.11 Правил дорожнього руху керуючи транспортним засобом Mitsubishi Pajero Wagon, номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись по другорядній дорозі, не надав перевагу у русі транспортному засобу Mercedes - Benz Sprinter, номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , який наближався до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі. Свої вимоги обґрунтував тим, що судом першої інстанції неналежно з`ясовано чи є статус потерпілого у ОСОБА_2 та який у нього майновий інтерес. На якій правовій підставі ОСОБА_2 керував транспортним засобом Mercedes - Benz Sprinter та чи належить даний транспортний засіб останньому. Також зазначив, що у мотивувальній частині оскаржуваної постанови суду першої інстанції взагалі відсутній виклад фактичних обставин правопорушення встановлений судом першої інстанції. Окрім, цього зазначив, що судом першої інстанції було порушено його право на захист, оскільки суд першої інстанції не зважаючи на клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з введеними на території України карантинними заходами розглянув справу без його участі. Вказав, що суд не повинен тлумачити положення статті у такий спосіб, щоб створювати штучні перешкоди для доступу до правосуддя в адміністративній справі. При цьому послався на рішення європейського суду з прав людини по справі « Мірагаль Ескалано та інші проти Іспанії». Також вказав, що при вирішенні питання про застосування штрафів за статтею 124 КУпАП в світлі застосування статті: Європейської Конвенції з прав людини, слід зважати на обов`язковість забезпечення гарантій дотримання прав особи при кримінальному обвинуваченні в його автономному розумінні ЄСПЛ. Як вбачається з фактичних обставин справи, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що унаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. При цьому потерпілим зазначено ОСОБА_2 . Відповідно до статті 269 КУпАП потерпілим є особи, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду. Зазначена норма у частині визначення різновидів шкоди є нормою банкетного характеру, а саме: відсилає до положень Цивільного кодексу України, оскільки останній містить загальне визначення вказаних термінів. Тому належне визначення статусу потерпілого є імперативним обов`язком суду першої інстанції. Як вбачається із матеріалів справи автомобіль Mercedes - Benz Sprinter номерний знак НОМЕР_4 є автомобілем з іноземною реєстрацією. Однак судом першої інстанції не з`ясовано на якій правовій підставі ОСОБА_2 керував транспортним засобом та чи належить він останньому на будь-якому речовому праві. Оскільки у випадку відсутності у ОСОБА_2 статуса власника, права власності на зазначений транспортний засіб, в розумінні статті 269 КУпАП останній не може бути потерпілим в делікатному зобов`язанні щодо пошкодження майна та відшкодування майнової шкоди. Таким чином суд першої інстанції, не з`ясував всіх обставин, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Пункт 29.2 ПДР України визначає, що транспортний засіб, що перебуває в міжнародному русі на території України більше двох місяців, повинен бути тимчасово зареєстрований в уповноваженому органі МВС, крім транспортних засобів, що належить іноземним громадянам та особам без громадянства, які перебувають в Україні на відпочинку чи лікуванні за відповідними путівками або іншими документами та визначений органами Держмитслужби термін. Специфіка справи полягає в тому, що дорожня-транспортна пригода сталася за участі транспортного засобу, що зареєстрований на території Литовської Республіки. Також зазначив, що мотивувальна частина оскаржуваної постанови суду першої інстанції взагалі не містить викладу фактичних обставини правопорушення, що ставиться в провину йому ОСОБА_1 , які були встановлені безпосередньо судом під час розгляду справи. Суд першої інстанції послався на фактичні обставин викладені у протоколі. Фактично суд першої інстанції виконав функцію обвинувача по справі. Не досліджував фактичні обставини справи та вчинене адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 який просив задовольнити апеляційну скаргу, потерпілого ОСОБА_2 та в його інтересах представника адвоката Іванова С.І., які заперечили проти задоволення поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, зваживши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Так, згідно ст. 124 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до п. 16.11 Правил дорожнього руху на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

На переконання апеляційного суду суд першої інстанції дослідивши матеріали справи та всі зібрані докази у їх сукупності правильно встановив дійсні фактичні обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУПАП.

У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 свою вину не визнав та показав, що не порушував правила дорожнього руху, дорожньо -транспортна пригода сталася не по його вині. Суд не дослідив неналежним чином докази по справі та надав їм неправильну оцінку.

Проте незважаючи на не визнання вини, вина ОСОБА_1 повністю підтверджується зібраними по справі доказами, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку і, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 333967 від 28.02.2020, яким зафіксовано, що 28.02.2020 о 12 год. 45 хв. в м. Кропивницький на перехресті вул. Кропивницького та вул. Єгорова водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Mitsubishi Pajero Wagon, номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись по другорядній дорозі, не надав дорогу автомобілю Mercedes Benz, номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі в результаті чого сталося зіткнення. Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками(а.с.1);

- схемою дорожньо-транспортної пригоди від 28.02.2020, якою підтверджується місце дорожньо-транспортної пригоди із зазначенням прив`язки, а також підтверджується, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби Mitsubishi Pajero Wagon, номерний знак НОМЕР_2 , та Mercedes-Benz Sprinter, номерний знак НОМЕР_3 , отримали механічні пошкодження ( а.с. 3);

- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 28.02.2020, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, в яких останній підтвердив подію дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 28.02.2020 о 12 год. 45 хв. в м. Кропивницький на перехресті вул. Кропивницького та вул. Єгорова, учасником якої був він керуючи транспортним засобом Mitsubishi Pajero Wagon, номерний знак НОМЕР_2 , та транспортний засіб Mercedes Benz, номерний знак НОМЕР_3 ( а. с 4);

- письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 , від 28.02.2020, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, в яких останній повідомив обставини дорожньо-транспортної пригоди, аналогічно обставинам, зазначеним в протоколі про адміністративні правопорушення. Дані пояснення він підтвердив у судовому засіданні апеляційної інстанції ( а.с.5).

На переконання апеляційного суду вищевказані зібрані по справі докази є належними і допустимими взаємоузгоджуються між собою та повністю відповідають дійсним встановленим обставинам справи. Сумніви у їх належності та достовірності у апеляційного суду відсутні.

Доводи ОСОБА_1 викладені в апеляційній скарзі, стосовно того, що судом першої інстанції було порушено його право на захист, оскільки суд першої інстанції не зважаючи на клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з введеними на території України карантинними заходами розглянув справу без його участі є необгрунтованими та безпідставними.

При цьому апеляційний суд враховує, що суд першої інстанції неодноразово, а саме 16.03.2020 року, 08.04.2020 року, 29.04.2020 року за клопотаннями ОСОБА_1 відкладав судові засідання, а тому правильно врахував в своїй постанові, що дана поведінка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності є способом захисту з метою затягування строків розгляду справи та уникнення відповідальності. При цьому апеляційний суд враховує, що для розгляду справ про адміністративне правопорушення законом визначений обмежений термін. Крім того положення закону про введення на території України карантинних заходів та дотримання їх при розгляді справ про адміністративне правопорушення носить рекомендаційний характер.

Крім того, при цьому слід зазначити, що відповідно до частини 2 статті 268 КУпАП, участь особи, яка притягається до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 124 КУпАП, при розгляді справи не є обов`язковою.

Враховуючи положення ст.38 КУпАП, яка визначає строки накладення адміністративного стягнення.

А тому розгляд справи без участі ОСОБА_1 та винесення рішення не може вважатися порушенням прав ОСОБА_1 , оскільки в нього було достатньо часу для надання суду першої інстанції пояснень по даній справі.

Слід зазначити, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, гарантує кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом упродовж розумного строку, цивільної, кримінальної адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною. При цьому, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона , яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі, в якій вона є стороною, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Також, при цьому апеляційний суд враховує рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» в якому зазначено: «що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм провадження (…)».

Вказаним рішенням закріплено принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. За таких підстав суд першої інстанції вірно дійшов до висновку про необхідність провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Більше того відповідно рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи , є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції.

Крім того під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 повністю реалізував своє право на участь у судовому засіданні, надання пояснень та заперечень, звернення із клопотаннями, надання доказів у підтвердження своєї невинуватості.

Проте, ОСОБА_1 будь-яких доказів до апеляційної скарги та в суді апеляційної інстанції, які-б могли вплинути на правильність прийнятого рішення судом першої інстанції не надав.

Крім того доводи ОСОБА_1 з приводу того, що судом першої інстанції неналежно з`ясовано чи є статус потерпілого у ОСОБА_2 та який у нього майновий інтерес, на якій правовій підставі ОСОБА_2 керував транспортним засобом Mercedes - Benz Sprinter та чи належить даний транспортний засіб останньому, що впливає на вирішення справи є необґрунтованими та безпідставними

Оскільки, згідно диспозиції ст.124 КУПАП, відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Разом із тим, відповідно до схеми ДТП (а.с.3), внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби Mitsubishi Pajero Wagon, номерний знак НОМЕР_2 , та Mercedes-Benz Sprinter, номерний знак НОМЕР_3 , отримали механічні пошкодження. Схема підписана учасника ДТП, у тому числі ОСОБА_1 . Будь - яких заперечень та зауважень при складенні схеми учасниками ДТП до неї не надано.

Внаслідок, встановлення даного факту порушення Правил дорожнього руху, яке призвело до ДТП, та отримання транспортними засобами механічних пошкоджень, апеляційний суд доходить до висновку, що суд першої інстанції правильно оцінивши всі зібрані докази про справі дійшов обгрунтованого висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення за яке передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

Крім того як вбачається із наданих потерпілим ОСОБА_2 у судовому засіданні апеляційної інстанції документів він на належній правовій підставі, зі згоди власника автомобіля, який передав йому права на користування та володіння автомобіля, а отже передав і речове право на нього, шляхом передачі технічного паспорту та інших документів, правомірно володів та користувався ним та керував під час того, як сталося дорожня - транспортна пригода. Таким чином, спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2 ПДР України, що узгоджується з правовою позицією Верховного суду України, викладеною у Постанові від 03.12.2014 року у справі №6-183цс14.

Крім того предметом розгляду даної є не порушення митних правил або платежів, а саме причино - наслідковий зв`язок між діями ОСОБА_1 та дорожньо - транспортною пригодою, яка сталася по його вині.

Також необгрунтованими та безпідставними є доводи ОСОБА_1 щодо відсутності його вини у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, а отже відсутності в його діях складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, та того, що суд не належним чином дослідив всі докази по справі та надав їм неправильну правову оцінку, фактично взяв на себе функцію обвинувача.

На переконання апеляційного суду суд першої інстанції правильно встановив дійсні фактичні обставини справи та надав всі вищевказаними зібраним по справі доказам належну правову оцінку, при цьому порушень вимог КУпАП не допустив, за межі протоколу про адміністративне правопорушення не вийшов.

Суд дійшов правильного висновку, що дорожня-транспортна пригода сталася по вині ОСОБА_1 , який порушив вимоги п.16.11 ПДР України і, зокрема, рухаючись по другорядній дорозі не надав дорогу автомобілю під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі в результаті чого сталося зіткнення. Унаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

При цьому суд апеляційної інстанції також враховує письмові пояснення свідка ОСОБА_3 , який показав, що 28.02.2020 року близько 14 год., став свідком того, як на перехресті вул. Кропивницького та Егорова зіштовхнулись два автомобілі Mitsubishi Pajero Wagon, та Mercedes-Benz Sprinter. Автомобіль Mitsubishi Pajero Wagon рухаючись по вул. Егорова не надав перевагу в русі автомобілю Mercedes-Benz Sprinter, який рухався по головній дорозі (а.с.6). Вказані пояснення повністю узгоджуються з іншими вищевказаними зібраними по справі доказами, які підтверджують вину ОСОБА_1 .

Крім того апеляційний суд доходить висновку, вина ОСОБА_1 підтверджується механізмом та локалізацією механічних пошкоджень на автомобілях, які утворились в результаті дорожньо-транспортної пригоди, які відображені на схемі ДТП.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Враховуючи вищевикладене апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції дослідивши зібрані докази по справі, із дотриманням вимог ст.245, 251 КУпАП, об`єктивно з`ясував обставини у справі, надав всім зібраним по справі доказам правильну юридичну оцінку, та дійшов правильного та обґрунтованого висновку про наявність і діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

При призначенні ОСОБА_1 виду та розміру адміністративного стягнення, суд першої інстанції дотримався вимог ст. ст. 33 КУпАП та призначив останньому справедливе стягнення, яке є достатнім для його виправлення, а також є необхідним для запобігання вчинення ним, а так само іншими особами аналогічних правопорушень.

Порушень вимог КУпАП, які б стали підставою для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції апеляційним судом не встановлено.

Беручи до уваги вищевикладене апеляційний суд доходить висновку, що постанова суду першої інстанції є законною обгрунтованою та мотивованою, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20 травня 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. - залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду В.М. Онуфрієв