БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 3/356/149/20
Справа № 356/322/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.07.2020 суддя Березанського міського суду Київської області Капшученко І. О., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від Березанського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_1 , виданий 07.02.2020, орган, що видав, - 3219, РНОКПП НОМЕР_2 , тимчасово не працюючого,

за ч. 2 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

До Березанського міського суду Київської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 059791 від 06.06.2020, складений поліцейським СРПП № 2 Березанського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, капітаном поліції Редькою О. П., у відповідності до якого водій ОСОБА_1 о 19 годині 05 хвилин в день складення протоколу по вул. Шевченків шлях, 118 в м. Березань керував мопедом Honda Dio 27, б/н, в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря за адресою: Км. Березань, вул. Михайлівська, 50. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, його дії кваліфіковані як вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Права, передбачені ст. 268 КУпАП, ОСОБА_1 як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, судом роз`яснено.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення категорично заперечив. Суду пояснив, що того дня вони з товаришем їхали на його мопеді та зупинились біля магазину «Наш край». Товариш пішов у магазин, а ОСОБА_1 залишився його чекати. В цей час до нього під`їхали працівники поліції, запитали водійське посвідчення, а також вказали, що останній керував мопедом без шолому. В подальшому запропонували поїхати до лікарні для проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, на що ОСОБА_1 погодився. В лікарні йому провели тест, проте результатів не показали та склали протокол. Після цього ОСОБА_1 сам придбав тест на стан наркотичного сп`яніння та попросив його зробити того ж лікаря, який проводив попередній огляд в присутності працівників поліції. Даний тест показав негативний результат.

Захисник Рева І. О. в судовому засіданні підтримала позицію підзахисного та подала клопотання про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, обґрунтоване тим, що дії ОСОБА_1 не відповідають визначенню поняття «керував транспортним засобом», оскільки він не використовував його за цільовим призначенням. Двигун мопеда на момент зупинки біля ОСОБА_1 працівників поліції був вимкнений, умислу на керування вказаним транспортним засобом в останнього не було. Окрім того, долучене до матеріалів справи направлення на огляд водія від 06.06.2020 видане о 19 годині 25 хвилин, в той час як в журналі реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП «Березанська міська лікарня Березанської міської ради» час огляду вказаний як 19 год. 20 хв., відтак, огляд фактично був проведений до видачі направлення на його проходження. Окрім того, з вказаного журналу вбачається, що такий огляд проводився відносно ОСОБА_2 , а висновок щодо результатів огляду на стан наркотичного сп`яніння складено відносно ОСОБА_2 та на підставі акту медичного огляду ОСОБА_1 . Наголосила також на тому, що виявлених поліцейським ознак сп`яніння (звужені зіниці, почервоніння обличчя, виражене тремтіння пальців рук, підвищена жвавість) лікар в ході огляду не встановив. Крім того, не проводив він і перевірки біологічного матеріалу лабораторними методами. При цьому, результат повторного тесту, який ОСОБА_1 придбав самостійно, не погоджуючись з висновками першого огляду, та проведений о 20 годині 10 хвилин того ж дня, показав негативний результат. Відзначила, що на її запит не було надано сертифікату проходження лікарем ОСОБА_3 тематичного удосконалення на предмет огляду на стан сп`яніння, як того вимагає законодавство, що свідчить про його відсутність. За таких обставин, вказує, що наявні всі підстави вважати проведений огляд незаконним, а його висновки недійними, тому просить закрити провадження по справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника, дослідивши матеріали справи та додані до них докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

Так, згідно положень ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, а також забезпечення виконання винесеної постанови.

Так, у відповідності до ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема, суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а також інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відтак, обставини вчинення правопорушення повинні бути викладені в протоколі конкретно, з належним формулюванням складу адміністративного правопорушення у відповідності до змісту диспозиції статті (частини статті) КУпАП, що передбачає відповідальність за його вчинення.

За визначенням статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних та суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення, що є необхідними і достатніми для притягнення особи до юридичної відповідальності.

Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад адміністративного правопорушення.

За загальними правилами дії закону про відповідальність за адміністративні правопорушення в часі, встановленими ч. 1 ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Так, частиною 1 статті 130 КУпАП України в редакції Закону № 1446-VIII від 07.07.2016, чинній на момент вчинення адміністративного правопорушення, встановлено адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

При цьому, повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену частиною 2 статті 130 КУпАП.

Відповідно до п. 1 розділу VII Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, повторним відповідно до ст. 35 КУпАП визнається вчинене особою протягом року однорідне правопорушення, за яке її вже було піддано адміністративному стягненню.

Враховуючи вказане, проаналізувавши конструкцію диспозиції вказаної норми, вбачається, що особливістю об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, є наявність в діях винної особи ознаки повторності вчинення нею відповідних, вказаних в диспозиції даної статті діянь, а саме повторно протягом року, що передує вчиненню даного правопорушення, за які особа була піддана адміністративному стягненню, що входить до предмету доказування в даній категорії справ.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

У Рекомендації № R (91) 1 Комітета Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції», одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративного органу.

За змістом ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Виходячи зі змісту ст.ст. 7, 254, 279 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, як вбачається зі змісту наданого суду протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 059791 від 06.06.2020, викладені в ньому фактичні обставини події правопорушення фактично охоплюються змістом диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП та не містять жодної вказівки на будь-яке попереднє (повторне) протягом року вчинення особою дій, зазначених в частині 1 цієї статті, а також притягнення даної особи до відповідальності за їх вчинення, що в сукупності утворює ознаку повторності як обов`язковий елемент складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, вчинення якого ставиться у вину громадянину ОСОБА_1 .

За таких обставин, викладена в протоколі про адміністративне правопорушення суть правопорушення не відповідає змісту диспозиції ч. 2 ст. 130 КУпАП, за якою кваліфіковані дії ОСОБА_1 .

Окрім того, долучений до матеріалів справи як доказ події правопорушення висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 06.06.2020, проведеного лікарем КНП «Березанська міська лікарня Березанської міської ради» ОСОБА_3 того дня о 19 год. 30 хв. згідно направлення поліцейського СРПП № 1 Березанського ВП Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області Левченка С. Ю., за результатом якого ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння (марихуана), викликає обґрунтовані сумніви та не може вважатись належним доказом вчинення особою інкримінованого йому правопорушення, оскільки матеріали справи також містять відомості про проведення того ж дня - 06.06.2020, о 20 год. 10 хв. цим же лікарем повторного медичного огляду ОСОБА_1 з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння за його самозверненням, за результатом якого в сечі наркотичних засобів не виявлено (а.с.3,33-34,44-46).

Відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії п.п. 2-3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якими передбачені права обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (п.п. 21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п. 55 рішення у справі «Гурепка проти України», п. 39 рішення у справі «Лучанінова проти України»).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Рівною мірою зазначені гарантії стосуються і адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки його санкція має кримінальну природу.

Так, у справі «Карелін проти Росії» (Karelin v. Russia) no. 926/08 від 20.09.2016 ЄСПЛ зауважив, що з боку суду, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, є недопустимим уточнення у судовому рішенні фабули правопорушення, усунення певних розбіжностей та неточностей, які мали місце у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки такий підхід становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції у частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу.

За таких умов особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки має захищатися від обвинувачення, яке фактично судом підтримується.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia» заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Згідно з ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Як визначено пунктом 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (заява № 16437/04), при оцінці доказів судам слід керуватися критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (рішення у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Водночас, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення фабула адміністративного правопорушення не відображає фактичні обставини справи та не відповідає його правовій кваліфікації, що порушує гарантовані КУпАП права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а відсутність в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки повторності як обов`язкової ознаки об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, тягне за собою відсутність складу інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення та унеможливлює притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 247 КУпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За наведених обставин, враховуючи викладене, суд вважає за необхідне провадження по справі відносно громадянина ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу даного адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, ч. 2 ст. 130, 245, 247, 251-252, 254-255, 280, 283-284, 294 КУпАП України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративну справу щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на постанову судді може бути подана протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Березанський міський суд Київської області.

Суддя: І. О. Капшученко