ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 951/256/20Головуючий у 1-й інстанції Гриновець О.Б.
Провадження № 33/817/242/20 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю: особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Сливінського О.В.,

розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Сливінського О.В., що діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Козівського районного суду Тернопільської області від 02 червня 2020 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Козівського районного суду Тернопільської області від 02 червня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 (один) рік.

Як визнав суд, 24.03.2020 року 19 год. 43 хв. в с.Геленки Козівського району водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2108 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі адвокат адвоката Сливінський О.В. просить скасувати постанову Козівського районного суду Тернопільської області від 02 червня 2020 року та закрити провадження у даній справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вважає оскаржувану нею постанову необґрунтованою та незаконною.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги зазначає, що у протоколі відсутня причина зупинки ОСОБА_1 .

Також вказує, що у протоколі формально зазначено про роз`яснення прав ОСОБА_1 .

Зазначає, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не були присутні на момент складення протоколу, а їхні пояснення оформленні з порушеннями.

Звертає увагу, що відеозапис не може бути належним доказом, оскільки постанова не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис.

Заслухавши особу, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 nа його захисника Сливінського О.В., які підтримали подану апеляційну скарги та просять скасувати постанову Козівського районного суду Тернопільської області від 02 червня 2020 року і зарити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що в її задоволенні слід відмовити, виходячи з наступного.

Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення.

Висновок суду про винуватість та кваліфікацію дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведений належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Зокрема, факт керування транспортним засобом та обґрунтованість зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , що оспорює апелянт, стверджується постановою про накладення адміністративного стягнення серії БАА №756547 від 24.03.2020 року, згідно якої 24 березня 2020 року о 19 год.43 хв.в с.Геленки водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2108 д.н.з. НОМЕР_1 у якого не освічувався задній номерний знак в темну пору доби, не мав при собі посвідчення водія та реєстраційних документів, чим порушив п.2.1б, п.2.9в, ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126, ч.6 ст.121 КупАП.

Вказану постанову серії БАА №756547 від 24.03.2020 року ОСОБА_1 не оскаржував.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №051019 від 24.03.2020 року, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП та складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, 24.03.2020 року 19 год. 43 хв. в с.Геленки Козівського району водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2108 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків.

Будь-яких заперечень щодо обставин викладених у протоколі, ОСОБА_1 не зазначив.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП та складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а обставини, викладені у даному процесуальному документі об`єктивно стверджуються іншими доказами по справі, дослідженими місцевим судом у судовому засіданні.

Так, факт відмови ОСОБА_1 на вимогу працівників поліції від проходження огляду на стан сп`яніння підтверджують матеріали відеофіксації з нагрудної камери поліцейського №0000741_000741 та відеореєстратора, які були предметом дослідження суду першої інстанції і на яких зафіксовано, як ОСОБА_1 , у якого наявні ознаки алкогольного сп`яніння, у присутності двох свідків, відмовляється на вимогу працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння як із застосуванням спеціального технічного засобу, так і у відповідному медичному закладі.

При цьому, відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, відповідно до вищевказаних відеоматеріалів, жодним чином не пов`язана з наявністю чи відсутністю підстав для зупинки, керованого ним транспортного засобу, як він про це зазначається апеляційній скарзі.

Обґрунтованих підстав щодо відмови від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 не навів і у суді апеляційної інстанції.

Доводи апелянта про відсутність свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на момент складення протоколу, вважаю необґрунтованим та надуманим, так як на матеріалах відеофіксації правопорушеннях, долучених до справи, присутні свідки під час відмови ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП однією з підстав адміністративної відповідальності за даною правовою нормою є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість реакції.

Виходячи з аналізу досліджених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним.

Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності прийнятого судом першої інстанції рішення на підставі вищевказаних матеріалів справи апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду, а тому підстави для закриття провадження у даній справі, про що ставить питання апелянт, відсутні.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Козівського районного суду Тернопільської області від 02 червня 2020 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування та закриття провадження у справі, про що ставить питання апелянт, не вбачаю.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Сливінського О.В., що діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Козівського районного суду Тернопільської області від 02 червня 2020 року відносно ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.