ПОСТАНОВА

Справа № 137/500/20

07 липня 2020 р. 3/137/233/20

Суддя Літинського районного суду Вінницької області Гопкін П.В., розглянувши матеріали, що надійшли від Літинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, паспорт серії НОМЕР_1 виданий 18.01.2002 Літинським РВ УМВС України у Вінницькій області, РНОКПП НОМЕР_2 , за ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

23.04.2020 о 19 год 15 хв по вул. Кармелюка в смт. Літин Літинського району Вінницької області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Nissan X-Trail, д.н.з. НОМЕР_3 , в стані алкогольного сп`яніння, відповідно до висновку Літинської ЦРЛ № 16.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у судовому засіданні вину в інкримінованому йому правопорушенні не визнав повідомивши, що 23.04.2020 близько 19:00 год. сидів на задньому сидінні автомобіля коли водій автомобіля X-Trail відійшов. Натомість до автомобіля підійшли інспектори поліції, силоміць витягли ОСОБА_1 із автомобіля та інкримінували йому керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Ім`я водія не назвав, клопотання про допит зазначеної особи у судовому засіданні не заявив.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Герасимчук С.П. у судовому засіданні просив провадження у справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, про що надав письмове клопотання (а.с. 79-84).

Поліцейський СРПП № 1 Літинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області Бірюков Д.В. у судовому засіданні повідомив, що під час патрулювання в смт. Літин Літинського району Вінницької області було помічено позашляховик сірого кольору, котрий виконуючи поворот праворуч не увімкнув світловий покажчик повороту. Даний транспортний засіб було зупинено. Оскільки у позашляховика не було тоноване скло, то було видно, як водій почав пересідати на заднє сидіння авто застрягши спочатку між передніми сидіннями. При спілкуванні було вияснено, що водієм є ОСОБА_2 Огляд проводився в Літинській ЦРЛ. За результатами огляду було встановлено, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння. На підтвердження своїх слів надав компакт-диск із фіксацією подій котрі мали місце 23.04.2020 за участю ОСОБА_1 .

При прийнятті рішення враховано, що прямої заборони інспектора поліції давати показання у судовому засіданні не містяться.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника-адвоката Герасимчука С.П., інспектора Бірюкова Д.В., дослідивши матеріали приходжу до наступних висновків.

Винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні, передбаченому ч.1 ст. 130 КУпАП повністю підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 203783 від 23.04.2020 (а.с. 2); висновком КНП «Літинська ЦРЛ» за № 16 від 23.04.2020 (а.с. 5) відповідно до якого станом на 19 год 35 хв 23.04.2020 ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 (а.с. 6) та ОСОБА_4 (а.с. 7); чотирьма відеоматеріалами котрі знаходяться на компакт диску щодо подій 23.04.2020 за участю ОСОБА_1 (а.с. 16).

Відповідно до показань тестеру Alcotest 6820, тест №747 (а.с. 4), станом на 19 год 35 хв 23.04.2020 ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, результат 1,81‰.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У судовому засіданні ОСОБА_1 надав показання котрі суперечать адміністративним матеріалам. Така поведінка прямо не заборонена законом, однак свідчить про бажання останнього уникнути відповідальності за каране діяння та ввести суд в оману.

Ілюструючи дане твердження звертається увага та не, що в судовому засіданні ОСОБА_1 заперечував факт керування ним транспортним засобом пославшись на свавільність та упередженість інспекторів поліції. Натомість при дослідженні відеозапису під назвою «0838_0001.MP4» на компакт-диску (а.с. 16) зокрема із 05:35 хв вказаного відеозапису ОСОБА_1 зазначає " все рішимо, пробач!», із 06:15 хв. «керував атвомобілем, хотів спробувати, як їде» та на 10:14 хв даного запису пропонує "тихенько рішити питання".

Дані відеоматеріали оглянуті в судовому засіданні та долучені до адміністративного матеріалу НЕ як додаток до протоколу про адміністративне правопорушення, а як підтвердження показань даних у судовому засіданні інспектором СРППП № 1 Літинського ВП Бірюковим Д.В., котрий був допитаний НЕ у якості свідка, а у якості особи, котра складала протокол про адміністративне правопорушення.

Звертається увага, що стороною захисту не надходило зауважень та заперечень щодо місця, обставин та осіб зображених на відеозаписах, також не заявлено клопотання що це не є належним та допустим доказом.

Дослідивши клопотання захисника-адвоката Герасимчука С.П. про закриття адміністративного провадження у справі (а.с. 79-84), вважаю, що в його задоволенні необхідно відмовити з огляду на наступне.

Так, у 8-10 абзацах клопотання захисник зазначає, що огляд його підзахисного був проведений не на місці зупинки, а у закладі охорони здоров`я, хоча інспектор поліції повинен був спочатку провести огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння на місці зупинки, а вже потім доставити до закладу охорони здоров`я протягом 2 годин (а.с. 80).

Відповідно до п.п. 7, 9 розділу II. «Проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів» інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 за № 1452/735 (далі Інструкція) установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. З метою забезпечення достовірності результатів, огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

У свою чергу відповідно до 06:14 хв відеозапису «0838_0001.MP4» на компакт-диску (а.с. 16) ОСОБА_1 сам зауважив, що вживав алкоголь та знаходиться в стані сп`яніння. Відтак інспектор поліції діяв правомірно з метою забезпечення достовірності результатів, доставивши останнього до найближчого закладу охорони здоров`я виявививши підстави для проведення, зокрема не з показань технічних приладів, а зі свідчень ОСОБА_1 .

Щодо тверджень викладених у абзаці 12-15 клопотання про закриття провадження у справі, захисник посилається на невідповідність форми направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння (а.с. 80).

Натомість відповідно до п. 8 розділу ІІ Інструкції, встановлена форма направлення.

У формі направлення зазначається ознаки сп`яніння за допомогою якого технічного засобу проводився огляд та результати огляду. У свою чергу, як зазначалось порядком вище, ОСОБА_1 підтвердив про те, що вживав алкоголь та перебуває в стані алкогольного сп`яніння, просить пробачення у скоєному та просить його відпустити, відповідно до 05:32 хв відеозапису «0838_0001.MP4» (а.с. 16), а інспектор поліції після виявлення підстав для проведення огляду правомірно доставив ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я з метою забезпечення достовірності результатів.

Твердження викладенні у абзацах 16-17 про відсутність доказів про відсторонення водія ОСОБА_1 від керування траспортним засобом не знайшло свого підтвердження, оскільки воно спростовується відеоматеріалами (а.с. 16) та висновком Літинської ЦРЛ, адже ОСОБА_1 проходив медичний огляд не перебуваючи за кермом транспортного засобу.

Щодо твердження захисника викладені у 18-36 абзацах клопотання про те, що показання тесту газоаналізатору Drager Alkotest 6820 № ARJL-0256 щодо ОСОБА_1 не може братись до уваги як належний та допустимий доказ, оскільки його сервісне технічне обслуговування та калібрування не проводилось в офіційному сертифікованому сервісному центрі.

Так, згідно відповіді на запит № 393/004 від 05.06.2020 ДП «Вінниця стандарт метрологія», в рамках укладеного з Літинською ЦРЛ договору про надання послуг, у грудні 2019 року проведена повірка приладу Drager Alkotest 6820 № ARJL-0256, та видано свідоцтво про провірку № 240/770, чинне до 12.12.2020 (а.с. 86).

На виконання клопотання захисника заявленого у судовому засіданні з КНП "Літинська ЦРЛ" суду було надано свідоцтво про повірку приладу Drager Alkotest 6820 № ARJL-0256 (а.с. 24).

У свою чергу відповідно до п. 7.1 «технічне обслуговування» технічне обслуговування приладів проводять кваліфіковані спеціалісти, наприклад представники Drager (а.с. 92). Таким чином наводиться перелік осіб, у тому числі представників Drager, котрі уповноважені проводити технічне обслуговування, але не зазначено категорично, що ці дії можуть виконувати виключно представники Drager.

Зауваження сторони захисту щодо свідків викладені у 37-38 абзацах клопотання не можуть братись до уваги, оскільки свідки були присутні лише при відмові ОСОБА_1 від підпису у протоколі про адміністративне правопорушення.

Щодо твердження озвученого захистом у судовому засіданні, що у протоколі не перелічені ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , то судом взято до уваги, що дані ознаки зазначаються п. 3 розділу І Інструкції та є ознаками за якими у працівників поліції є підстави вважати, що водій перебуває у стані сп`яніння. Натомість з аналізу ст. 256 КУпАП необхідності зазначення цих ознак у протоколі про адміністративне правопорушення не вбачається. Доречним є зазначення ознак алкогольного сп`яніння, коли особа яка керує транспортним засобом з цими ознаками згодом би відмовилась від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

У свою чергу відповідно до 05:23 хв відеозапису «4125_0003.MP4» (а.с. 16) ОСОБА_5 зазначає позицію «все рішиться».

Вважаю за необхідне зазначити, що при усій видимій нетерпимості суспільства до водіїв у нетверезому стані розвернулась майже юридична кампанія по покроковому роз`ясненню, як уникнути відповідальності за керування автотранспортом у нетверезому стані. Відшукуються будь які "дірки" в і так застарілому, непродуманому, явно «популістському» законодавстві про притягнення до адміністративної відповідальності за керування в нетверезому стані. Усі можливості недомовки, неточності законодавства про адміністративну відповідальність, проблеми з доказуванням у справах про адміністративні правопорушення, використовуються адвокатами та особами, які притягуються до відповідальності за керування в нетверезому стані для уникнення такої відповідальності. Таким чином проходжу до висновку, що стороною захисту вживаються заходи спрямовані не на захист від неправомірного притягнення до відповідальності, а на уникнення ОСОБА_1 відповідальності (що прямо не заборонено законом).

Відтак враховуючи викладене вище, приходжу до висновку, що ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строком на 1 рік.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, особою, на яку накладено адміністративне стягнення, сплачується судовий збір. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, розмір судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на викладене вище, із ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420,40 грн.

Керуючись ст. 40-1, ч. 1 ст. 130, ст. 283, ст. 284 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь держави Україна судовий збір у розмірі 0,2 мінімальної заробітної плати, що становить 420,40 грн.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: Гопкін П. В.