Провадження № 3/734/708/20 Справа № 734/1058/20
ПОСТАНОВА

іменем України

26 червня 2020 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Бузунко О.А.,

при секретарях Галюк Л.В., Науменко О.Л.,

у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОХОРСЬКЕ» адвоката Костюк Ю.В.,

розглянувши матеріали, які надійшли з Козелецького відділення поліції Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124 КУпАП,

в с т а н о в и в :

15 квітня 2020 року о 09 годині 45 хвилин на автодорозі М-02: Кіпті Глухів Бачівськ 1,5 км в Козелецькому районі Чернігівської області ОСОБА_1 керував автомобілем марки Nissan Almera, номерний знак НОМЕР_1 , та не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки не вжив заходів для зменшення швидкості аж до самої зупинки, в результаті чого трапилось зіткнення з автомобілем, який рухався попереду - ВАЗ 2121, державний номерний знак НОМЕР_2 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину не визнав та пояснив суду, що 15 квітня 2020 року о 09.45 ранку, керуючи автомобілем Nissan Almera, держ. номер НОМЕР_1 , разом зі своєю сім`єю рухався по автодорозі М-02 Кіпті-Глухів-Бачинськ. Він їхав по головній дорозі в напрямку з м. Київ до м. Бахмач, де на другому кілометрі цієї траси, він наблизився до перехрестя з приляганням другорядної дороги до головної, звідки за 30-40 м до перед ним, раптово, без попередження показником повороту, ігноруючи дорожній знак 2.1 «Дати дорогу», виїхав водій Lada Niva, який в даному випадку порушив ПДР України: «на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху».

Також, ОСОБА_1 зазначив, що до початку раптового виїзду на головну дорогу з другорядної автомобіля Lada Niva він рухався зі швидкістю, яка не перевищувала 75-80 км/год, що відповідало вимогам п. 12.6 ПДР, який дозволяє рух на такій автомобільній дорозі не більше 90 км/год.

Враховуючи, що виїзд на головну дорогу автомобіль Lada Niva здійснив за 30-40 м від його автомобіля, створивши для нього аварійну ситуацію, він вирішив включити лівий поворот та здійснити обгін цього транспортного засобу, так як мав для цього всі підстави та переконався в тому, що це буде безпечно.

Коли він вже виїхав на смугу зустрічного руху, водій автомобіля Lada Niva без сигналу світловим покажчиком лівого напрямку руху раптово здійснив поворот ліворуч, що суперечило вимогам ПДР.

Побачивши, що водій транспортного засобу Lada Niva з порушенням вимог ПДР здійснив поворот ліворуч, він екстрено загальмував. Гальмівний шлях склав близько 33 метрів, що свідчить про те, що, враховуючи відсутність перевищення ним швидкості та зважаючи на порушення ПДР водієм транспортного засобу Lada Niva, він вжив достатніх заходів для уникнення ДТП. Проте, зважаючи на кількість та характер порушень вимог ПДР водієм транспортного засобу Lada Niva та дорожню ситуацію, що склалась, уникнути ДТП не вдалося. Автомобілям була завдана матеріальна шкода.

Просить закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення в його діях.

Адвокат Костюк Юлія Володимирівна, яка діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОХОРСЬКЕ», якому належить транспортний засоб Lada Niva 212140, державний номер НОМЕР_2 , в судовому засіданні пояснила, що вина ОСОБА_1 у вчиненні порушення п. 12.1, 12.3 ПДР підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення № 000509 від 15.04.2020 року, схемою місця ДТП, письмовими поясненнями учасників ДТП водіїв транспортних засобів.

Протокол складено відповідно до законодавства, складено схему, з якою учасники ДТП погодились. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право надати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу. Зауважень від ОСОБА_1 щодо обставин, викладених у вказаних документах, не надходило і не зазначено. В автомобілі ОСОБА_1 на момент вчинення ДТП, був встановлений відео реєстратор, проте, коли він був наданий поліцейському для огляду інформація на ньому була стерта.

Також, ОСОБА_2 додала, що ОСОБА_1 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення ПДР, що не характеризує його з позитивного боку.

У зв`язку із вище викладеним вважає ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та просить суд притягнути останнього до адміністративної відповідальності.

Свідок ОСОБА_3 , водій автомобіля Lada Niva, в судовому засіданні надав показання, що він їхав по польовій дорозі і мав намір переїхати на інше поле. Під`їхавши до траси, він ввімкнув правий покажчик повороту, переконався, що це є безпечним, виїхав на дорогу, ввімкнув лівий покажчик повороту, переконався, що на зустрічній смузі руху нікого немає, в дзеркалі заднього виду також переконався, нікого немає. В момент маневру відчув удар. Про те, що ним був ввімкнений лівий покажчик повороту переконаний, так як покажчик повороту «завмер» при аварії.

Свідок ОСОБА_4 , в судовому засіданні надав показання, що вони з ОСОБА_3 на автомобілі Lada Niva виїхали з польової дороги. ОСОБА_3 перед цим переконався, що автомобілів немає. Коли переїжджали дорогу, він відчув удар. Перед маневром повороту ліворуч ОСОБА_3 ввімкнув лівий покажчик повороту. Чи були машини в цей час позаду він не звернув уваги. На узбіччі з тієї сторони, куди ОСОБА_3 мав намір повернути стояв ОСОБА_5 (агроном), який також був свідком цієї події.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні надав показання, що він працює агрономом і того дня був на полі та стояв на узбіччі дороги, коли ОСОБА_3 переїжджав дорогу. Він бачив як ОСОБА_3 виїхав на дорогу, у нього був ввімкнений лівий поворот. Проте самого ДТП свідок не бачив, так як в той момент відвернувся.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні надала показання, що вона була пасажиркою автомобіля Nissan Almera. Вона бачила, як дуже близько до їхнього автомобіля виїхав автомобіль Niva, ОСОБА_7 перестроївся у лівий ряд та їхав майже поруч з Niva. Водій автомобіля Niva переїжджав дорогу по діагоналі і без будь-яких попереджувальних знаків. Коли автомобіль Niva повернув ліворуч, відбулося зіткнення.

ОСОБА_8 , поліцейський СРПП № 1 Козелецького ВП Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області, який складав протокол про адміністративне правопорушення, дав суду показання, що отримавши інформацію про ДТП на трасі М-02, він з напарником виїхав на місце пригоди за участю автомобілів Nissan Almera та Niva. Nissan стояв на зустрічній полосі руху, а Niva в кюветі. Виходячи з власного досвіду (з 2007 року), враховуючи гальмівний шлях, який складав 33 м, та той факт, що автомобіль вже пішов «юзом», поліцейський припустив, що швидкість автомобіля Nissan була 110-120 км/год при дозволеній 90 км/год.

ОСОБА_9 , поліцейський СРПП № 3 Козелецького ВП Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області, який складав схему місця ДТП, повідомив суду, що отримавши інформацію про ДТП на трасі М-02, вони виїхали на місце пригоди за участю автомобілів Nissan Almera та Niva. Виходячи зі свого досвіду (з 2007 року), враховуючи гальмівний шлях автомобіля Nissan, який складає 33 м, та те, що автомобіль був завантажений, поліцейський припустив, що швидкість автомобіля Nissan була 140 км/год. На запитання суду щодо можливих також винних дій водія автомобіля Niva, поліцейський повідомив, що враховуючи те, що автомобіль Niva щойно виїхав з прилеглої території, швидкість його руху була невелика, приблизно 35-40 км/год., тому у автомобіля Nissan при умові дотримання ПДР була можливість або зупинитися, якби в нього була та швидкість, про яку він говорить, або він міг встигнути об`їхати, враховуючи його швидкість, яка була насправді. Проте цього не сталося і відбулося це з тих причин, що водій автомобіля Nissan почав обгін тоді, коли водій автомобіля Niva почав маневр повороту ліворуч.

В судовому засіданні за клопотанням ОСОБА_10 було допитано свідка ОСОБА_11 , проте він не був безпосереднім очевидцем подій і з приводу ДТП по суті нічого не пояснив.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши позиції учасників провадження, показання свідків, прийшов до наступних висновків.

Згідно з ч. 2 ст. 7 та ст. 245 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, правильного і справедливого її вирішення.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна чи необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 251 КУпАП визначає, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. У відповідності до ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

На підставі ст. 280 КУпАП судом було встановлено обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а саме факт вчинення адміністративного правопорушення, винуватість особи у його вчиненні.

Винуватість особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 000509 від 15 квітня 2020 року, складеним уповноваженою на те особою поліцейським СРПП № 1 Козелецького ВП НВП ГУНП в Чернігівській області, старшим сержантом поліції Желіба В.О.,

-схемою місця ДТП до цього протоколу, на якій зафіксовано місце зіткнення двох транспортних засобів та механічні ушкодження, які отримав автомобіль,

-поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

-поясненнями ОСОБА_8 , поліцейського СРПП № 1 Козелецького ВП Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області;

-поясненнями ОСОБА_9 , поліцейського СРПП № 3 Козелецького ВП Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області.

Пояснення ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_6 спростовані вказаними матеріалами та показаннями інших свідків. Пояснення свідка ОСОБА_11 судом до уваги не беруться, так як він не був очевидцем подій.

Пунктом 12.1 Правил дорожнього руху України визначено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Пунктом 12.3 Правил дорожнього руху України визначено, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення, враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, а тому, суд бере до уваги, із змісту вказаних даних у протоколі, що ОСОБА_1 має вік 31 рік, за змістом протоколу не працюючий, не вперше притягується до адміністративної відповідальності.

Вирішуючи питання про вид стягнення, суд вважає за необхідне з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень, застосувати до ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу, остільки вважає, що такий вид стягнення сформує у нього звичку законослухняної поведінки.

При постановленні рішення у справі, суд вдався до детальної оцінки зібраних доказів, виключно, з метою прийняття справедливого і обґрунтованого рішення, в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та з метою виключення, будь-якого роду сумнівів ОСОБА_1 щодо не законності прийнятого рішення, оскільки протиправні дії, повинні мати наслідком відповідальність установлену законом. За змістом ст.ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке порушення. Оцінюючи зазначені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю суд врахував, що для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення. Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

У відповідності з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є часткою національного законодавства України. Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України. Тобто в такому випадку міжнародно-правові норми мають пріоритетне значення.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод», а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Європейський Суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення Європейський Суд з прав людини від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський Суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 підлягають стягненню грошові кошти в розмірі 420 грн. 40 коп. судового збору в дохід держави.

Керуючись ст. 33, ст. 40-1, ст. 124 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 340 (триста сорок) гривень 00 коп. в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави грошові кошти в розмірі 420 грн. 40 коп. судового збору.

Штраф має бути сплачений правопорушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. В разі несплати штрафу у встановлений строк з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу у порядку примусового виконання постанови.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці.

Суддя Козелецького районного суду

Чернігівської області О.А. Бузунко