м. Лиман Справа № 236/1105/20
Провадження № 3/236/418/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2020 року суддя Краснолиманського міського суду Донецької області, Бєлоусов А. Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли із Лиманського відділення поліції Слов`янського ВП ГУ НП у Донецькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.44-3 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась у сел. Новоселівка Краснолиманського району Донецької області,є громадянкою України, має повну загальну середню освіту, є суб`єктом підприємницької діяльності, не є одруженою, на утриманні не має неповнолітніх дітей, раніше не притягувалась до кримінальної та адміністративної відповідальності, зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з матеріалами про адміністративне правопорушення,які надійшли до суду 25.03.2020 року з Лиманського відділення поліції Слов`янського ВП ГУ НП у Донецькій області, 18.03.2020 року о 15 год. 45 хв. в приміщенні магазину «ANDI» у м. Лиман Донецької області по вул. Незалежності,40, фізична особа підприємець ОСОБА_1 не припинила роботу щодо продажу товарів, здійснювала торгівлю одягом і взуттям, чим порушила вимоги п/п. 3 п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211. В діях ОСОБА_1 , за твердженням представника територіального органу поліції, вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи судом, однак вона не прибула для участі в судовому розгляді. ОСОБА_1 та її захисник адвокат Зайченко О.В. надали до суду письмові пояснення у справі про адміністративне правопорушення, висловили позицію щодо відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, заперечували наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, просили здійснювати розгляд справи без їхньої участі (а.с.16-20).

Як зазначила ОСОБА_1 у письмових поясненнях, наданих до суду, 18.03.2020 року магазин «ANDI», розташований у АДРЕСА_1 Донецької АДРЕСА_2 , не здійснював роботи, котра була б пов`язаною з прийманням відвідувачів; ФОП ОСОБА_1 15.03.2002 року видала наказ про вжиття заходів реагування у зв`язку з запровадженням карантинних обмежень, здійснювала ревізію товарно-матеріальних цінностей з метою розрахунку згідно з договором поставки, під час ревізії товарно-матеріальних цінностей був присутній постачальник товару ФОП ОСОБА_2 , будь-які покупці у магазині були відсутні; вказаний магазин не працював, була вивішена табличка з написом «Ревізія. Магазин не працює». Однак працівник поліції 18.03.2020 року склав протокол у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , незважаючи на те, що остання повідомила йому інформацію про припинення роботи магазину та надала відповідні докази.

В подальшому на підставі договору про надання правової допомоги від 16.06.2020 року для участі у справі як захисник Іваніної Є.Є. була залучена адвокат Ковальчук Ю.М., котра просила відкласти розгляд справи для надання можливості захиснику ознайомитись з матеріалами справи.

Суддя, дослідивши письмові пояснення ОСОБА_1 , її захисника адвоката Зайченка О.В,. матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За змістом ст. 9 КУпАП єдиною підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність у її діях (бездіяльності)складу адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Норми ст. 44-3 КУпАП передбачають адміністративну відповідальність, за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Нормами п/п. 3 п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (в редакції постанови від 17.03.2020 року) була передбачена, зокрема, заборона з 00 год. 01 хв. 17.03.2020 року до 03.04.2020 року роботи суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Органи державної влади, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Основного Закону).

Нормами ст. 62 Конституції України визначено основоположні засади презумпції невинуватості. Зокрема, обов`язок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення; всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 9 Основного Закону чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Україною 17.07.1997 року ратифікована Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 1950), яка набрала чинності для України 11.09.1997 року. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Нормами п.2 ст. 6 згаданої Конвенції передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Тлумачення поняття «кримінальне обвинувачення» у практиці Європейського суду з прав людини відрізняється своєю «автономністю». Суд сприймає кримінальне обвинувачення як універсальне поняття, яке є наслідком будь-яких діянь протиправного характеру незалежно від ступеню їх суспільної небезпечності.

Зокрема, "обвинувачення" відповідно до положень статті 6 параграфа 1 може бути визначено як "офіційне повідомлення, надане особі уповноваженими представниками влади, в підтвердження того, що вона вчинила злочин", визначення, яке також відповідає критерію, що "ситуація (підозрюваного) суттєво погіршилась" (рішення від 30.03.2004 року у справі «Меріт проти України», заява № 66561/01, п.70).

Також у рішенні від 06.09.2005 року у справі «Салов проти України», заява № 65518/01, п.65, Суд зазначив, що поняття "обвинувачення" має "автономне" значення; воно повинно розумітися в сенсі Конвенції, а не лише в контексті його значення в національному праві. Таким чином, воно може визначатися як "офіційне повідомлення особи компетентним органом державної влади, в якому стверджується, що особа вчинила кримінальний злочин", визначення, яке також відповідає поняттю "впливу важливих наслідків для стану підозрюваного".

У рішенні у справі «Делькур проти Бельгії» (Delcourt v. Belgium) від 17.01.1970 року, заява № 2689/65, Європейський суд з прав людини дійшов висновку про те, що в пункті 1 статті 6 вміщено концепцію терміну «кримінальне обвинувачення», яка характеризується скоріше матеріальним, аніж формальним характером.

Суттєвою ознакою застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є те, що Європейський суд з прав людини не пов`язує термін обвинувачення із власне обвинувальним висновком, що складається органами слідства по закінченню досудового слідства. Для визначення кримінального характеру того чи іншого обвинувачення Суд застосовує три послідовні критерії (критерій національного права, критерій адресатів, критерій форми і тяжкості правових наслідків).

Враховуючи, що національним законодавством України порушення правил щодо карантину людей розглядається як делікт (ст. 44-3 КУпАП), вказана норма поширює свою дію на невизначене коло осіб, тягне за собою застосування значної суми штрафу, співмірної з розмірами штрафів, запроваджених у КК України як вид покарання за скоєння кримінальних правопорушень, суддя у цьому випадку оцінює процедуру складання службовими особами органу Національної поліції щодо ОСОБА_1 матеріалів у справі про адміністративне правопорушення як таку, що підпадає під дію ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на зміст протоколу про адміністративне правопорушення від 18.03.2020 року серії АПР 18 № 630331, складеного відносно ОСОБА_1 , та заперечення останньою своєї вини, посадові особи територіального органу поліції повинні довести факт порушення ОСОБА_1 правил щодо карантину людей, продовження після 17.03.2020 року роботи суб`єкта господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів (здійснення торгівлі одягом та взуттям).

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як докази вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, кваліфікованого за ст. 44-3 КУпАП, працівниками територіального органу поліції були надані до суду протокол від 18.03.2020 року серії АПР 18 № 630331, письмові пояснення ОСОБА_1 від 18.03.2020 року (де вона пояснила, що магазин не працював, приймання відвідувачів не здійснювалось, натомість здійснювалась інвентаризація товарно-матеріальних цінностей), письмові пояснення від 18.03.2020 року свідка ОСОБА_3 (він пояснив, що магазин 18.03.2020 року близько 15 год. 40 хв. магазин «ANDI», розташований у м. Лиман Донецької області по вул. Незалежності,40) здійснював торгівлю одягом, взуттям та посудом), письмові пояснення від 18.03.2020 року свідка ОСОБА_4 (вона пояснила, що 18.03.2020 року приблизно о 15 год. 50 хв. магазин «ANDI», розташований у м. Лиман Донецької області по вул. Незалежності,40, працював згідно з установленим графіком і здійснював торгівлю), копія виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відносно ФОП ОСОБА_1 , копія витягу з Реєстру платників єдиного податку щодо ФОП ОСОБА_1 ,копія постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 (а.с. 5-12). Будь-яких інших доказів у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 співробітниками поліції до суду не надано.

Згідно зі ст. 272 КУпАП до суду для допиту як свідки у справі про адміністративне правопорушення були викликані ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 ..

Свідок ОСОБА_3 був викликаний до суду шляхом направлення повістки з адресою, вказаною у протоколі від 18.03.2020 року, однак свідок не прибув для участі в судовому засіданні, конверт з рекомендованим поштовим відправленням (судова повістка) було повернуто до суду відділенням «Укрпошти» у зв`язку із неможливістю вручення адресатові (а.с.44). Територіальним органом поліції не була забезпечена участь цього свідка в судовому розгляді справи.

Свідок ОСОБА_4 була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи судом, для участі в судовому засіданні не прибула у зв`язку із запровадженням карантину, зазначила, що у неї відзначаються симптоми гострого респіраторного захворювання, вона потребує лікування. Водночас свідок надала до суду письмові пояснення, згідно з якими вона 18.03.2020 року зверталась до ОСОБА_1 з проханням продати їй предмети одягу, однак остання відмовила, посилаючись на необхідність виконання приписів, пов`язаних з карантинними обмеженнями; пізніше цього ж дня працівники поліції запросили ОСОБА_4 бути свідком начебто встановлених порушень з боку ОСОБА_1 карантинних обмежень, але фактично свідок бачила у магазині лише 2 працівників поліції ОСОБА_5 та незнайомого чоловіка поважного віку, покупців у магазині не було, а протокол відносно ОСОБА_1 було складено лише за те, що двері магазину не були зачинені в період карантину на замок (а.с.45-49). Територіальним органом поліції не була забезпечена участь цього свідка в судовому розгляді справи.

Свідок ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи судом, для участі в судовому засіданні не прибув у зв`язку із запровадженням карантину, оскільки він мешкає у м. Авдіївці Донецької області, звідки рух громадського транспорту до м. Лиман на той час було припинено. Водночас свідок надав до суду письмові пояснення, згідно з якими 18.03.2020 року магазин «ANDI», розташований у м АДРЕСА_3 Лиман Донецької області по вул. Незалежності, АДРЕСА_2 , не здійснював роботи, котра була б пов`язаною з прийманням відвідувачів, натомість ОСОБА_1 за участю свідка здійснювала ревізію товарно-матеріальних цінностей з метою розрахунку згідно з договором поставки, будь-які покупці у магазині були відсутні (а.с.50-52).

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом у цій справі в розумінні ст.251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у судді.

Пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , надані працівникам поліції 18.03.2020 року, не є належними доказами правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки вказані особи у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих свідчень, а тому їхні показання не можуть бути беззаперечним доказом вчинення особою адміністративного правопорушення.

Така ж позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 27.06.2019 року у справі № 560/751/17.

Зважаючи на зміну сутності показань свідка ОСОБА_4 вказана особа має бути в обов`язковому порядку допитаною в судовому засіданні для з`ясування природи таких розбіжностей.

З огляду на це, розгляд справи про адміністративне правопорушення було неодноразово відкладено для забезпечення участі свідків в судовому засіданні.

Станом на 19.06.2020 року територіальним органом поліції не була забезпечена участь свідків в судовому розгляді справи, незважаючи на покладення на суб`єкта владних повноважень обов`язку довести наявність вини ОСОБА_1 та складу у діях цієї особи правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається наявність обставин, які виключають здійснення провадження.

Зокрема, відповідно до ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді). Якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Діяння, котре ставиться в вину ОСОБА_1 , за своєю природою не є триваючим, було виявлене співробітниками поліції 18.03.2020 року. У протоколі від 18.03.2020 року серії АПР 18 № 630331 у справі про адміністративні правопорушення, складеному відносно ФОП ОСОБА_1 , датою вчинення правопорушень зазначено «18.03.2020 року».

Станом на 19.06.2020 року визначений законом строк накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення вже сплинув.

Вказані обставини дозволяють дійти висновку про сплив у даному випадку передбаченого законом строку застосування до особи адміністративного стягнення.

Згідно із ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

У зв`язку зі спливом строку накладення адміністративного стягнення, ОСОБА_5 слід звільнити від адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 44-3 КУпАП, провадження у справі закрити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 247, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 44-3 КУпАП, провадження у справі закрити у зв`язку зі спливом строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.2 ст. 38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, до Донецького апеляційного суду через Краснолиманський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після спливу встановленого строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після перегляду справи апеляційним судом.

Суддя -