ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 3/753/4717/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2020 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Цимбал І.К.,розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли з Дарницького УПГУНП в м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ФОП, проживає АДРЕСА_1 за ст. 44-3 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

24.06.2020 до Дарницького районного суду м. Києва надійшов адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП.

Згідно протоколу про вчинення адміністративного правопорушення від 23.06.2020 ОСОБА_1 23.06.2020за адресою: АДРЕСА_2 о 15 год. 00 хв., порушив ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», постанову КМУ № 211 «Про запобігання епідемії на території України хвороби COVID- 19.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що працює на станції технічного обслуговування і завжди в засобах захисту, в чому останнього звинувачують згідно протоколу про адміністративне правопорушення не зрозуміло.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 ставиться за вину порушення ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб».

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», Карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України.

Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, підстави та порядок обов`язкової самоізоляції, перебування особи в обсерваторі (обсервації), госпіталізації до тимчасових закладів охорони здоров`я (спеціалізованих шпиталів). Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

До відміни карантину його територію можуть залишити особи, які пред`явили довідку, що дає право на виїзд за межі території карантину.

Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Отже, вказана вище норма описує загальні положення щодо карантину.

Інша норма, яка зазначена яка та, що порушена ОСОБА_1 це та постанова КМУ «Про запобігання епідемії на території України хвороби COVID- 19, проте, зазначеного нормативно правового акту не існує, оскільки заборони та обмеження визначаються постановою КМУ «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID- 19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до рішень ЄСПЛ у справах «Malofeyeva v. Russia» та «Karelin v. Russia» Суд зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом). Отже в такому разі справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, зокрема який діючий нормативно правовий акт порушено особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Вважаю, за необхідне також зазначити, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не можна посилатися на нормативно правовий акт в цілому, а необхідно визначати конкретно пункти, які забороняють вчиняти певні дії, оскільки за відсутності такої деталізації, звинувачення особи є юридично неспроможними.

Беручи до уваги вище наведене вважаю, що матеріали справи не підтверджують вину ОСОБА_1 у інкримінованому адміністративному правопорушенні, а тому провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. 44- 3, ст. ст. 251, 252, 247, 284-285, 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 44-4 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

СУДДЯ: ЦИМБАЛ І.К.