Справа № 161/7380/20
Провадження № 3/161/2301/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Луцьк 19 червня 2020 року

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Черняк В.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , працює лікарем-хірургом у Волинській обласній клінічній лікарні,

за ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення 07 травня 2020 року серії БР №213750, ОСОБА_1 07 травня 2020 року о 23 год. 15 хв. у м. Луцьк по пр. Соборності, 6, керуючи транспортним засобом Volkswagen Caddy, НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку відмовився в присутності двох свідків. Огляд на стан сп`яніння проводився у лікаря-нарколога за адресою м. Луцьк, вул. Карбишева, 2, КП «Волинський медичний центр терапії залежностей». Такі дії кваліфіковані поліцейським як порушення п.2.5 ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненому за ч.1 ст.130 КУпАП не визнав.

Дослідивши письмові матеріали справи, суддя дійшов наступних висновків.

В першу чергу суддя звертає увагу на неналежність складеного протоколу, яка полягає у взаємовиключній кваліфікації дій ОСОБА_1 .

Так, диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає два різні склади правопорушення, а саме у вигляді:

1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції;

2) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вказані правопорушення є взаємовиключними, оскільки неможливо встановити факт перебування особи у стані алкогольного сп`яніння, якщо вона відмовилися пройти відповідний огляд.

У розглядуваному випадку поліцейський у протоколі спочатку зазначає, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, а потім зазначає, що відповідний огляд проводився у КП «Волинський медичний центр терапії залежностей», а далі за текстом зазначає про відмову ОСОБА_1 пройти відповідний огляд.

Тобто, з наведеного протоколу для судді не є зрозумілим за яким саме складом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за керування у стані алкогольного сп`яніння чи за відмову пройти відповідний огляд, а самостійно перебирати на себе функції обвинувачення, уточнювати чи змінювати його, суддя права не має, оскільки він виступає незалежним арбітром, який приймає рішення лише виходячи з наданих матеріалів.

Також, зберігаючи об`єктивність під час розгляду справи, та для перевірки чи дійсно ОСОБА_1 відмовлявся від огляду на стан алкогольного сп`яніння, суддею були безпосередньо досліджені всі наявні у справі письмові докази, а також відеозаписи події.

Так на наданих відеозаписах зафіксоване наступне:

1) на записах, що містяться у файлах .mov, НОМЕР_2 .mov, НОМЕР_3 .mov міститься процес складання адміністративних матеріалів у службовій машині поліцейських;

2) на записі, що міститься у файлі .mov зафіксовано, як поліцейський вимовляє фразу «шановні свідки…», а надалі не зрозуміло, що саме та кому він каже;

3) на записі, що міститься у файлі .mov зафіксований момент посадки ОСОБА_1 у службовий автомобіль працівників поліції;

4) на записах, що містяться у файлах .mov, НОМЕР_4 .mov, НОМЕР_5 .mov зафіксований процес спілкування ОСОБА_1 із лікарями та поліцейськими, на яких він наполягає, щоб поліцейський не був присутній під час його огляду та висловлює своє бажання його пройти. Надалі в кабінеті залишається лише один поліцейський;

5) на записах, що міститься у файлах .mov, .mov, НОМЕР_6 .mov, НОМЕР_7 .mov, НОМЕР_8 .mov, НОМЕР_9 .mov зафіксований процес складання медичної документації лікарями;

6) на записі, що міститься у файлі НОМЕР_10 .mov зафіксований процес спілкування поліцейських з невідомою особою, яка знімає подію на мобільний телефон;

7) на записі, що міститься у файлі .mov зафіксований вхід до КП «Волинський медичний центр терапії залежностей»;

8) на записі, що міститься у файлі .mov зафіксований процес супроводження поліцейським ОСОБА_1 до приймальні до КП «Волинський медичний центр терапії залежностей».

На жодному із відеозаписів не зафіксована чітка та усвідомлена відмова ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, а зафіксована лише конфліктна ситуація, коли він погоджується пройти відповідний огляд, але вимагає, перед проходження огляду на приладі Драгер, вийти поліцейських з кабінету.

Інших письмових доказів, як то пояснень свідків, матеріали справи не містять. Не зазначено про наявність свідків події і в протоколі про адміністративне правопорушення.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі "Лучанінова проти України" (рішення від 09.06.2011 р., заява N 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 51 КУпАП стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції "з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням".

У рішенні у справі "Карелін проти Росії" ("Karelin v. Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.98 року, п. 54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Склад правопорушення наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні по справі "Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії" ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Отже, на підставі відповідної практики ЄСПЛ можливо зробити однозначний висновок, що суд не має права перебирати на себе функцію обвинувача у справах про адміністративні правопорушення, які в розумінні Конвенції прирівнюються до кримінального провадження, оскільки в такому випадку суд перестає бути незалежним та неупередженим органом з розгляду спорів, що є безумовним порушенням ст.6 Конвенції в частині права кожного на справедливий суд. В такому випадку суд позбавлений можливості самостійно здійснювати збір додаткових доказів, що підтверджували б або спростовували б вину правопорушника, а отже судовий розгляд здійснюється на підставі наданих суду матеріалів.

Підсумовуючи вищевикладене, суддя дійшов висновку, що оскільки матеріали справи містять суттєві недоліки в оформленні та кваліфікації дії ОСОБА_1 , оскільки йому інкримінується вчинення двох взаємовиключних складів правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (перебування у стані алкогольного сп`яніння та відмова пройти відповідний огляд), а надані суду відеозаписи з нагрудних камер поліцейських підтверджують не тільки факт доставки ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я, але і бажання ним пройти огляд, але за відсутності поліцейських, та не містять чіткої відмови пройти відповідний огляд, всі сумніви у винуватості останнього слід трактувати на користь ОСОБА_1 на підставі ст.62 Конституції України.

З наведених вище мотивів, зважаючи на те, що суддя не вправі збирати додаткові докази винуватості ОСОБА_1 , суддя дійшов висновку, що його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не була доведена поза розумним сумнівом, а отже провадження у справі слід закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.В. Черняк