Справа № 405/3330/20
ПОСТАНОВА

08.07.2020 року суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда Шевченко І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні відвід заявлений Котельницьким Сергієм Васильовичем судді Ленінського районного суду м. Кіровограда Майданнікову Олексію Івановичу у розгляді адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КупАП, -

ВСТАНОВИЛА:

у провадженні Ленінського районного суду м. Кіровограда перебуває адміністративна справа про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 ОСОБА_1 , яка розглядається суддею Ленінського районного суду м. Кіровограда Майданніковим О.І.

03.07.2020 року ОСОБА_1 поданий відвід судді Ленінського районного суду м. Кіровограда Майданнікову О.І.

Заявлений відвід мотивований тим, що суддя Майданніков О.І. відмовив у наданні можливості ознайомитися з матеріалами справи шляхом надання всіх документів справи дистанційним засобом зв`язку на електронну пошту з дотриманням вимог процесуального законодавства, викликати та допитати свідків, а також відкласти розгляд справи після 31.07.2020 року.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву про відкладення розгляду справи.

Суд вважає за можливе проводити розгляд заяви про відвід без присутності заявника враховуючи те, що мотиви відводу судді Майданнікову О.І. викладені заявником в заяві про відвід.

Суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда Майданніков О.І. подав заяву про розгляд заявленого відводу без його участі. Вважає заявлений відвід безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Суд, дослідивши заяву про відвід судді та вивчивши матеріали адміністративної справи, приходить до наступного висновку.

Кодекс України про адміністративні правопорушення фактично не передбачає норм, які регламентують підстави та порядок розгляду заяви про відвід судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення.

Між тим, згідно з ч. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, від 04.11.1950 року, кожна людина має право при визначенні її громадянських прав і обов`язків або будь-якого кримінального обвинувачення проти неї на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного терміну незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині справедливий розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.

Згідно практики Європейського Суду з прав людини, деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п. 21-22 рішення у справі «Надточій проти України». П.33 рішення у справі «Гурепка проти України»).

Згідно з ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори», від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, - є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Зазначені обставини свідчать про наявність прогалин в праві стосовно процесуального врегулювання розгляду суддею заяви про відвід у справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що у цьому випадку правомірним і доцільним буде застосування аналогії процесуального закону і прийняття та розгляду заяви ОСОБА_1 про відвід судді Ленінського районного суду м. Кіровограда Майданнікова О.І., і такий розгляд повинен відбуватись за нормами, закріпленими ст. ст.75, 76 КПК України.

Відповідно до статтей 75, 76 КПК України передбачено обставини, що виключають участь судді в розгляді справи, а також встановлена недопустимість повторної участі судді в розгляді справи.

Згідно з ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Відповідно до положення статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» визначено дві вимоги щодо безсторонності суду: по-перше бути об`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути об`єктивно безстороннім - тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву в його безсторонності.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Заявляючи відвід судді заявник не вказує підставу для відводу, передбачену ст. 75 КПК України. Між тим, наведені у заявленому відводі мотиви можливо віднести до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України - інші обставин, які викликають сумнів в неупередженості судді. Зазначені ОСОБА_1 в обґрунтування відводу мотиви зводяться до незгоди з процесуальними строками розгляду та рішеннями прийнятими суддею Майданніковим О.І.

Досліджуючи вищенаведені мотиви для відводу судді Ленінського районного суду м. Кіровограда Майданнікова О.І., зазначаю, що такі не є обставинами, які б прямо чи опосередковано викликали сумніви в неупередженості та необ`єктивності судді при розгляді справи за протоколом про правил дорожнього руху ДПР 18 № 119030 від 31.05.2020 року. Вказані обставини, не ставлять під сумнів законність дій судді.

Інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості судді при розгляді даної скарги, заявником не вказані та у судовому засіданні не встановлені.

За таких обставин, приходжу до висновку про відсутність підстав для відводу судді Майданнікова О.І., у зв`язку з чим у задоволенні заявленого відводу слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04.11.1950 року, ст.ст.75, 76 КПК України,-

ПОСТАНОВАИЛА:

відмовити в задоволенні відводу ОСОБА_1 судді Ленінського районного суду м. Кіровограда Майданнікова Олексія Івановича у справі №405/3330/20, провадження 3/405/798/20, у адміністративній справі про порушення правил дорожнього руху ОСОБА_1 , за ч.1 ст.130 Митного Кодексу України.

Адміністративну справу № 405/3330/20, провадження 3/405/798/20 передати до канцелярії суду для передання раніше визначеному судді згідно з протоколом автоматичного розподілу справи між суддями.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського районного

суду м. Кіровограда Ірина Миколаївна Шевченко