Справа № 605/235/20
ПОСТАНОВА
"06" липня 2020 р. Суддя Підгаєцького районного суду Тернопільської області Горуц Р.О. розглянувши матеріали, які надійшли від Підгаєцького відділення поліції Бережанського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:
громадянина України, працюючого у ТОВ Ямниця,
проживаючого в АДРЕСА_1 ,
за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
Як вбачається із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №184585 від 11 травня 2020 року, громадянин ОСОБА_1 11 травня 2020 року близько 14 години 52 хвилини керував в с. Гнильче Підгаєцького району Тернопільської області транспортним засобом марки МТ-10, без номерного знака, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія із застосуванням приладу Драгер Alcotest 6820, в присутності двох свідків, результат якого становив 1,56 % проміле, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.
В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не з`явилась. Судову повістку про виклик до суду на 09 червня 2020 року ОСОБА_1 відмовився отримувати, про що свідчить відмітка на формі 20 відідлення Укрпошти, при цьому ОСОБА_1 у вказане судове засідання не з`явився, причин своєї неявки суду не повідомив.
Судову повістку про виклик до суду на 24 червня 2020 року о 10 годині, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, отримала 17 червня 2020 року, однак вказане судове засідання було відкладено на 06 липня 2020 року, оскільки на час розгляду справи не було жодних даних про належне повідомлення ОСОБА_1 про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення на якому міститься штамп суду про його отримання, а саме 24 червня 2020 року о 16 годині.
Судова повістка про виклик ОСОБА_1 до суду на 06 липня 2020 року о 15 годині 45 хвилин, станом на день розгляду справи теж не була вручена останньому, що стверджується відстеженням про пересилання поштового відправлення із веб-сайту Укрпошта від 06 липня 2020 року.
Разом з тим, суд, вважає, що ОСОБА_1 будучи обізнаним щодо складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, а також й про те, що розгляд вказаної справи відбудеться у Підгаєцькому районному суді Тернопільської області, без поважних причин уникав отримання судової повістки, і тим самим самостійно відмовився від реалізації наданих йому законом прав, при цьому такі його дії, у взаємозв`язку із положеннями ст.ст.38, 277 КУпАП, суд оцінює, як затягування розгляду справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини.
Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність
за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Із пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вбачається, що вони були залучені працівниками поліції в якості свідків, а саме, як поліцейські пропонували прилад Драгер на місці, а саме в с. Гнильче Підгаєцького району АДРЕСА_2 вул. Центральна. Результат тесту становив 1,56 % проміле.
Вказаними поясненнями не підтверджується кому саме пропонувалось прилад Драгер та з якою метою, а також факт керування особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, транспортним засобом.
Із дослідженого відеозапису з відеореєстратора поліцейського автомобіля видно, що мотоцикл МТ-10 на якому сидів ОСОБА_1 , стояв з боку проїжджої частини та не рухався.
В той час коли патрульний автомобіль під`їжджав до вищезазначеного мотоцикла, то ОСОБА_1 відштовхуючись ногами, зіпхав його з проїжджої частини дороги на обочину.
При проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння, у присутності двох свідків, за допомогою спеціального технічного приладу Драгер, ОСОБА_1 заперечував факт керування ним транспортним засобом, у присутності двох свідків.
Тобто, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про те, що він не керував транспортним засобом НОМЕР_1 -10, а лише скотив його з дороги, яке викладене у протоколі про адміністративне правопорушення, знайшло своє підтвердження під час розгляду вказаної справи.
Встановлено, що суть адміністративного правопорушення зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідає фактичним обставинам справи, а також диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП.
На підтвердження наведеного, суд вважає за необхідне, зіслатися на зміст частини другої ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, якою передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку, та частини першої ст. 62 Конституції України, згідно якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Хоча приписи КУпАП не передбачають такої форми рішення, як обвинувальний вирок суду, саме постанова про накладення адміністративного стягнення за своєю правовою природою є тотожним процесуальним документом.
Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справі Лучанінова проти України (рішення від 9 червня 2011 року) провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.51 КУпАП стосовно заявниці, яка вчинила дрібну крадіжку на загальну суму 0,42 грн., ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням.
Таким чином, беручи до уваги те, що ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення правопорушення, за яке передбачене покарання у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, суд вважає за необхідне застосовувати стандарти Європейського Суду з прав людини, притаманні кримінальному провадженню.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 29 червня 2007 року у справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" зазначено, що особа, яка володіє чи керує автомобілем (транспортним засобом), підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
При оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення "поза розумним сумнівом". Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі "Коробов проти України"). Приймаючи до уваги дане рішення, суд керується саме цим принципом поза розумним сумнівом, зміст якого також сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України". Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Працівниками поліції не представлено будь-яких належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 саме керував мотоциклом в стані алкогольного сп`яніння.
Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року (із змінами, внесеними згідно з Постановою ПВСУ №18 від 19 грудня 2008 року) Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті роз`яснено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.
З огляду на вищезазначені обставини, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, поза розумним сумнівом.
Виходячи із вищенаведеного, суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Підгаєцький районний суд Тернопільської області.

Суддя: Р. О. Горуц