Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/187/20 Головуючий у суді І-ї інстанції Партоліна І. П.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Олексієнко І. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2020 року. м. Кропивницький

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Олексієнко І.С.,

за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 29 квітня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,

визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП і накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 29.04.2020 року ОСОБА_1 визнаний винним за те, що він 9 лютого 2020 року о 15 год. 40 хв. в смт. Новоархангельськ по вулиці Слави, 147 Кіровоградської області керував автомобілем НОМЕР_1 110206, державний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження медичного огляду для встановлення наявності алкогольного сп`яніння в Новоархангельській ЦРЛ в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Крім того, 02 березня 2020 року о 21 год. 15 хв. ОСОБА_1 в селі Торговиця по вулиці Сірка, 30, Кіровоградської області керував автомобілем ВАЗ 2106, державний номерний знак НОМЕР_3 , з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду як незаконну та необґрунтовану, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вказує, що судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, а саме: неправильно застосовано норми ч.1 ст.130, ст.251,ч.1 ст.256, ч.3 ст.266 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Так, за матеріалами справи, і це не оспорюється, та прямо значиться у складених щодо нього протоколах, він не проходив жоден із видів огляду на стан сп`яніння, і результатів такого огляду немає. За керування транспортним засобом у стані сп`яніння протокол щодо нього також не складався, притягнення його за це правопорушення ніхто не ініціював, і відповідних доказів перебування його саме у стані алкогольного сп`яніння суду не надано, однак суд першої інстанції у мотивувальній частині визнав його винним за ч.1 ст.130 КУпАП. Отже, як видно із змісту оскаржуваної постанови, суд наклав на нього адміністративне стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП виходячи з того, що він вчинив правопорушення у виді саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Зазначає, що від проходження огляду на місці він не відмовлявся, а пояснення поліцейських щодо відсутності газоаналізагора Драгер немає ніякого змісту. Також на пропозицію працівників поліції пройти огляд у медичному закладі, він відмовлявся, а лише посилався на норму ст.266 КУпАП. Крім того матеріали відеозаписів наданих до суду, вважає здійснені з порушеннями, оскільки серія і номер портативного відеореєстратора не зафіксовані у протоколах.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України»,статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»(ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

В апеляційній інстанції ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП як 19.02.2020 так і 22.03.2020 не визнав, пояснивши, що він 19.02.2020 року дійсно в м. Новоархангельськ Кіровоградської області керував належним йому автомобілем ЗАЗ 110206, державний номерний знак НОМЕР_2 . В цей день його зупинили працівники поліції, оскільки в автомобілі були вимкнені габаритні вогні. При розмові з поліцейським, останній вказав, що від нього чути запах алкоголю, однак він заперечив, оскільки в цей день алкоголь не вживав. Тоді поліцейський відразу запропонував пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння в ЦРЛ. Однак, він відмовився, оскільки бажав пройти огляд на місці запинки за допомогою технічного приладу «Драгер», відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (в подальшому «Інструкція»). Працівники поліції йому повідомили, що технічний прилад «Драгер» у них відсутній, оскільки знаходиться на повірці. Коли йому працівники поліції запропонували пройти огляд в закладі охорони здоров`я, він відмовився в присутності двох свідків. Зазначив, що не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку саме на місці зупинки транспортного засобу, а не у лікарні. Крім того він не мав часу для проходження огляду в медзакладі. Відмовився надати пояснення в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки вважає, що працівники поліції порушили чинне законодавство при складанні протоколу. В подальшому працівники поліції відсторонили його від керування транспортним засобом. Посвідчення водія не вилучалось. Що стосується адміністративного правопорушення 22.03.2020 то зазначив, що автомобілем ВАЗ 2106, державний номерний знак НОМЕР_3 в селі Торговиця Кіровоградської області не керував, за кермом був його товариш. Коли автомобіль стояв, то товариш вийшов по своїм справам, однак, зрозумівши, що автомобіль почав самовільно рухатись, почав вживати заходи для зупинки автомобіля намагаючись натиснути на гальма, він пересів з пасажирського сидіння за кермо. В цей час на зустріч йому рухався поліцейський автомобіль. Вийшовши з автомобіля, до нього знову підішли працівники поліції, це був той самий екіпаж та попросили пред`явити посвідчення водія. Під час розмови поліцейський вказав, що від нього чути запах алкоголю та запропонували знову проїхати до закладу охорони здоров`я для визначення стану алкогольного сп`яніння, так як на час складання протоколу у них відсутній алкотестер «Драгер», однак він в чергове відмовся в присутності двох свідків. Відмовлявся оскільки транспортним засобом не керував та працівники поліції знову порушили чинне законодавство, не запропонувавши йому спочатку пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу. Вважає, що працівники поліції мають до нього упереджене ставлення внаслідок складання щодо нього трьох протоколів про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП.

Однак, перевіркою судом апеляційної інстанції постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим, а висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є правильними, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами, а саме: протоколами про адміністративне правопорушення серії ОБ №011950 від 19.02.2020 року та серії ОБ №011951 від 02.03.2020 року, поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , відеозаписом з нагрудних відеокамер(відеореєстраторів) поліцейських, які здійснювали оформлення адміністративного правопорушення щодо ОСОБА_1 , який було долучено до матеріалів справи.

Висновки суду про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.

Надавши об`єктивну правову оцінку доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки вони спростовуються дослідженими вище доказами, не довіряти яким, у суду апеляційної інстанції підстав немає.

Так, ст.130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження такого огляду.

Саме з підстав відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а не керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, складено протокол про адміністративне правопорушенні з посиланням на порушення водієм п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Як в протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №011950 від 19.02.2020 року свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 так і в протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №011951 від 02.03.2020 року свідок ОСОБА_2 та ОСОБА_3 засвідчили факт відмови апелянта від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому дані протоколи є належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не заслуговують на увагу та спростовуються сукупністю даних, що містяться в матеріалах провадження.

Так, підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст. 266 КУпАП, п.2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735 (в подальшому «Інструкція»). За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, який проводиться за допомогою технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу чи у закладі охорони здоров`я у передбачених законом випадках.

Таким чином, не є підставою для скасування оскаржуваної постанови те, що ОСОБА_1 не було запропоновано працівниками поліції на місці зупинки пройти огляд за допомогою спеціальних технічних засобів, оскільки відповідно до п. 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного сп`яніння, поліцейський направляє цю особу на огляд до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до ч.6 розділу ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України 07.11.2015 № 1395, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Згідно ч.2 та 3 ст.266 КУпАП визначає огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції.

Згідно аналізу вищезазначених норм поліцейський пропонує особі прослідувати для проходження огляду до найближчого закладу охорони здоров`я у випадках якщо у поліцейського є підстави вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Пунктом 9 розділу ІІ вказаної Інструкції визначено, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо наявності вини ОСОБА_1 , в інкримінуємих адміністративних правопорушень, що було досліджено в суді першої інстанції та перевірено під час апеляційного розгляду, а саме: протоколами про адміністративне правопорушення серії ОБ №011950 від 19.02.2020 року та серії ОБ №011951 від 02.03.2020 року, поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які підтвердили обставини вказані у протоколах, поясненнями ОСОБА_1 , який не заперечував факт відмови від проходження освідування.

За клопотанням ОСОБА_1 про допит свідка, під час розгляду в апеляційний інстанції, допитаний свідок ОСОБА_6 , який пояснив, що знає ОСОБА_1 , оскільки він є його колегою. 02.03.2020 року близько 21.00 год. він керував в с.Торговиця Новоархангельського району власним автомобілем ВАЗ 2106, державний номерний знак НОМЕР_3 . Він їхав забрати своїх батьків, разом з ним в автомобілі був ОСОБА_1 . Коли вони приїхали в с. Торговиця, він зупинився біля магазину, щоб собі щось купити, в автомобілі залишався сидіти на передньому пасажирському сидінні ОСОБА_1 . Коли вийшов з магазину, побачив, що біля його автомобіля стоять працівники поліції. При цьому автомобіль стояв не на тому місці, де він його зупинив. Оскільки у автомобіля є технічні несправності, мабуть він почав самовільно котитися і ОСОБА_1 намагався його зупинити. В його присутності поліцейські викликали двох свідків та пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 погодився пройти обстеження на місці, однак відмовився пройти у закладі охорони здоров`я. Він вказував поліцейським, що він керував даним транспортним засобом. Поліцейські склали протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 . В подальшому спілкування між поліцейськими та ОСОБА_1 він не чув. Після того як склали протокол, він поїхав за кермом свого автомобіля.

Однак, апеляційний суд не може прийняти до уваги вказані показання свідка, оскільки вони суперечать доказам у справі, так як свідок є колегою ОСОБА_1 та заінтересованою особою у наслідках розгляду справи.

Більше того, дані відеозапису з камер «Bodycam» працівників поліції, файл з назвою «3025-0001», який міститься на цифровому носії інформації DVD-R диск, позначеному написом «Бур`ян, 02.03.2020», оглянутому в суді, з якого чітко вбачається, що ОСОБА_1 о 21 год. 15 хв. в селі Торговиця по вулиці Сірка, 30, Кіровоградської області керував автомобілем ВАЗ 2106, державний номерний знак НОМЕР_3 та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я в присутності двох свідків (протокол серії ОБ № 011951).

Твердження апелянта про те, що він від проходження огляду не відмовлявся, а причиною непроходження медичного огляду була відсутність у поліції технічного засобу «Драгер», є також безпідставними, оскільки з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 категорично на запитання поліцейських зазначив, що «згоден проходити огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння тільки на місці, знаючи про те, що у поліцейських відсутній Драгер», однак і згоди на огляд у закладі охорони здоров`я не надавав, та вся його поведінка свідчила про те, що він відмовляється від проходження такого огляду.

Порушень законодавства про адміністративні правопорушення, які б вплинули на правильність прийнятого місцевим судом рішення, та були б підставою для його скасування, під час складання протоколу про адміністративні правопорушення, та під час розгляду справи в суді першої інстанції, допущено не було.

Відтак, згідно сукупності досліджених доказів, судом правильно встановлено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - відмови від проходження огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Будь-які об`єктивні причини, умови крайньої необхідності, які б вказували на поважність невиконання ОСОБА_1 , як водієм своїх обов`язків, передбачених, не встановлено. Інші дані, які б підтверджували бажання проходження медичного огляду ОСОБА_1 відсутні.

Крім того, як вказувалося вище щодо апелянта складено протокол за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а не за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Доводи ОСОБА_1 про те, що поліцейські упереджено до нього поставились, нічим не підтвердженні.

Дії поліцейського по складанню протоколу про адміністративне правопорушення у даній справі відповідають вимогам ст. 266 КУпАП та нормам Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», не оспорювалися ОСОБА_1 в порядку ст. 267 КУпАП.

Отже, така позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі, та процесуальна поведінка апелянта, не підтверджена належними і достатніми доказами та не узгоджується з дійсними обставинами справи, розцінюється апеляційним судом, як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Аргументи апеляційної скарги щодо неналежності як доказу відеозапису через не зазначення серії і номера портативного відеореєстратора у протоколі про адміністративне правопорушення не заслуговують на увагу. Не зазначення у протоколі серії і номера портативного відеореєстратора не може слугувати єдиною беззаперечною підставою для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції, оскільки ані статтею 256 КУпАП, де визначений зміст протоколу про адміністративне правопорушення, ані Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 20158 року № 1376, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 року за № 1496/27941, не передбачено обов`язкового зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення серії і номера портативного відеореєстратора.

Інші доводи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, викладені в апеляційній скарзі, не ґрунтуються на матеріалах провадження, та не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та повністю спростовуються матеріалами справи.

Враховуючи наведене, суддею місцевого суду було повно та об`єктивно досліджено наявні у справі докази та районним судом винесено законну та обґрунтовану постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 19.02.2020 та 02.03.2020 року реалізував своє право володіти та керувати автомобілями ЗАЗ 110206, державний номерний знак НОМЕР_2 та ВАЗ 2106, державний номерний знак НОМЕР_3 , тим самим погодившись нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 24 квітня 2020 року щодо нього - залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Кропивницького

апеляційного суду І.С. Олексієнко