Справа № 552/1688/20
Провадження № 3-зв/545/1/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" червня 2020 р. суддя Полтавського районного суду Полтавської області Стрюк Л.І., розглянувши заяву судді Полтавського районного суду Полтавської області Кіндяка І.С. про самовідвід у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

На розгляд судді Полтавського районного суду Полтавської області Стрюк Л.І. надійшли матеріали за заявою судді Полтавського районного суду Полтавської області Кіндяка І.С. про самовідвід у розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, посилаючись на те, що його син представляє інтереси особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри в неупередженості, повинен заявляти самовідвід або бути відведений.

У п. 2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» від 19 травня 2006 року (схвалені резолюцією Економічною та Соціальною радою ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23) зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить процесуальних норм, які регламентують порядок розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді чи самовідвід, відповідно, не передбачають порядку розгляду заяви про відвід.

Разом з тим, чинний Кримінальний процесуальний кодекс України має відповідні статті, що регулює питання щодо відводу (самовідвід) судді, а тому, при розгляді даної заяви про самовідвід, слід застосувати аналогію права.

Адміністративне стягнення за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, становить шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, що з урахуванням положень пункту 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України складає 10 200 грн.

Згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» розмір мінімальної заробітної плати у 2020 році становить 4723 грн.

Таким чином, накладене адміністративне стягнення перевищує 2 розміри мінімальної заробітної плати.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, (далі ЄКПЛ) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини другої статті 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (зокрема, mutatis mutandis рішення у справі OZTURK v. GERMANY від 21 лютого 1984 року, пункт 53), справи про адміністративні правопорушення даної категорії, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011[2] зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у цьому Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення». У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відтак, на всі стадії оскарження у судах постанов у справах даної категорії на позивачів (осіб, яких притягнуто до адміністративної відповідальності) поширюються всі гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Враховуючи ту обставину, що захисником-адвокатом Романова Д.В. у справі є Кіндяк ОСОБА_2 , який є сином судді ОСОБА_3 І ОСОБА_4 приходжу до висновку, що заява про самовідвід є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.246 КУпАП, -

постановив:

Заяву судді Полтавського районного суду Полтавської області Кіндяка І.С. про самовідвід у розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - задовольнити.

Матеріали адміністративної справи № 552/1688/20 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, передати до канцелярії Полтавського районного суду Полтавської області для вирішення питання його розгляду іншим суддею.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: Л.І.Стрюк