Борівський районний суд Харківської області

справа: № 614/518/20
провадження: 3/614/196/20
категорія:

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2020 суддя Борівського районного суду Харківської області Гуляєва Ганна Миколаївна, розглянувши матеріали, які надійшли від Борівського ВП Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Підлиман Борівського району Харківської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,

за ст.44-3 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 311234 від 24.06.2020 вбачається, що ОСОБА_2 голова правління СТ «Орхідея» 24.06.2020 о 14.50 год. допустила порушення правил щодо карантину людей, а саме: порушення норм знаходження людей в закладах харчування, а саме, 7 осіб за одним столом в кафе «Юність» в смт. Борова по вул. Харківській, б. 3.

ОСОБА_2 в суді вину не визнала та просила закрити провадження.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 , дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступних висновків.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. 245,280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Основною і обов`язковою ознакою об`єктивної сторони правопорушення є протиправне діяння, відсутність її виключає склад будь-якого адміністративного правопорушення.

Особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, повинна ретельно з`ясувати характер правопорушення та правильно кваліфікувати дії винної особи. У протоколі мають бути зазначені обставини, які свідчать про наявність адміністративного правопорушення та його характер, а також, обставини, що характеризують особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки протокол є підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення. Від того, чи правильно він складений, залежить своєчасність, правильність розгляду по суті справи про адміністративне правопорушення та обґрунтованість застосування стягнення.

Як зазначено в п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до диспоциції ст.44-3 КУпАП, адміністративним правопорушенням вважається порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно- протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Норма статті 44-3 КУпАП носить бланкетний характер, а тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та якого не дотрималась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.

У протоколі про адміністративне правопорушення, що надійшов до суду, не викладено суть правопорушення у відповідності до диспозиції ст.44-3 КУпАП, яка чітко визначає, що повинно бути встановлено порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами. Тобто, норми статті 44-3 КУпАП відсилають до інших законодавчих чи нормативних актів, або ж рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами. Відповідно, у протоколі про адміністративне правопорушення повинно бути зазначено, які конкретно правила щодо карантину людей, санітарно-гігієнічні, санітарно-протиепідемічні правила і норми, передбачені Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішення органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, в даному випадку повинні були бути застосовані (з викладенням їх змісту), і які положення таких правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, були порушені.

У протоколі про адміністративне правопорушення лише описана подія, яка сталася о 14.50 год. 24.06.2020, проте не зазначено який саме нормативно-правовий акт та його положення порушені ОСОБА_2 .

За таких обставин зміст протоколу не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, при цьому суд не вправі виходити за межі своєї компетенції щодо зміни змісту протоколу стосовно фактичних обставин справи та конкретних дій, які були вчинені особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення, складеному відносно ОСОБА_2 та доданих до нього матеріалів не зрозуміло, які саме правила були порушені.

Ст. 62 Конституції України передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою не винуватість у вчиненні злочину. Суд вважає, що встановлення безпосередньо в Конституції України формули презумпції не винуватості як об`єктивно-правового положення має найважливіший значення для захисту прав та законних інтересів громадян. Хоча цей принцип сформульовано як кримінально-процесуальний, однак його дія виходить за рамки лише кримінального процесу.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 311234 вбачається, що ОСОБА_2 в поясненнях до протоколу зазначила, що з протоколом згодна і засвідчила вказаний факт власноручним підписом.

Проте, з правової позиції Верховного Суду від 22.07.2019 по справі № 757/2757/16-а вбачається, що підпис особи в протоколі та, навіть, сплата особою штрафу не свідчить про згоду особи з тим, що вона вчинила адміністративне правопорушення.

Крім того, актуальна практика Європейського Суду з прав людини та Верховного Суду спирається на такі загально-правові категорії як "непорушність прав", "якість та точність закону", "стабільність та остаточність судових рішень", "законні очікування" тощо. Названі поняття можна узагальнити принципом правової (юридичної) визначеності, який відіграє надважливе значення у формуванні та функціонуванні системи права демократичної держави. Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово робив висновок, що принцип правової визначеності є одним з фундаментальних аспектів верховенства права (рішення у справах «Брумареску проти Румунії», «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» та ін.).

Крім того, судом встановлено, що матеріали справи не містять підтверджень щодо належності ОСОБА_2 закладу харчування, в якому зафіксовано порушення правил карантину, щодо здійснення останньою господарської діяльності (відсутній витяг з ЄДРПОУ). Таким чином, матеріалами справи не доведено, що ОСОБА_2 є суб?єктом правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, а отже, не доведено наявність складу адміністративного правопорушення, що є підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Також, суд зазначає, що матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження існування обставин, викладених в протоколі. Тобто, крім протоколу про адміністративне правопорушення, жодним чином не зафіксована вказана в ньому подія, наприклад: фото-, відеофіксація, пояснення свідків та інше.

При цьому, Верховний Суд в складі колегіі суддів Касаційного адміністративного суду 26 квітня 2018 р. висловив правову позицію в постанові по справі № 338/1/17, згідно якої саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення.

Враховуючи вищезазначене, аналізуючи зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази у їх сукупності, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, приходжу до висновку, що провадження по справі відносно ОСОБА_2 підлягає закриттю через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3КУпАП.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст.247,283,284,294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ.

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Підлиман Борівського району Харківської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 - закрити в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Борівський районний суд Харківської області протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Борівського

районного суду: Гуляєва Г. М.