Справа № 359/3238/20
Провадження № 3/359/1461/2020
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2020 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Кабанячий Ю.В., розглянувши за участі захисника особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адміністративний матеріал, що надійшов від Батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, по відношенню до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу серії ДПР 18 № 293126 від 18.04.2020 року в м. Бориспіль по вул. Панфілова водій ОСОБА_2 керував автомобілем марки «PEUGEOT 307» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Огляд на стан сп`яніння не проводився у зв`язку з відмовою водія від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, чим водій порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 захисник Вітківська Ю.М. заявила клопотання про закриття провадження у справі виходячи з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.130 КУпАП - керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктом правопорушень, передбачених ст. 130 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є керуванням транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп`яніння, так само відмова осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Суб`єктивна сторона правопорушень, передбачених ст. 130 КУпАП, характеризується наявністю прямого умислу.

Суб`єктом правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, є водії транспортних засобів.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

У зв`язку з викладеним, звертає увагу суду на той факт, що з матеріалів справи чітко вбачається, що вони не містять доведеного належними доказами факту керування ОСОБА_2 транспортним засобом. Натомість, долучені до матеріалів справи відеозаписи навпаки доводять протилежне, оскільки: на відеозаписах з відеореєстратора автомобіля працівників поліції видно припаркований автомобіль марки PEUGEOT 307, д.н.з НОМЕР_1 , який не рухається, а відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, які здійснювали оформлення матеріалів у справі про адміністративне правопорушення, містять пояснення ОСОБА_2 , який вказує на неправомірність складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки він не здійснював керування транспортним засобом.

Наведене вказує на недоведеність тієї обставини, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом, маючи при цьому ознаки алкогольного сп`яніння, що давало б підстави для притягнення його до відповідальності за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що в свою чергу указує на недоведеність наявності у діях даної особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Наведене дає підстави стверджувати, що у ході провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, яке проявилося у формі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановлену законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність ознак алкогольного сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку. Лише при наявності усіх зазначених обставин поліцейський може складати протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, вчинене у формі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Суддя ухвалює рішення про притягнення особи до відповідальності у випадку наявності доказів, які доводять кожну із обставин, що в своїй сукупності утворюють об`єктивну сторону даного адміністративного правопорушення.

Однак, вимог вказаних нормативних документів у ході фіксації поліцейськими вчиненого адміністративного правопорушення дотримано не було.

Натомість, матеріали справи вказують на відсутність однієї з ключових ознак об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_2 правопорушення факту виявлення працівниками поліції водія під час керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 2-4 розділу І вищевказаної Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Отже, передумовою для проходження водієм огляду на стан сп`яніння має бути виявлення (встановлення) поліцейським ознак сп`яніння, які передбачені пунктом 3 розділу І Інструкції. Вимога поліцейського щодо проходження водієм огляду на стан сп`яніння без фактичного встановлення цих ознак або взагалі за їх відсутності вважається необґрунтованою та безпідставною, а тому не породжує у водія обов`язку проходити огляд на стан сп`яніння.

Наведене дає підстави стверджувати, що у ході провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, яке проявилось у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння поряд із доведенням факту відмови водія від проходження зазначеного огляду, підлягає доведенню факт наявності у цього водія ознак алкогольного сп`яніння, перелік яких визначений у п.3 розділу І Інструкції.

Здійснюючи фіксацію вчиненого правопорушення, з метою забезпечення повноти та об`єктивності провадження у справі про адміністративне правопорушення, поліцейський повинен не лише формально зазначити ці ознаки у протоколі про адміністративне правопорушення, але і надати докази, які підтверджують наявність цих ознак, в тому числі указати на наявність цих ознак свідкам та відібрати у них пояснення із приводу наявності цих ознак.

Натомість, в порушення вимог п. 2-4 Інструкції ознаки алкогольного сп`яніння поліцейським фактично не встановлювалися і ОСОБА_2 не повідомлялися, при цьому без належних мотивувань та обґрунтувань йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

На підтвердження обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення 18.04.2020 року серія ДПР18 № 293126, до матеріалів справи долучено пояснення свідків: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які взагалі не містять інформації про те, що працівниками поліції були встановлені будь-які ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_2 , як підстави для проходження огляду на стан сп`яніння.

Більше того, вважає, що вказані пояснення свідків не можуть вважатись належними та допустимими доказами у даній справі, оскільки вони виконані на друкованому шаблоні бланку пояснень, у якому заздалегідь надрукований текст того, свідком яких подій мав бути свідок, тобто, останні в довільній формі пояснень не писали, а поставили підписи під написаним працівником поліції текстом.

Додатково звертає увагу суду на той факт, що відповідно до даних відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, вбачається присутність лише одного свідка під час фіксації факту відмови особи від проходження огляду на стан сп`яніння, замість двох, які в подальшому вказані в протоколі та чиї пояснення долучені до матеріалів справи. При цьому, виникає сумнів щодо неупередженості особи, залученої працівником поліції у якості свідка, оскільки останній, відповідно до даних того ж відеозапису, не є сторонньою особою, і явно знайомий з працівниками поліції, які здійснювали оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення. Дана обставина, в свою чергу, свідчить про порушення п. 6 розділу ІІ Інструкції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Пославшись у протоколі про адміністративне правопорушення на наявність у ОСОБА_2 ознак алкогольного сп`яніння у вигляді різкого запаху алкоголю з порожнини рота, нестійкої ходи, почервоніння шкірного покриву обличчя, поліцейські не надали суду доказів, які би підтверджували наявність цих ознак. Натомість, направлення на проходження огляду на стан сп`яніння уже містить інший перелік ознак алкогольного сп`яніння, що нібито були виявлені, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, почервоніння обличчя.

Наведене ставить під обґрунтований сумнів факт встановлення ознак алкогольного сп`яніння працівниками поліції в принципі. Зауважимо, що події відбувались у темний час доби (після 12 години ночі), при цьому обличчя ОСОБА_2 протягом всього часу його спілкування з поліцейськими було закрито медичною маскою, що саме по собі унеможливлює визначення кольору шкірного покриву обличчя, як і можливість встановити наявність запаху алкоголю з порожнини рота. Що стосується нестійкої ходи та мови, наявність цих ознак спростовується даними відеозаписів під час спілкування ОСОБА_2 з працівниками поліції, оскільки його мова є чіткою, виклад думок послідовний і логічний, жодних порушень координації рухів чи ходи не зафіксовано.

Таким чином, вважає вимогу поліцейських щодо проходження ОСОБА_2 огляду на стан алкогольного сп`яніння безпідставною, оскільки матеріалами справи не доведено ні наявності ознак алкогольного сп`яніння у особи, ні факту встановлення таких ознак працівниками поліції. В свою чергу, відсутність підстав для вимоги працівника поліції по проходженню огляду на стан сп`яніння, кореспондує з відсутністю у особи обов`язку щодо проходження такого огляду.

З вищезазначених підстав представник ОСОБА_2 адвокат Вітківська Ю.М. вважає, що аналіз наявних в матеріалах справи доказів в їх сукупності, дає підстави стверджувати, що наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не підтверджується зібраними по справі доказами, а тому, керуючись ст.ст. 7, 247, 256, 284 КУпАП просить провадження у справі відносно ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що був присутній під час оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 . Свідок повідомив, що він та ОСОБА_2 сиділи в припаркованому на узбіччі автомобілі останнього і спілкувались, коли автомобіль працівників поліції зупинився позаду, після чого працівники підійшли до них з вимогою до ОСОБА_2 пред`явити водійське посвідчення та реєстраційні документи на транспортний засіб. При цьому ОСОБА_2 відразу зауважив, що він не здійснював керування транспортним засобом, тому вказані вимоги працівників поліції, як і подальші щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є необґрунтованими. Крім того, свідок також зазначив, що ознаки алкогольного сп`яніння, які нібито були виявлені у ОСОБА_2 поліцейські насправді не встановлювали і не повідомляли: ні особі, щодо якої ця підозра виникла, ні свідкам, які потім були запрошені для складання протоколу про адміністративне правопорушення. Що стосується свідків, ОСОБА_6 також зауважив, що дані особи були викликані працівниками поліції по телефону, з їх розмови було зрозуміло, що вони знайомі з поліцейськими, які оформлювали матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , що відразу викликало у останнього сумнів щодо їх неупередженості. Свідок також зауважив на той факт, що ОСОБА_2 працівники поліції не пропонували пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою спеціальних технічних засобів, натомість одразу було запропоновано пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я.

Ознайомившись з матеріалами про адміністративне правопорушення встановлено, що вина ОСОБА_2 не підтверджується даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення; даними рапорту поліцейського; даними направлення на огляд в заклад медичної охорони водія транспортного засобу, з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, письмовими поясненнями свідків, даними відеозаписів з боді-камер поліцейських, де відсутній факт керування автомобілем ОСОБА_2 .

Таким чином, у справі про адміністративне правопорушення не достатньо достовірних, належних та допустимих доказів, які вказують на доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні вказаного адміністративних правопорушення.

Відповідно до вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку встановленому законом.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого дотримання законності.

Особа, яка скоїла правопорушення, відповідно до вимог ч. 1 ст. 8 КУпАП, підлягає відповідальності на підставі закону, діючого в час і по місцю здійснення правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія або бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 3 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, у суду відсутні підстави для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, зважаючи на те, що достатніх доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, визначеного ч. 1 ст. 130 КУпАП під час розгляду адміністративного матеріалу в суді не здобуто.

За таких обставин та враховуючи зазначені норми Закону, суд приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст.130 КУпАП слід закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого даною статтею.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст.130, ст.251, ст. 256, п. 1 ч. 1 ст.247, ст.284 КУпАП України, суд,

п о с т а н о в и в :

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного Київського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Суддя Ю.В. Кабанячий

Постанова суду набрала законної сили ___________________