Справа № 742/1054/20 Головуючий у 1 інстанції Ільченко О. І.
Провадження № 33/4823/218/20
Категорія - ч.1 ст.173-2 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2020 року місто Чернігів

Суддя судової палати в кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду Короїд Ю.М., за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Чернігові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05 червня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05 червня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

Судом першої встановлено, що 02.04.2020 року близько 09 год. 30 хв. в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 сімейну сварку, виражаючись при цьому нецензурною лайкою в її бік, чим вчинив насильство в сім`ї, за що передбачено відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову місцевого суду у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає на відсутність доказів його вини, оскільки свідок ОСОБА_2 та поліція у протоколі посилалися на аудіозапис, який надано не було. Не заперечуючи того, що виражався у бік колишньої дружини нецензурно, пояснив, що робив це у відповідь на її нецензурну лайку в його сторону. Крім того, вважає недоведеним те, що вони є однією сім`єю, оскільки разом не проживають, що не заперечувала і ОСОБА_2 .

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1. підтримав подану апеляційну скаргу, просив скасувати постанову місцевого суду за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення та пояснив, що він не вчиняв психологічного насильства в сім`ї, а лише відповідав на нецензурну лайку колишньої дружини так само лайкою, однак суд першої інстанції не взяв це до уваги.

Заслухавши апелянта, дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог, викладених у статтях 245, 280, 283 КУпАП, у справі про адміністративні правопорушення обставини правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно й об`єктивно в їх сукупності. Судовий розгляд даної адміністративної справи судом першої інстанції відбувся з додержанням вказаних норм законодавства всебічно, повно і об`єктивно.

Адміністративна відповідальність за статтею 173-2 КУпАП настає у разі вчинення насильства в сім`ї, тобто умисного вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Суд першої інстанції, на підставі перевірки та належної оцінки зібраних по справі доказів, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за зазначених у постанові обставин.

Як вбачається з адміністративної справи, суд у судовому засіданні дослідив протокол про адміністративне правопорушення серії ГП № 035535 від 02.04.2020 року, який засвідчує факт неправомірних дій, вислухав у суді пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які узгоджуються із наданими ними письмовими поясненнями у день складення протоколу (а.с. 3, 4).

Твердження ОСОБА_1 про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП спростовуються даними протоколу про адміністративне правопорушення та його особистими поясненнями, згідно яких він не заперечував факт конфлікту та того, що виражався нецензурно у бік своєї колишньої дружини.

Стосовно доводів апеляційної скарги щодо неправильної кваліфікації дій, оскільки останні є колишнім подружжям і разом не проживають, то останні не заслуговують на увагу, виходячи із наступного.

Відповідно до ст.. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно ст. 3 Закону дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); та ін.

Нормами наведеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_1 не заперечує факт нецензурної лайки в бік колишньої дружини, а непроживання однією сім`єю не впливає на кваліфікацію його дій, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що постанова місцевого суду законна та обґрунтована і скасуванню не підлягає.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 23, 33, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05 червня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СуддяЮ. М. Короїд