Справа № 219/5203/20
Провадження № 3/219/2016/2020
П О С Т А Н О В А
Іменем України

22 червня 2020 року Суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області Шевченко Л.В., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від т. в. о. начальника відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 військового коменданта ІНФОРМАЦІЯ_2

про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце служби та посада: начальник групи ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

01.06.2020 офіцером відділення групи проведення службових розслідувань ІНФОРМАЦІЯ_5 старшим лейтенантом ОСОБА_2 складено протокол про військове адміністративне правопорушення серія ДНК 1/1778 про те, що 31 травня 2020 року близько 15.00 год. військовослужбовець Черкаського ЗВ ВСП сержант ОСОБА_1 , перебуваючи за межами Військової комендатури в м. Бахмут Донецької області (в районі проведення операції ООС на території Донецької та Луганської областей), в умовах особливого періоду повторно вжив спиртні напої , і виконував обов`язки військової служби в нетверезому стані, і в такому стані був виявлений ТВО коменданта Військової комендатури м. Бахмут о 20.50 год.

Зазначено, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Особу правопорушника встановлено на підставі військового квитка серії НОМЕР_2 , йому роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що винуватим себе не визнає, оскільки він не був в стані алкогольного сп`яніння, а тестуванню, проведеному ОСОБА_3 , він не довіряє.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та представника військової частини, перевіривши їх на відповідність вимогам Кодексу про адміністративні правопорушення України, встановив наступне.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Так, диспозиція ч.1 ст.172-20 КУпАП передбачає відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Частиною 3 ст. 172-20 КУпАП встановлено відповідальність за вчинення дій передбачених частиною першою або другою цієї статті, особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Протоколом про адміністративне правопорушення ДНК 1/1778 від 01.06.2020 ОСОБА_1 ставиться у провину виконання обов`язків військової служби в нетверезому стані, на підтвердження даного факту до матеріалів справи долучено акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу Алконт-М № 00208 від 31.05.2020, в якому ознакою сп`яніння зазначено запах алкоголю з порожнини рота, та тест на алкоголь № 3089 (час тестування 20:51), за результатом якого вміст алкоголю складає 0,55 проміле. Інших доказів на підтвердження перебування ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння матеріали справи не містять.

В той же час, в матеріалах справи також міститься довідка КНП «Медичний центр з профілактики та лікування залежності м. Краматорськ» № 606 щодо результатів медичного огляду виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, відповідно до якої ОСОБА_1 був оглянутий у медичному закладі лікарем наркологом ОСОБА_4 31.05.2020 о 23.15 год. та встановлено, що у ОСОБА_1 ознак сп`яніння не виявлено, результати алкотестеру: 0,00 о/оо алкоголю.

Положеннями п. 9 р. 2 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р. передбачено, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. Як вбачається з вищенаведених правових норм, законодавцем встановлені імперативні вимоги до процедури проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я водіями; такий огляд має бути проведений не пізніше ніж за дві години після встановлення ознак сп`яніння. Аналогічного порядку слід дотримуватися і при направленні військовослужбовців на виявлення в них стану сп`яніння.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пояснили, що будь яких зовнішніх ознак сп`яніння у ОСОБА_1 не бачили, запаха алкоголю від нього не чули. Свідок ОСОБА_6 повідомив суду, що не бачив хто особисто розкривав мундштук для проведення обстеження, він вже побачив, як ОСОБА_7 «задувався». ОСОБА_5 пояснив суду, що тест за допомогою Аналізатору вмісту парів алкоголю «Алконт-М» робив ОСОБА_3 . Крім того, з протоколу ДНК 1/1778 від 01.06.2020 встановлено, що близько 15 год. ОСОБА_1 виконував обов`язки військової служби в нетверезому стані, але чомусь тільки о 20.50 він був підданий перевірці на стан сп`яніння, а о 23.15 год. у медичному закладі. Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні дав показання про те, що йому дали доручення доставити ОСОБА_1 до медичного закладу і вон и поїхали у Краматорськ. Їхали приблизно 40 хв. Він також не чув запаху алкоголя від ОСОБА_1 . Від здачи аналізу крові ОСОБА_7 відмовився, але й лікар ОСОБА_4 вказував на те, що це є недоцільним, оскільки пройшло багато часу, а також тому, що Алкотестер показав 0,00 % алкоголю.

Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За правилами ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З огляду на викладене вище, слід визнати, що належних та допустимих доказів, які б об`єктивно та поза «розумним сумнівом» доводили факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а саме вживання ним спиртних напоїв поза межами військової комендатури та виконання ним військових обов`язків у нетверезому стані 31.05.2020 в умовах особливого періоду матеріали справи не містять.

Суд також зазначає, що згідно з наказом департаменту охорони здоров`я № 118 від 09.03.2016 року КЛПУ « Міський наркологічний диспансер м. Краматорська» - на теперішній час Комунальне некомерційне підприємство «Медичний центр з профілактики та лікування залежності м. Краматорська» відноситься до лікувально-профілактичних закладів, де проводяться лабораторні дослідження для встановлення станів алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а тому у суду відсутні підстави не приймати як доказ довідку № 606 від 31.05.2020 (арк.с.5).
Статтею 62 ч. 3 Конституції України встановлено, обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог діючого адміністративного законодавства, а саме ст. ст. 9, 33, 245, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, які мають бути встановлені судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст.62 Конституції України, ст. 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» ЄСПЛ підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Відповідно до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки судом встановлено, що матеріали провадження не містять доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.172-20 КупАП, тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 247, 283, 284, 287 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Л. В.Шевченко