Справа № 603/340/20
Провадження № 3/603/136/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" липня 2020 р. м. Монастириська

Суддя Монастириського районного суду Тернопільської області Галіян І. М. розглянувши матеріали, які надійшли від Монастириського відділення поліції Теребовлянського відділу поліції Головного управління національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , не працюючого,

- за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

15.06.2020 року близько 10:06 ОСОБА_1 керував по вул. Шевченка - Галицька що в м.Монастириська Тернопільської області транспортним засобом ВАЗ 2105 д.н.з. НОМЕР_1 по зовнішнім ознакам в стані алкогольного сп`яніння, що виражалось у почервонінні шкіри обличчя, втомленому вигляді, різкому запасі алкоголю з ротової порожнини, від проходження освідчення на стан алкогольного сп`яніння на місці та в Монастириському РТМО відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правила дорожнього руху.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча був повідомлений працівниками поліції про день та час розгляду справи в суді про що свідчит запис в протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №051514 від 15.06.2020 року.

В подальшому ОСОБА_1 на виклики суду в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся про день, час та місце розгляду справи завчасно та належним чином за адресою вказаною в протоколі про адміністративне правопорушення, проте судова повістка повернулася до суду не врученою з відміткою відділення поштового зв`язку, де причиною повернення зазначено «Адресат відсутній». Про зміну місця свого проживання (перебування) суд не повідомляв.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», в силу вимог частини 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням частини 1 ст. 6 даної Конвенції.

У рішенні від 07.11.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Окрім того, в своїх рішеннях (в т.ч. справа Каракуця проти України) Європейський суд наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_1 було достеменно відомо про складення щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та про розгляд справи у Монастириському районному суді Тернопільської області 25.06.2020 року, однак більше місяця жодного разу не цікавився провадженням своєї справи, що є ознаками зловживання своїми процесуальними правами, враховуючи, що судом вжито усіх передбачених законом заходів для повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи та не подання останнім заяв про причини неявки до суду чи про відкладення розгляду справи, тому суд вважає за можливе розгляд справи провести у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Перевіривши матеріали справи, суд встановив таке.

Згідно письмових пояснень, наданих ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №051514 від 15.06.2020 року, останній вказав, що випив одну бутилу пива та розкаюється у вчиненому.

Аналізуючи письмові пояснення надані ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення, можна дійти висновку, що він вину у вчиненні протиправного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - визнає.

Окрім визнання ОСОБА_1 вини, його вина у вчиненні вищевказаного правопорушення підтверджується належними та допустимими доказами, що були предметом перевірки в судовому засіданні.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується такими засобами доказування:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №051514 від 15.06.2020 року, в якому встановлено, що ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом ВАЗ 2105 д.н.з. НОМЕР_1 15.06.2020 року близько 10 год 16 хв, відмовився від проходження в установленому законом порядку від проходження освідчення на стан сп`яніння та в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» визнав, що випив пляшку пива чим визнав свою вину;

-письмовим поясненням ОСОБА_2 , згідно якого вбачається, що ОСОБА_1 15.06.2020 року відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також відмовився від огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу;

-письмовим поясненням ОСОБА_3 , згідно якого вбачається, що ОСОБА_1 15.06.2020 року відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також відмовився від огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу;

-відеозаписом на компакт-диску, який знаходиться при матеріалах справи, з записів якого встановлено, що ОСОБА_1 відмовився на пропозицію поліцейського пройти в установленому законом порядку освідчення на стан сп`яніння.

Оцінюючи встановлені судом обставини та аналізуючи вимоги законодавства, що регулюють спірні правовідносини суд констатує наступне.

У відповідності до п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Положення ч. 1 ст. 130 КУпАП (в редакції чинній на час вчинення правопорушення) передбачають відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, для складу адміністративного правопорушення необхідно, щоб водій відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Даний порядок встановлено у ст. 266 КУпАП та деталізований у підзаконних актах.

Згідно ч. 2, 3, 5 ст. 266 КпАП України огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до п. 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Згідно п. 7 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).

Так, судом встановлено та підтверджено належними та допустимими доказами, що ОСОБА_1 відмовився пройти у встановленому законом порядку огляд на стан сп`яніння у присутності двох свідків.

Також відмова ОСОБА_1 від проходження медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки підтверджується відеозаписом розміщеним на компакт-диску DVD-R, який міститься при матеріалах справи.

Окрім зазначеного, судом встановлено, що вказаний в протоколі транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції із-за того, що він керував ним не пристебнувшись ременем безпеки, що ним і не заперечувалось та про що свідчить долучена до матеріалів справи копія постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАА №297621 від 15.06.2020 року, яка знаходиться при матеріалах справи.

Таким чином, суд дійшов висновку, що при оформленні постанови серії БАА №297621 від 15.06.2020 року на ОСОБА_1 , працівниками поліції за зовнішніми ознаками було виявлено, що в громадянина ОСОБА_1 наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме почервоніння шкіри обличчя, втомлений вигляд, різкий запах алкоголю з ротової порожнини. На поставлене запитання продути у технічний прилад на місці зупинки ОСОБА_1 категорично відмовився, також відмовився пройти медичне освідчення у медичному закладі у зв`язку з чим на нього було складено поліцейським протокол серії ОБ №051514 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення ним п.2.5 ПДР України.

Беручи до уваги вищевказане, судом встановлено, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти у встановленому порядку огляд на стан сп`яніння, натомість останній від його проходження відмовився, що підтверджується належними та допустимими доказами.

Отже, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (в редакції чинній на момент вчинення правопорушення) - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення судом не встановлені, а тому з врахуванням вищезазначених обставин справи, характеру вчиненого правопорушення, особи винного, суд дійшов висновку, що до ОСОБА_1 слід застосувати стягнення в межах ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка передбачає - штраф в дохід держави з позбавлення права керування транспортним засобом.

Саме таке стягнення на переконання суду буде співмірним вчиненому діянню, узгоджуватиметься з принципами доцільності, справедливості та невідворотності відповідальності та відповідатиме його меті.

У відповідності до ст. 40-1 КУпАП у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір в розмірі та порядку встановленому законом.

Керуючись ст. 33, 34, ч. 1 ст. 130, ст. ст. 283, 284, 287, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. штрафу в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором у випадках передбачених КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Суддя І. М. Галіян