ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/753/20 Справа № 205/3118/20 Суддя у 1-й інстанції - Скрипник К. О. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2020 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Дніпрі, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Михальова І.О. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2020 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП,

за участю:

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

адвоката Михальова І.О.,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2020 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 420 гривні 40 копійок судового збору.

Так, судом встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення

серії ГП № 282671 від 22.04.2020 року, 22 квітня 2020 року о 16.40 годин, ОСОБА_1 перебував в громадському місці, а саме, в супермаркеті «АТБ», розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Київська, 44, без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема, респіратора або захисної маски, в тому числі виготовлених самостійно, чим порушив вимоги підпункту 1 пункту 2 Постанови КМУ № 211 від 11.03.2020 року.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою адвокат Михальов І.О. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції змінити та звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за малозначністю обмежившись усним зауваженням згідно ст. 22 КУпАП.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги зазначає, що постанова суду є незаконною.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази вчиненого адміністративного правопорушення, а саме пояснення свідків, відеозаписи з бодікамер поліцейського тощо, доказів того що ОСОБА_1 взагалі перебував в супермаркеті АТБ.

Крім того, судом першої інстанції не було враховано особу ОСОБА_1 , який є батьком двох малолітніх дітей, офіційно працевлаштований.

Накладення стягнення на ОСОБА_1 в розмірі 17000,00 грн, є неспівмірним з його доходами та призведе до порушення прав його малолітніх дітей.

Під час апеляційного перегляду ОСОБА_1 та його захисник Михальов І.О. просили задовольнити клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Апеляційний суд вважає поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку апеляційного оскарження постанови та приходить до висновку, що його слід поновити.

Розглядаючи апеляційну скаргу по суті, апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Як слідує зі змісту ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією ст. 44-3 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вказана норма є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм та є обов`язковими для виконання.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби.

У відповідності до ст. 41 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Згідно з п.п. 1 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», в редакції чинній на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення, з 12 березня 2020 року до 24 квітня 2020 року на всій території України установлено карантин та заборонено до 24 квітня 2020 року, зокрема: з 6 квітня 2020 року перебування в громадських місцях без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіратора або захисної маски, у тому числі виготовлених самостійно.

Вина ОСОБА_1 в порушенні п.п. 1 п. 2 Постанови КМУ № 211 від 11 березня 2020 року та у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, підтверджена дослідженими судом доказами, зокрема протоколом та рапортом.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП № 282671 від 22 квітня 2020 року, ОСОБА_1 22 квітня 2020 року о 16.40 годин, перебував в громадському місці, а саме, в супермаркеті «АТБ», за адресою: м. Дніпро, вул. Київська, 44, без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема, респіратора або захисної маски, в тому числі виготовлених самостійно, чим порушив вимоги підпункту 1 пункту 2 Постанови КМУ № 211 від 11.03.2020 року.

Зазначений протокол, враховуючи положення ст. 251 КУпАП, є доказом.

Досліджені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву у їх достовірності та допустимості, за такого, підтверджують винуватість ОСОБА_1 в порушенні правил щодо карантину людей.

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції проаналізувавши вищевказані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов вірного висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, оскільки останній перебував в громадському місці без вдягнутого засобу індивідуального захисту, зокрема респіратора або захисної маски, у тому числі виготовлених самостійно, чим порушив правила встановлені Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID -19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2».

Доводи ОСОБА_1 щодо відсутності в його діях складу і події адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, є безпідставними.

Крім того, згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID -19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», а також статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 року Кабінет Міністрів України постановив установити з 12 березня 2020 року карантин на всій території України.

Постанова Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 є діючою, законною, а тому підлягає виконанню, як органами державної влади так і громадянами України.

Істотних порушень суддею місцевого суду норм матеріального права або порушень норм процесуального права під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, у тому числі положень Конституції України, на які вказує апелянт, при апеляційному перегляді не встановлено.

Суд першої інстанції дослідив надані докази, з`ясував обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Таким чином, висновки суду в частині доведеності вини ОСОБА_1 є обґрунтованими.

Проте, апеляційний суд приходить до висновку, що вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, судом не в повній мірі дотримано вимог ст. 23, 33 КУпАП, в силу яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого правопорушення орган, посадова особа, уповноважені вирішувати справу, можуть звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи особу правопорушника, який порушив умови карантину вперше, відсутність шкідливих наслідків для інших осіб, наявність у ОСОБА_1 на утриманні двох неповнолітніх дітей, враховуючи його майновий стан, а також те, що в зв`язку з пандемією хвороби COVID-19 у країні складна економічна ситуація, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП за малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, чого буде достатньо для забезпечення виховного впливу та запобігання вчиненню нових правопорушень.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Михальова І.О. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2020 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за ст. 44-3 КУпАП - скасувати.

На підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за скоєння нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, оголосити ОСОБА_1 усне зауваження, а провадження у справі закрити.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Ю. Іванченко