Справа №489/1466/20 Головуючий у районному суді: Кокорєв В.В.
Провадження № 33/812/201/20 Головуючий у апеляційному суді: Лисенко П.П.
Категорія: ст.124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

іменем України

02 липня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Лисенка П.П.,

з секретарем судового засідання Біляєвої В.М..,

за участі :

представника особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01 червня 2020 року, ухвалену в справі про адміністративне правопорушення, за якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення БД №287438 від 18 березня 2020 року о 18 годині 30 хвилин в м. Миколаєві, ОСОБА_1 на вул. 9-Поперечна керував транспортним засобом AUDI А 8, державний номерний знак НОМЕР_1 .

При виїзді на нерегульоване перехрестя із вул. Шосейна, він не переконався в безпечності руху, не надав переваги в русі транспортному засобу ВАЗ 21011, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , яка рухалася по головній дорозі, внаслідок чого скоїв зіткнення з названим автомобілем.

Обидва транспортні засоби отримали в ДТП механічні пошкодження.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01 червня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень.

Вирішено питання про судовий збір.

Не погоджуючись з названою постановою районного суду, ОСОБА_1 подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_1 вважає, що постанова є необґрунтованою, винесена з порушенням норм матеріального права та без з`ясування у повній мірі обставин, які мають значення для справи.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне, відмовити у задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до Закону України «Про дорожній рух» та п. 1.1 Правил дорожнього руху (далі - Правила) єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється названими Правилами.

Пунктом 2. 3 «б» Правил, встановлено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пунктом 16.11 Правил, встановлено, що на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Відповідно до п. 1.10 Правил дати дорогу - вимога до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення і такий протокол було складено органами поліції, щодо водія ОСОБА_1 .

Тому суддя в обґрунтування своїх висновків, як на доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, вірно послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №287438 від 18 березня 2020 року та письмові пояснення учасників ДТП.

Заперечень стосовно зазначення даних про місце зіткнення транспортних засобів від водіїв, які є учасниками пригоди, не зафіксовано ні у самій схемі, ні у письмових поясненнях, ні у протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.1-4).

Відтак, з огляду на відмітку такого місця зіткнення за узгодженням з усіма учасниками пригоди, та з урахуванням перелічених у додатку до схеми ДТП пошкоджень обох транспортних засобів, можливо зробити висновок, що зіткнення відбулося коли ОСОБА_1 виїжджаючи з другорядної дороги не надав перевагу в русі автомобілю, що рухався по головній дорозі та допустив зіткнення з автомобілем ОСОБА_3 .

Таким чином, у справі достатньо доказів тому, що ОСОБА_1 порушив пункт 2.3 «б», 16.11 ПДР під час руху транспортного засобу не надав перевагу в русі автомобілю, що рухався по головній дорозіта допустивши зіткнення належного йому транспортного засобу з транспортним засобом ОСОБА_3 , спричинивши пошкодження обох транспортних засобів.

З огляду на наведене, при апеляційному перегляді даної справи не встановлено іншого, та, відсутність порушень Правил дорожнього руху з боку ОСОБА_1 .

Що ж до твердження ОСОБА_1 , щодо наявності в діях іншого водія складу правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, то воно спростовується доказами в даній справі та постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01 червня 2020 року.

Щодо інших посилань в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , то вони не містять обставин, які не були б з`ясовані судом та могли б потягнути в собою невірне вирішення справи, та не впливають на обґрунтовані висновки суду, щодо наявності підстав для притягнення винної особи до адміністративної відповідальності, так як є фактичною, по іншому, переоцінкою доказів, які вже були досліджені та оцінені судом.

Істотних порушень суддею місцевого суду норм матеріального чи процесуального права, порушення принципів повного, всебічного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, порушення прав учасників судового розгляду, порушення положень КУпАП, Конституції України, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, у тому числі на які посилається апелянт, які б могли вплинути на правильність прийнятого рішення, при апеляційному перегляді не встановлено, судове рішення є законним та обґрунтованим, належним чином умотивованим.

За такого, прийняте суддею рішення є законним та не підлягає скасуванню.

Керуючись статтею 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01 червня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду П.П. Лисенко