Справа № 950/737/20
Номер провадження 3/950/368/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2020 року м. Лебедин

Суддя Лебединського районного суду Сумської області Чхайло О. В., при секретарі судового засіданні - Сивоконь А.І., з участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , його представника - Берестовської С.О., розглянувши матеріали, які надійшли від Лебединського ВП ГУНП в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого

за ч. 1 ст. 130 КУпАП;

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ДПР18№ 236844 від 28.04.2020 року ОСОБА_1 звинувачується в тому, що він 28.04.2020 року о 22:30 год. в м. Лебедин на пл. Волі Сумської області керував автомобілем Volkswagen Golf з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння , чим порушив вимоги п. 2.9 ПДР.

ОСОБА_1 в судовому засіданні сувою вину не визнав та пояснив, що 28.04.2020 року о 22:30 год. в м. Лебедин на пл. Волі Сумської області він керував своїм автомобілем марки Volkswagen Golf та був зупинений працівниками поліції. У зв`язку з підозрою на вживання алкоголю він був доставлений до Лебединської ЦРЛ для проходження огляду на стан сп`яніння, де працівник закладу пояснив, що огляд водіїв на стан сп`яніння лікарня на теперішній час не проводить. Потім він з працівниками поліції прослідував до центру міста, де на нього був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, з яким він не згоден, бо від проходження огляду на стан сп`яніння не відмовлявся.

Вислухавши ОСОБА_1 , його представника, свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом є завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні…

Ухвалюючи рішення, суд виходить з того, що досліджені судом докази не дають підстав зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, в матеріалах справи мається протокол про адміністративне правопорушення, складений щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, однак, суд вважає, що даний доказ не підтверджує вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у вчиненні вказаного правопорушення та знаходить обґрунтованими доводи його представника про недоведеність висунутих звинувачень.

Як свідки вчиненого правопорушення, в протоколі вказані громадяни ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , але факти, які б могли підтвердити чи спростувати дані особи в судовому засіданні перевірені не були, так як дані свідки до суду не з`явилися з невідомих причин.

Разом з цим, допитані в судовому засіданні як свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 показали, що того вечора рухалися в одному автомобілі з ОСОБА_1 в м. Лебедин на пл. Волі Сумської області, де автомобіль останнього зупинили працівники поліції та звинуватити його у перебуванні за кермом з ознаками сп`яніння. В послідуючому ОСОБА_1 доставили до Лебединської ЦРЛ для проходження огляду на стан сп`яніння, але виявилося, що лікарня огляди не проводить. Потім його привезли назад до центру міста та запросили двох свідків і склали відносно нього адмінпротокол. При цьому від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 не відмовлявся.

Із практики Європейського суду з прав людини вбачається, що принцип презумпції невинуватості вимагає, зокрема, щоб при виконанні своїх обов`язків судді не починали розгляду справи з упередженням щодо вчинення підсудним правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується; тягар доведення лежить на стороні обвинувачення, і будь-який сумнів тлумачиться на користь обвинуваченого; сторона обвинувачення має повідомити підсудного про висунуте проти нього обвинувачення (для того, щоб він міг підготувати і представити свій захист відповідно) та надати суду докази, достатні для його засудження (пункт 77 рішення у справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» (Barbera, Messegue and Jabardo v. Spain) від 6 грудня 1988 року, пункт 97 рішення у справі «Яношевич проти Швеції» (Janosevic v. Sweden) від 23 липня 2002 року).

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оцінивши наявні у справі докази, дослідивши всі обставини справи, суд приходить до висновку про недоведеність звинувачень ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, внаслідок чого провадження у справі підлягає закриття згідно зі ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 9, 130, 247, 245, 251, 252, 280 КУпАП;

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі до Сумського апеляційного суду скарги через Лебединський районний суд Сумської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: О. В. Чхайло