Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1376/20
Провадження №: 3/332/636/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2020 р. суддя Заводського районного суду м. Запоріжжя Шалпегіна О.Л., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , неповнолітнього ОСОБА_2 , розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Южнокомунарівськ Донецької області, громадянки України, паспорт НОМЕР_1 , виданий Єнакіївським МВ УМВС України у Донецькій області, пенсіонерки, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч. 3 ст. 184 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 22.05.2020 о 14.00 год. за адресою: АДРЕСА_2 було виявлено ознаки правопорушення, відповідальність за яке передбачена КУпАП, вчинене неповнолітнім ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що є бабусею неповнолітнього ОСОБА_2 , 2007 року народження. Вона не була очевидцем дзвінка її онука, оскільки він у той час перебував в гостях у свого друга та сусіда ОСОБА_3 .

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією частини 3 статті 184 КУпАП передбачена відповідальність батьків або осіб, які їх замінюють, за вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173-4 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Тобто, суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 184 КУпАП є батьки або особи, що їх замінюють.

Згідно з копією свідоцтва про народження батьками неповнолітнього ОСОБА_2 є: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 9).

Будь-які документи з приводу того, що ОСОБА_1 є особою, яка замінює батьків неповнолітньому ОСОБА_2 у справі відсутні.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 було складено без з`ясування питання про те, чи є остання суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 184 КУпАП, без витребування відповідних документів.

Крім того, фабула порушення у протоколі зазначена без конкретної деталізації, яке саме порушення було вчинено неповнолітнім, якою статтею КУпАП передбачена відповідальність за вказане порушення.

Вказані обставини позбавляють суд можливості перевірити фактичні дані, які мають суттєве значення у цій справі.

Згідно зі ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Крім того, закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Європейський суду з прав людини у рішенні від 20.09.2016 року у справі «Karelin v. Russia» заява № 926/08 зазначив, що за умови наявності певної неточності чи суперечностей у фабулі адміністративного правопорушення, суд не вправі брати на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому у ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

З урахуванням принципу змагальності сторін та практики Європейського суду з прав людини самостійне встановлення судом обставин адміністративного правопорушення, які не були зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення є порушенням права особи, яка притягається до відповідальності на справедливий суд, закріпленого ст. 6 Європейської конвенції з прав людини.

Відтак, провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 184 КУпАП підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого диспозицією вказаної статті КУпАП, оскільки остання не є суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 184 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 283-285 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 184 КУпАП закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду в десятиденний строк з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження в разі, якщо скарга не була подана.

Суддя О.Л.Шалпегіна