Провадження № 3/702/147/20
Справа №702/203/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про закриття справи

10 липня 2020 року м. Монастирище

Суддя Монастирищенського районного суду Черкаської області Мазай Н.В., за участю секретарів судового засідання: Шевчук О.А., Шковири А.М., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянув матеріали, які надійшли від Монастирищенського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44 - 3 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ГР № 265653 від 24.04.2020 фізична особа - підприємець ОСОБА_1 16.04.2020 близько 08 год 40 хв, по АДРЕСА_2, будучи посадовою особою закладу продажу сантехнічних та будівельних матеріалів «ІНФОРМАЦІЯ_3», не припинив роботу закладу та здійснював торгівельну діяльність, приймаючи покупців у даному магазині, чим порушив вимоги п.п.3 п. 2 постанови КМУ №211 від 11.03.2020 та п. 8 п. 2 постанови КМУ №211 від 11.03.2020 в редакції від 04.04.2020 № 255 та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44 - 3 КУпАП.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав повністю та пояснив, що в його власності знаходиться магазин будівельних матеріалів. В період введення карантинних заходів він комерційну діяльність не здійснював. Довідка, яка знаходиться в матеріалах справи, що магазин здійснював господарську діяльність не відповідає дійсності. В той день, коли працівники поліції склали протокол про адміністративне правопорушення він вийшов на роботу для того щоб відпустити сантехніку для лікарні по проханню головного лікаря ОСОБА_2 , оскільки була потреба оформити 2 бокси в лікарню. Вказану сантехніку він надав у виді матеріально-фінансової допомоги районній лікарні, безкоштовно на суму 10000 грн в якості спонсорської, благодійної допомоги. Вказаний товар через касу не проходив. Оскільки, продавець, яка повинна була видати допомогу, проживала в смт. Цибулів, він викликав в магазин продавця ОСОБА_3 для того, щоб вона відкрила магазин та передала завгоспу даний матеріал, допомогла оформити відповідні документи. Пізніше в магазин приїхала продавець ОСОБА_4 , яка й відповідала за сантехніку. Крім того, вони провітрили магазин, так як торгують фарбою та побутовою хімією. В той час ні продавців ні покупців у магазині не було. Під час епідемії короновірусу вони не працювали, господарську діяльність не здійснювали.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_5 показав, що він працює в Монастирищенському ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області. Під час дії постанови КМУ № 211, відповідно до якої забороняється робота закладів торгівлі, було виявлено роботу магазину «ІНФОРМАЦІЯ_3», який працював під час карантинного обмеження. Його спільно з іншими працівниками поліції Монастирищенського ВП було направлено за місцем виявлення відчиненого закладу «ІНФОРМАЦІЯ_3», в якому знаходились крім працівників магазину також і інші громадяни. Ніяких письмових пояснень відвідувачі їм не надали, пояснювали усно. На момент їх перебування в магазині, факт продажу не було зафіксовано. В ході складання матеріалів адміністративного правопорушенням, він особисто протокол не складав, але складав рапорт на підставі того, що в магазині були відчинені двері і він зробив висновок, що в магазині здійснювалась господарська діяльність.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що він перебуває на посаді дільничного інспектора поліції. Йому на розгляд надійшли матеріали, зокрема рапорт працівника поліції, з приводу виявлення адміністративного порушення карантину за що відповідальність передбачена ст. 44-3 КУпАП. Особисто він на місці події присутнім не був. Протокол про адміністративне правопорушення ним складено на підставі лише матеріалів, які надійшли йому на розгляд, тобто рапортів працівників поліції. По даному факту він зустрівся з ОСОБА_1 , щодо складання даного протоколу, але він відмовився від підписання протоколу. Ним було викликано понятих і в їх присутності був складений адміністративний протокол. Продавці та інші особи також відмовилися надавати будь-які пояснення. ОСОБА_1 вчинив правопорушення під час карантинних обмежень, а саме здійснював продаж товарів у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_3» тобто порушив п.2 п.п. 8 Постанови. Вказаний висновок він зробив згідно рапортів працівників поліції, які виїхали безпосередньо на місце події коли здійснювалась торгівля, а саме купували товари покупці. Інших доказів, крім рапортів працівників поліції немає і він для дачі пояснень будь-кого по даному факту не викликав.

Допитана в якості свідка ОСОБА_3 в судовому засіданні показала, що вона працює у ОСОБА_1 продавцем в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_3», що по АДРЕСА_3. В кожному залі магазину є свій продавець. В квітні місяці, в період карантину, в магазин прийшли працівники поліції. В той час з відділу сантехніки брали сантехніку на потреби лікарні і її попросили видати вказану сантехніку. Вона працює в першому залі і крім неї більше в магазині не було нікого. На той час коли прийшли працівники поліції магазин не працював, касові апарати були вимкнені і торгівлю ніхто не здійснював, покупців в магазині не було. Продаж сантехніки не здійснювався, це була благодійна допомога лікарні. ОСОБА_4 та ОСОБА_7 це працівники другого та третього залу. Вони прийшли пізніше, для того щоб віддати товар (який йшов як спонсорська допомога) та зробити вологе прибирання в магазині, оскільки на період карантину вони проводили стерилізацію магазина, а саме протирали відповідними засобами підлогу та прилавки.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що він працює в Монастирищенському ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області. Спільно з дільничним ОСОБА_5 ними було виявлено факт порушення карантинних норм в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_3». В магазині була присутня стороння особа та продавець магазину. Крім цього в магазині також перебували інші жінки, які не представились та від дачі пояснень відмовилися. За даним фактом ним було складено рапорт.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_9 показав, що був запрошений працівниками поліції, разом з іншим понятим засвідчити факт відмови особи від підпису в протоколі. Свідком адміністративного правопорушення він не був.

Допитана в якості свідка ОСОБА_4 показала в судовому засіданні, що вона працює продавцем в магазині, який належить ОСОБА_1 . В період карантину магазин не працював і вона перебувала вдома. З дому була викликана в магазин для видачі товару, як благодійної допомоги власника магазину на лікарню, а саме сантехніки. Крім неї в магазині також знаходилась продавець ОСОБА_3 , а покупці в магазині були відсутні. Господарська діяльність в магазині не здійснювалася, касові апарати не працювали. Крім цього, після видачі товару вона провітрила приміщення залу та магазину, після чого пішла додому.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступних висновків.

Згідно ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 44 - 3 КУпАП порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Диспозиція вказаної норми є бланкетною, тобто такою, що відсилає до норм іншого нормативно-правового акта, тому, формулюючи суть правопорушення, вказівка на нормативний акт, вимоги якого порушені, є обов`язковою.

Постановою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 06.05.2020 справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44 - 3 КУпАП, направлено на дооформлення, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення серії ГР № 265653 складеного 24.04.2020, не вказано відповідного положення нормативно - правового акту, недотримання якого тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ст. 44 - 3 КУпАП.

Так, згідно змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР № 265653 складеного 24.04.2020 та повернутого на адресу суду після дооформлення зазначено, що особою, яка притягається до адміністративної відповідальності порушено вимоги п.п.3 п. 2 постанови КМУ №211 від 11.03.2020 та п. 8 п. 2 постанови КМУ №211 від 11.03.2020 в редакції від 04.04.2020 № 255.

Разом з тим, у постанову КМУ №211 від 11.03.2020 вносились зміни постановою КМУ № 255 саме від 02.04.2020, яка набрала чинності 04.04.2020. Будь - яких змін у постанову КМУ №211 від 11.03.2020, постановою КМУ № 255 від 04.04.2020 не вносились.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Слід зазначити, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини («Лучанінова проти України» п. 39, «Тарасов проти України» п.п. 24, 25, «Надточій проти України» п. 20-22) справи про адміністративні правопорушення в Україні традиційно кваліфікуються Європейським судом як кримінальне обвинувачення, а отже на такі справи розповсюджуються гарантії права на справедливий судовий розгляд, гарантовані ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, відповідно до п. а ч. 3 ст. 6 Конвенції, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Відсутність у протоколі конкретної норми (підпункту, пункту, частини статті) нормативно - правового акту, яку порушила особа, порушує право особи на захист і унеможливлює для судді усунути зазначені недоліки самостійно, адже розглядаючи справу, суддя зберігає неупередженість і не може вийти за рамки пред`явленого обвинувачення (протоколу), і так само самостійно знаходити нові обставини та підстави для засудження особи, займаючи тим самим обвинувальну позицію у справі.

Згідно усталеної судової практики ЄСПЛ (рішення від 30 травня 2013 року у справі «Малофєєва проти Росії» (Malofeyeva v. Russia), заява № 36673/04); рішення від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії»(Karelin v. Russia), заява № 926/08) у випадку, «коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Крім цього, Закон України "Про захист населення від інфекційних хвороб" № 1645-III від 06.04.2000 року (далі - Закон № 1645-III) визначає правові, організаційні та фінансові засади діяльності органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, спрямованої на запобігання виникненню і поширенню інфекційних хвороб людини, локалізацію та ліквідацію їх спалахів та епідемій, встановлює права, обов`язки та відповідальність юридичних і фізичних осіб у сфері захисту населення від інфекційних хвороб.

Відповідно до абз. 16 ч. 1 ст. 1 Закону № 1645-III карантин - адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Згідно з ч. 1, 6 ст. 29 Закону № 1645-III карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 5 ст. 29 Закону № 1645-III організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Згідно ст. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», із змінами та доповненнями (далі - постанова КМУ №211 від 11.03.2020), в редакції, яка діяла на час вчинення адміністративного правопорушення, установлено з 12.03.2020 на всій території України карантин.

До вказаної постанови неодноразово вносилися зміни.

Зокрема, Постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.2020 № 255 були затверджені Зміни, що вносяться до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211, та яка набрала чинності 04.04.2020, а відтак діяла станом на час складання протоколу про адміністративне правопорушення від 24.04.2020.

Так, відповідно до п. п. 8 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України (в редакції постанови КМУ від 02.04.2020 № 255), заборонено до 24.04.2020: роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення, крім: торгівлі продуктами харчування, пальним, деталями та приладдям для транспортних засобів та сільськогосподарської техніки, засобами гігієни, лікарськими засобами та медичними виробами, технічними та іншими засобами реабілітації, ветеринарними препаратами, кормами, пестицидами та агрохімікатами, насінням і садивним матеріалом, добовим молодняком свійської птиці, засобами зв`язку та телекомунікацій, в тому числі мобільними телефонами, смартфонами, планшетами, ноутбуками та іншими товарами, що відтворюють та передають інформацію, за умови забезпечення персоналу (зокрема захист обличчя та очей) та відвідувачів засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, у тому числі виготовленими самостійно, перебування в приміщенні не більше одного відвідувача на 10 кв. метрів торговельної площі, а також дотримання інших санітарних та протиепідемічних заходів.

Згідно зі ст. 251 КУпАП наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється доказами у справі, якими є: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази та інші документи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

У якості доказів на підтвердження вчинення ФОП ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, судді надано: протокол про адміністративне правопорушення серії ГР №265653 від 24.04.2020, довідку дільничного Монастирищенського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області від 24.04.2020, рапорти від 16.04.2020, копію дозволу Монастирищенської міської ради від 03.04.2020 «Про тимчасову торгівлю товарами промислової групи», копію свідоцтва платника єдиного податку та копію витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Так, згідно з постановою КМУ № 211 від 11.03.2020 (в редакції постанови КМУ № 255 від 02.04.2020) існує заборона до 24.04.2020 роботи суб`єктів господарювання, крім торгівлі, в тому числі, засобами гігієни, кормами, пестицидами та агрохімікатами, насінням і садивним матеріалом, добовим молодняком свійської птиці. Відповідно до копії Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ФОП ОСОБА_1 здійснює види діяльності, в тому числі : «код КВЕД 47.76 Роздрібна торгівля квітами, рослинами, насінням, добривами, домашніми тваринами та кормами для них у спеціалізованих магазинах».

Згідно з дозволом Монастирищенської міської ради від 03.04.2020 «Про тимчасову торгівлю товарами промислової групи» на період карантину ФОП ОСОБА_1 дозволено здійснювати торгівлю товарами садово-городньої групи, засобами індивідуального захисту та побутовою хімією у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_3» по АДРЕСА_2 за дотримання санітарних умов (а.с. 7).

Вказаним обставинам, особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення належної оцінки не надано.

Крім цього, доказів того, що в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_3» здійснювалась господарська діяльність, а саме торгівля сантехнікою та будівельними виробами чи будь- якими іншими виробами чи товарами, та здійснювався прийом відвідувачів (покупців) матеріали справи не містять.

Вказівка в протоколі про адміністративне правопорушення серії ГР № 265653 на те, що ОСОБА_1 , будучи посадовою особою закладу продажу сантехніки і будівельних матеріалів, здійснював торгівельну діяльність, приймаючи покупців у даному магазині не є доказом вчинення адміністративного правопорушення ФОП ОСОБА_1 , оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення, саме до цього зводяться висновки Верховного Суду викладені у постанові від 26 квітня 2018 року (справа №338/1/17).

Згідно з поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та показів свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_1 16.04.2020 не здійснював торгівельну діяльність та не приймав відвідувачів (покупців), магазин не працював. В цей день з відділу сантехніки видавалась сантехніка на потреби лікарні на волонтерських засадах. Крім цього, продавці даного магазину здійснювали провітрювання магазину. Доказів на спростування даних пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та показів свідків матеріали справи не містять.

Суддя вважає, що рапорти працівників поліції, які засвідчують факт здійснення господарської діяльності у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_3», що належить ФОП ОСОБА_1 та відповідно до яких працівники поліції покликаються на повідомлення продавців про здійснення торгівлі та повідомлення особи, що прибула до магазину для купівлі фарби, без відібрання пояснень в цих осіб в якості свідків, відсутність зазначення в рапортах конкретних осіб (покупців) не можуть слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки, будь-яких інших належних і допустимих доказів, в тому числі і опитування свідків по даному факту, встановлення факту продажу товарів, які б свідчили про вчинення ФОП ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44- 3 КУпАП, судді не надано, саме до цього зводяться висновки Верховного Суду викладені у постанові від 20 травня 2020 року (справа №524/5741/16-а, адміністративне провадження №К/9901/33786/18).

Тому, оцінивши пояснення ОСОБА_1 , покази свідків, а також усі долучені до матеріалів справи письмові докази, суддя приходить до висновку про те, що провітрювання приміщення магазину та видача товарів на потреби лікарні на волонтерських засадах, як гуманітарна допомога, за відсутності належних та допустимих доказів здійснення господарської діяльності у магазині (купівля товару, знаходження в магазині покупців тощо), не є роботою суб`єкта господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення і не заборонено п.п. 8 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 зі змінами та доповненнями, а отже і не містить в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 44-3 КУпАП.

Щодо вказівки в протоколі про адміністративне правопорушення серії ГР № 265653 від 24.04.2020 про порушення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності п.п. 3 пункту 2 Постанови КМУ №255 від 11.03.2020 суддя зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 3 пункту 2 Постанови КМУ № 211 (в редакції постанови КМУ від 02.04.2020 № 255) встановлено заборону перебування в громадських місцях осіб, які не досягли 14 років, без супроводу батьків, усиновлювачів, опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів, інших осіб відповідно до закону або повнолітніх родичів дитини.

Разом з тим, згідно змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР № 265653 від 24.04.2020 ОСОБА_1 в приміщенні свого магазину, що по АДРЕСА_2 здійснював господарську діяльність, а саме здійснював прийом відвідувачів.

В матеріалах справи відсутні докази того, що ФОП ОСОБА_1 є суб`єктом адміністративного правопорушення в розумінні п. п. 3 пункту 2 Постанови КМУ № 211 (в редакції постанови КМУ від 02.04.2020 № 255), а тому суддя вважає, що за даних обставин, провадження у справі також підлягає до закриття, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44- 3 КУпАП.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 20.09.2016 у справі «Карелін проти Росії», за умови наявності певної неточності чи суперечностей, суд не вправі брати на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи.

Відповідно до висновків, які викладені у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Кобець проти України" від 14.02.2008 та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17.06.2001) про те, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення "поза розумним сумнівом"; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпції щодо фактів.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01 листопада 1950 року, рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23 рп/2010у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень ч.1 ст.14-1 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотне.

У відповідності до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінюючи викладене, суддя вважає, що належних, достатніх та допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, до суду надано не було, а тому провадження у справі необхідно закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 2, 7, 34, 35, 38, ст. 44 - 3, 247, 254, 256, 283, 284, 287, 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі № 702/203/20 про притягнення до адміністративної відповідальності ФОП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44 - 3 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду. Скаргу на постанову у справі, може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, через районний суд. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу про апеляційне оскарження, не було подано.

Суддя Н.В. Мазай