Номер провадження: 33/813/568/20
Номер справи місцевого суду: 523/3336/20
Головуючий у першій інстанції Мурманова І.М.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2020 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

судді Сєвєрової Є.С.,

секретаря Дубрянської Н.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 23.03.2020у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ФОП, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 23.03.2020 за вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, застосовано адміністративне стягнення у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 340,00 грн в дохід держави. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420,40 грн.

У постанові зазначено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №313678, складеного 21 лютого 2020 року, за обставинами того, що 21 лютого 2020 року, близько о 17 год. 20 хв., ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «DAF 95.380», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом SCHMITZ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись по вул. Ак. Заболотного,6, не дотримався безпечної дистанції та швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, чим порушив п.п.13.1 Правил дорожнього руху, у звязку з чим допустив зіткнення з автомобілем марки «AUDI», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Не погодившись з постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення. Також, просив забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Скарга обґрунтована тим, що суд не взяв до уваги фотознімки подані стороною захисту та не з`ясував послідовність недотримання правил безпеки дорожнього руху обома водіями. ОСОБА_1 не зобов`язаний був виходити з можливості грубого порушення ПДР водієм ОСОБА_2 , він не передбачав, не зобов`язаний був і не мав можливості передбачити, що автомобіль під керуванням водія ОСОБА_2 не уступить дорогу та не надасть йому перевагу у русі перед виїздом на головну дорогу на вимогу знаків: 2.1 «Дати дорогу» та п.16.11 ПДР. Відповідно до п.1.4 ПДР водій ОСОБА_1 вправі був розраховувати, що водій ОСОБА_2 перед виїздом з другорядної дороги на головну зупиниться і надасть йому можливість проїхати перехрестя. Оскільки автомобіль під керуванням водія ОСОБА_2 не рухався по тій самій смузі, а перетинав нерівнозначне перехрестя, то недотримання безпечної дистанції водієм ОСОБА_1 виключається.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимогами ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте таких вимог закону при розгляді справи щодо ОСОБА_1 дотримано не було, оскільки суддею не в повній мірі з`ясовані фактичні обставин справи та не надано належної оцінки зібраним у справі доказам.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення та постанови суду, 21 лютого 2020 року, близько о 17 год. 20 хв., ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «DAF 95.380», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом SCHMITZ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись по вул. Ак. Заболотного,6, не дотримався безпечної дистанції та швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, чим порушив п.13.1 Правил дорожнього руху, у зв`язку з чим допустив зіткнення з автомобілем марки «AUDI», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Відповідно до усталеної практики, Європейський суд із прав людини (ЄСПЛ) поширює передбачені Конвенцією про захист прав та основоположних свобод людини стандарти та процедурні гарантії, встановлені для кримінальних проваджень (а саме - права на справедливий і публічний розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти особи кримінального обвинувачення; права бути негайно і детально поінформованим про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього) також на провадження у справах про адміністративні правопорушення, вважаючи їх кримінальними провадженнями по суті і за змістом.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КпАП України протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, що засвідчує факт неправомірних дій, складається за встановленою формою і повинен містити дані про місце, час вчинення, суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Згідно правових позицій Верховного Суду України, викладених у Постанові Пленуму N14 від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" суди при розгляді цих категорій справ повинні враховувати, що диспозиції цих норм є бланкетними, а тому суду слід ретельно з`ясовувати та зазначати у своєму рішенні, в чому саме полягали порушення, норми яких правил не додержані, чи є причинний зв`язок між цими порушеннями та передбаченими законом негативними наслідками, що настали.

Отже, питання наявності чи відсутності складу адміністративного правопорушення, за ознаками якого складений протокол про адміністративне правопорушення, у діях конкретної особи суд вирішує в межах протоколу, складеного відносно цієї особи, перевіряючи відповідність обставин, викладених у протоколі, фактичним обставинам провадження.

Викладене свідчить про те, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується із практикою та позицією ЄСПЛ.

За змістом закону (КУпАП), розгляд справи здійснюється лише щодо особи, відносно якої складений протокол та в межах цього протоколу про адміністративне правопорушення.

Визнаючи ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, суд обґрунтував свої висновки зазначеним вище протоколом, поясненнями потерпілого ОСОБА_2 , свідками та схемою ДТП. При цьому пояснення ОСОБА_1 , який не визнав свою винуватість, суд оцінив як спосіб ухилення від відповідальності.

Апеляційний суд вважає висновки суду, викладені у постанові, необґрунтованими, передчасними, оскільки вони ґрунтуються на неповно з`ясованих, а отже неправильно встановлених фактичних обставинах справи.

Так, пунктом 13.1 ПДР України передбачено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Відповідно до значення термінів, викладених у п. 1.10 ПДР України, безпечний інтервал-відстань між боковими частинами транспортних засобів, що рухаються, або між ними та іншими об`єктами, за якої гарантована безпека дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху безпечна дистанція-відстань до транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі, яка у разі його раптового гальмування або зупинки дасть можливість водієві транспортного засобу, що рухається позаду, запобігти зіткненню без здійснення будь-якого маневру.

Як вбачається зі схеми місця ДТП, яка підписана ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , фотокопій з місця пригоди, а також письмових пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 та свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 рухаючись на автомобілі DAF 95.380 реєстраційний знак НОМЕР_1 з напівпричепом SCHMITS реєстраційний знак НОМЕР_4 в м. Одесі по вул. Заболотного, яка є головною, проїхавши пішохідний перехід на перехресті, не закінчив маневр, так як попереду рухалися автомобілі, які зупинилися. Після того, як рух відновився, ОСОБА_1 рушив у напрямку прямо, в цей час водій автомобіля марки «AUDI», реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_2 виїхав з другорядної дороги по вул. Курська, на головну дорогу по вул. Заболотного де сталося зіткнення двох автомобілів.

Отже, автомобіль під керуванням ОСОБА_1 та автомобіль під керуванням ОСОБА_2 не рухалися один за одним або поруч один з одним, що свідчить про те, що зіткнення двох автомобілів відбулося не з причин недотримання одним з автомобілів безпечної дистанції чи інтервалу.

За таких обставин посилання у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 п. 13.1 ПДР України є необґрунтованим, а також спростовується сукупністю наявних у справі доказів.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 251 КУпАП, відповідно до якої обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, працівниками поліції не надано будь-яких допустимих та належних доказів щодо недотримання ОСОБА_1 п. 13.1 ПДР України, що знаходиться в причино-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, і таких доказів не встановлено під час апеляційного розгляду.

За змістом протоколу та суті зазначеного у ньому правопорушення, він не містить посилання на інші можливі невідповідності у діях водія ОСОБА_1 вимогам Правил дорожнього руху, які би могли перебувати у причинному зв`язку із настанням ДТП.

Вийти за межі протоколу про адміністративне правопорушення на погіршення становища особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, давати оцінку наявності чи відсутності у діях ОСОБА_1 інших порушень Правил дорожнього руху, які не ставились у вину, апеляційний суд позбавлений можливості, оскільки це суперечитиме як вимогам національного законодавства, так і стандартам, встановленим ЄСПЛ.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова Суворовського районного суду м. Одеси від 23.03.2020 скасуванню, провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю через відсутність в його діях складу порушення, передбаченого пунктом 13.1 ПДР України.

Керуючись ст. ст. 7, 8,247, 293, 294 КУпАП, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 23.03.2020 - скасувати.

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 про порушення ним пункту 13.1 Правил дорожнього руху України закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду Є. С. Сєвєрова