Справа № 442/3293/20
Провадження №3/442/1384/2020
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 червня 2020 року суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Нагірна О.Б. розглянувши матеріали, які надійшли від заступника начальника Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 ,

у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст. 122 - 4 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

До Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області надійшли адміністративні матеріали щодо ОСОБА_1 про те, що останній 27.05.2020 о 13.10 год., керуючи автомобілем марки Volkswagen Golf д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Шевченка, 13 в м. Дрогобич Львівської області, будучи причетним до ДТП, не зупинився на місці пригоди та продовжував рух.. Таким чином ОСОБА_1 порушив вимоги п. п. 2.10 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 122 4 КУпАП та за наслідком чого було складено адміністративні протоколи серії ОБ № 115880.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, подав суду письмове клопотання про закриття провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Так згідно ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Зі змісту ч.1 ст.251 КУпАП вбачається, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків та інші документи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч.2 ст. ст.251 КУпАП).

У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005р. судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп / 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям Європейського Суду з прав людини, практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини ».

До цього ж, в рішенні від 21.07.2011 року у справі "Коробов проти України" Європейський суд з прав людини висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають з співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто, таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення "поза розумним сумнівом".

Крім цього, Європейський суд з прав людини підкреслив, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці данні встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення та іншими документами.

Постанова судді, згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах

Статтею 122-4 КУпАП передбачена відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 1.10 ПДР України, під залишенням місця дорожньо-транспортної пригоди слід розуміти дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.

Тобто, з суб`єктивної сторони правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП характеризується наявністю виключно прямого умислу.

За змістом ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення вважається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила усвідомлювала протиправний характер свого діяння, передбачала його шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

З письмових пояснень від 27.05.2020, ОСОБА_1 не тільки не мав наміру приховати факт ДТП або обставини її скоєння, а й навпаки, вжив заходів, для того, щоб встановити особу правопорушника, оскільки після вчинення ДТП він, не зважаючи на його сигнали, продовжив рух, почав втікати з місця ДТП, і під час його переслідування ОСОБА_1 повідомив органи поліції про дану обставину, номерний знак свого автомобіля та автомобіля іншого учасника ДТП, напрямок руху та місцезнаходження автомобіля, який вчинив ДТП, тобто вжив заходів для того, щоб у працівників поліції відпала необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) іншого учасника ДТП та розшуку його транспортного засобу, а також повідомив про місцезнаходження свого автомобіля та інші обставини справи.

Таким чином вбачається, що ОСОБА_1 не вчинив жодних дій, спрямованих на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.

Отже, оглянувши матеріали справи, вивчивши пояснення ОСОБА_1 , беручи до уваги його письмове заперечення, суд дійшов висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Таким чином, вважаю такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення Серія ОБ № 115880, виходячи з того, що сам по собі протокол не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не є собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), оскільки такі відомості не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Згідно п.1 ч.1ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Судом не встановлено належних та допустимих доказів на підтвердження вини особи, відносно якої складено адміністративний протокол за 122 - 4 КУпАП.

Керуючись ст. 247 ч.1 п.1, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя -

ПОСТАНОВИВ :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ст. 122 - 4 КУпАП - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області.

Суддя: Нагірна О.Б.