Справа № 127/5022/20
Провадження № 33/801/459/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Михайленко А. В.
Доповідач: Матківська М. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2020 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Матківська М. В.,

розглянувши з участю представника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Семенюка І. В.

апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його представника адвоката Семенюка Івана Васильовича

на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 21 квітня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фізична особа-підприємець, до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

Встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 167575, складеного 16 лютого 2020 року о 02 год 15 хв, - водій ОСОБА_1 16 лютого 2020 року о 02 год 00 хв у м. Вінниці по вул. Хмельницьке шосе керував автомобілем «Ауді», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння; огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою «Драгер 6820», ARNK-0031, тест № 1677, у присутності двох свідків за місцем зупинки, чим порушив вимоги п. 2.9.а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 21 квітня 2020 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. на користь держави, з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420,40 грн. на користь держави.

ОСОБА_2 та його представник адвокат Семенюк І. В. подали апеляційну скаргу на постанову суду, в якій просять поновити строк на апеляційне оскарження постанови, пославшись на те, що ОСОБА_2 не брав участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення, а про те, що справу розглянуто йому стало відомо 26 травня 2020 року. 02 червня 2020 року адвокат Семенюк І. В. ознайомився із матеріалами справи та отримав фотокопії матеріалів, однак оскаржувана постанова суду йому до цього часу не направлена.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та його представник адвокат Семенюк І. В. просять скасувати постанову суду та закрити провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП, пославшись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також права особи на участь у розгляді справи.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що суд першої інстанції безпідставно розглянув справу у відсутності ОСОБА_2 , оскільки його не було повідомлено про розгляд справи, усі надіслані йому повістки про виклик до суду повернулись до суду без вручення адресату, а розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки є підставою для скасування судового рішення.

В судовому засіданні адвокат Семенюк І. В. підтримав апеляційну скаргу і просить її задовольнити в повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Семенюка І. В. та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови підлягає до задоволення, а апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на таке.

Відповідно до частини 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно вимог статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Як свідчать матеріали справи оскаржувану постанову судом першої інстанції винесено 21 квітня 2020 року за відсутності особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Копію постанови 27 квітня 2020 року направлено до відома ОСОБА_1 за адресою, зазначеною у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 167575 від 16 лютого 2020 року: вул. Некрасова, 85, м. Вінниця (а. с. 23). Проте рекомендований лист із повідомленням про вручення поштового відправлення № 450 повернутий до суду неврученим із зазначенням причини повернення: «не проживає» (а. с. 24, 25).

Також в матеріалах справи міститься клопотання адвоката Семенюка І. В. від 27 травня 2020 року, в якому він просить дозволити ознайомитись із матеріалами справи та видати копію судового рішення у цій справі (а. с. 29). На цій заяві міститься засвідчувальний напис адвоката Семенюка І. В. від 02 червня 2020 року про ознайомлення із матеріалами справи та отриманням фотокопій.

Докази вручення ОСОБА_1 чи адвокату Семенюку І. В. належним чином засвідченої копії оскаржуваної постанови суду в матеріалах справи відсутні.

Апеляційну скаргу адвокат Семенюк І. В. подав до суду через відділення поштового зв`язку 11 червня 2020 року, тобто протягом десяти днів з дня ознайомлення із матеріалами справи.

Такі обставини вказують на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду, а тому цей строк підлягає поновленню.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, згідно вимог статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За правилами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно роз`яснень, наданих у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз.

Згідно з пунктом 2.9. (а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За правилами частин 1 і 2 статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція).

Так згідно з пунктом 2 розділу І цієї Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейського) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктом 6 розділу І Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Пунктом 1 розділу ІІ цієї Інструкції передбачено, що за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків (пункт 7 розділу ІІ Інструкції).

Апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 підтверджується наявними у справі матеріалами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 167575 від 16 лютого 2020 року, із якого слідує, що 16 лютого 2020 року о 02 год 00 хв водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння; огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою алкотестера «Драгер 6820», ARNK-0031, тест № 1677, на місці зупинки у присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а. с. 2);

- роздруківкою з технічного приладу Drager Alcotest 6820 результатів огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, проведеного 16 лютого 2020 року о 02 год. 10 хв., тест № 1677, результат тесту 1,19 проміле (а. с. 3);

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, із якого вбачається, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведено у зв`язку з виявленими ознаками: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, порушення мови, порушення координації рухів; результати огляду на стан сп`яніння: позитивний, 1,19 проміле (а. с. 4).

З`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, які узгоджуються між собою, апеляційний суд приходить до висновку про правильність та обґрунтованість висновку суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, який підтверджено відповідними результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного працівниками поліції на місці зупинки транспортного засобу.

Апеляційна скарга не містить доводів щодо незгоди із висновками суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що суд першої інстанції безпідставно розглянув справу у відсутності ОСОБА_2 , оскільки його не було повідомлено про розгляд справи, усі надіслані йому повістки про виклик до суду повернулись до суду без вручення адресату, а розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки є підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Як свідчать матеріали справи судові повістки про виклик в судові засідання, призначені на 11 березня 2020 року, на 23 березня 2020 року, на 13 квітня 2020 року та на 21 квітня 2020 року, суд першої інстанції завчасно надсилав ОСОБА_1 за адресою місця проживання (перебування), зазначеною у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 167575 від 16 лютого 2020 року: вул. Некрасова, 85, м. Вінниця. Проте всі надіслані ОСОБА_1 рекомендовані відправлення повернутись до суду без вручення адресату: відправлення № 860 із зазначенням причини повернення: «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення» (а. с. 9-10); відправлення № 919, № 591, № 015 із зазначенням причини повернення: «не проживає» (а. с. 12-13, 15-16, 18-19).

Як свідчать матеріали справи під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення працівником поліції було повідомлено ОСОБА_1 про те, що розгляд адміністративної справи відносно нього відбудеться у Вінницькому міському суду за викликом, що зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 167575 та у відповідній графі протоколу міститься підпис ОСОБА_1 .

Під час складення протоколу про адміністративне правопорушення саме ОСОБА_1 повідомив працівнику поліції адресу місця проживання (перебування): АДРЕСА_2 , і саме на цю адресу судом першої інстанції надсилались повістки про виклик до суду.

Європейський суд з прав людини наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Отже, за умови добросовісного ставлення до виконання своїх процесуальних обов`язків у разі зміни місця проживання ОСОБА_1 зобов`язаний був повідомити суду першої інстанції нову адресу, за якою йому слід надсилати повістки про виклик до суду, враховуючи, що працівники поліції повідомили його про те, що розгляд справи відбудеться у Вінницькому міському суді Вінницької області.

Зважаючи на скорочені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, визначені ст. 277 КУпАП, а також на визначені ст. 38 КУпАП строки накладення адміністративного стягнення, суд першої інстанції обґрунтовано розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 , який ухилявся від одержання повісток про виклик до суду, які були направлені йому судом першої інстанції на вказану ним поліцейському адресу місця проживання, що свідчить про свідоме затягування розгляду справи з метою уникнення відповідальності.

Отже доводи апеляційної скарги щодо неналежного повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи судом першої інстанції в даному випадку не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції, оскільки за наявності сукупності встановлених по справі обставин та досліджених доказів вини ОСОБА_1 , керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, його відсутність в судовому засіданні жодним чином не вплинула на доведеність його вини у вчиненому правопорушенні та правильність накладення адміністративного стягнення.

За наведених обставин апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно; вина ОСОБА_1 доведена повністю, в зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначене судом адміністративне стягнення повністю відповідає вимогам статті 33 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

Постановив:

Поновити ОСОБА_1 та його представнику адвокату Семенюку Івану Васильовичу строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 21 квітня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його представника адвоката Семенюка Івана Васильовича залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області 21 квітня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяМ. В. Матківська