Провадження № 33/824/1728/2020 Суддя-доповідач - Полосенко В.С.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22травня 2020 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Полосенко В.С.

за участі:

особи,

яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1

захисника -Овода Р.В.,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Овода Р.В. на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 14 лютого 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови судді І-ї інстанції, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №327178, 07.12.2019 року о 10 годині 00 хвилин в м. Києві по вул. Тимошенка, 13/1, водій ОСОБА_1 керував т/з марки «SKODA», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 14 лютого 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, адвокат Овод Р.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову першої інстанції скасувати та провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити в зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Крім того, просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин, оскільки на час винесення постанови судом особа. яка притягується до адміністративної відповідальності, не була присутня у судовому засіданні на розгляді справи та була позбавлена можливості надати суду докази та пояснення.

Вважає, що постанова місцевого суду є передчасною, необґрунтованою, необ`єктивною та незаконною.

Зокрема, стверджує, що суддя І-ї інстанції обґрунтував свій висновок про винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України посилаючись лише на протокол про адміністративне правопорушення.

Натомість, такий протокол складений об 11 годині 39 хвилин, коли часом направлення водія на огляд для визначення стану сп`яніння є 10 годин 30 хвилин, а часом відібрання письмових пояснень у очевидців події вказано 11 годин 30 хвилин. Ці обставини, на його думку, вказують на недопустимість цих доказів.

Вказує, що суддя І-ї інстанції, в порушення ст.245 та ст.251 КУпАП України, допустив необ`єктивне з`ясування обставин справи та належним чином не дослідив докази в справі про адміністративне правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника, які підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи із наступного.

З метою забезпечення вільного доступу до правосуддя; права на апеляційне оскарження; реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на викладені в апеляційній скарзі обставини, вважаю за необхідне поновити адвокату Оводу Р.В. строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні дані, які б спростовували би наведені апелянтом підстави.

За змістом ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення має бути забезпечено всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Висновок суду про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами з точки зору їх належності та допустимості, зокрема:

- протоколом серії ДПР18 №327178 про адміністративне правопорушення від 07 грудня 2019 року, яким зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у встановленому порядку в присутності двох свідків;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з яких вбачається, що вказані свідки події підтвердили, що в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на визначення стану сп`яніння у встановленому законом порядку;

- направленням на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зі змісту якого вбачається, що водій ОСОБА_1 був доставлений у КМНКЛ «Соціотерапія» для проходження медичного огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння;

- відеозаписом, на якому зафіксовані обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про достатність вказаних доказів, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Суддею також враховано фактичні обставини справи, які знайшли своє підтвердження у вищевказаних доказах, і які свідчать про те, що 07.12.2019 року о 10 годині 00 хвилин в м. Києві по вул. Тимошенка, 13/1, водій ОСОБА_1 керував т/з марки «SKODA», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Згідно п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до положень п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з п.3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Положення п.4 розділу І цієї ж Інструкції визначають ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови та почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Інструкції).

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в установах охорони здоров`я уповноважена особа в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, в якому вказує ознаки сп`яніння і дії водія, спрямовані на ухилення від огляду.

Всупереч доводам апеляційної скарги, суд І-ї інстанції, з посиланням на практику ЄСПЛ, цілком обґрунтовано навів мотиви необхідності розгляду справи про адміністративне правопорушення в межах строків, визначених ст.38 КУпАП.

До того ж, передбачені ст.268 КУпАП права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, були забезпечені судом апеляційної інстанції під час розгляду апеляційної скарги.

Суд критично ставиться до пояснень учасників апеляційного провадження про те, що під час розгляду справи не доведено, що ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, оскільки вони суперечать об`єктивним даним, встановленим місцевим судом та під час апеляційного розгляду даної справи, а також спростовуються наявними у матеріалах справи належними та допустимими доказами, дослідженими під час судового розгляду як в суді І-ї інстанції, так і під час розгляду апеляційної скарги.

Крім того, таке твердження розцінюється апеляційним судом як спроба ОСОБА_1 знизити ступінь вини у скоєному та ухилитися від адміністративної відповідальності за допущене ним порушення ПДР України.

Всупереч доводам апеляційної скарги, суддя І-ї інстанції надав належну та об`єктивну оцінку всім доказам у справі, а також всебічно, повно та об`єктивно врахував обставини події, дійшовши вірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 ПДР України.

Крім того, під час апеляційного розгляду не надано жодного доказу, який би спростовував винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Достатніх доводів і належних доказів, які б спростовували правильність висновків судді щодо визнання винним та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП апеляційна скарга не містить.

Порушень вимог закону при складенні протоколу про адміністративне правопорушення та під час розгляду справи місцевим судом, які можуть бути підставою для скасування постанови судді, апеляційний суд не вбачає.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть спростовувати доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за наявності у справі належних та допустимих доказів, і не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що постанова судді є законною та обґрунтованою, відсутні підстави для закриття провадження по справі, в зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Овода Р.В. залишити без задоволення, а постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 14 лютого 2020 рокущодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя В.С. Полосенко