Справа № 603/255/20
Провадження № 3/603/102/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" червня 2020 р. м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді - Галіян І. М.

при секретарі Захарчишин М. В.

за участю:

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвоката: Любчик С.Р.

розглянувши матеріали, що надійшли від Тлумацького відділення поліції Коломийського відділу поліції Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої, та проживаючої за адресою АДРЕСА_1 , непрацюючої, неодруженої

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №234577 від 01.05.2020 року, ОСОБА_1 біля 23 год 05 хв 01 травня 2020 року в с.Нижнів по вул. І.Франка Тлумацького району Івано-Франківської області керувала автомобілем Volkswagen Passatд.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням технічного приладу «Драгер 0441» в присутності двох свідків.

В судовому засідання ОСОБА_1 вину у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнала, та пояснила, що алкогольні напої не вживає, з результатами огляду за допомогою приладу «Драгер» однозначно не погоджується, про що повідомляла працівникам поліції.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Любчик С.Р., в судовому засіданні просить справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити, у зв`язку із відсутністю подій та складу адміністративного правопорушення, посилаючись на обставини, зазначені у клопотанні про долучення доказів, виклик свідків і закриття справи про адміністративне правопорушення. Також зазначив, що його підзахисна неодноразово повідомляла працівникам поліції, що не погоджується з результатами проведеного освідування, про що свідчить відеозапис, долучений до матеріалів справи. ОСОБА_2 , додав, що у матеріалах справи містяться пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які не можуть бути доказом, оскільки їхні пояснення надруковано з використанням стандартних речень і фраз із відповідними графами, що за своєю формою виключає вільний виклад пояснень свідків відповідно до конкретної ситуації. Крім цього, він додав, що відеозаписом з нагрудної відеокамери поліцейського спростовується присутність даних свідків, оскільки жоден з них не спостерігається протягом усього часу здійснення відеозапису.

Аналізуючи пояснення особи яка притягується до адміністративної відповідальності, надані нею в судовому засіданні, та пояснень наданих її захисником, можна дійти висновку, що ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнає.

Судом з метою перевірки доводів, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення та у зв`язку з клопотанням адвоката Любчика С.Р., викликалися свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Однак, свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення,в судове засідання не з`явилися, що позбавило суд можливості опитати даних свідків та оцінити їхні пояснення у відповідності до ст. 252 КУпАП.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_5 , пояснив, що у той день святкував день народження друга, та зателефонував до ОСОБА_1 , щоб остання відвезла його додому, оскільки знав, що вона не вживає алкоголю. По дорозі їх було зупинено працівниками поліції, окрім них на місці події були присутні три працівники поліції. Зазначив, що ОСОБА_1 не погодилась з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння, про, що повідомляла працівникам поліції на місці. Дана подія тривала близько двох годин. Протягом цього періоду ніхто до них не підходив, окрім ОСОБА_6 , до якого він зателефонував, щоб відігнати автомобіль ОСОБА_1 , оскільки він перешкоджав руху інших транспортних засобів. Також, допитаний в якості свідка додав, що працівники поліції не пропонували йому бути в якості свідка при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_6 , пояснив, що у той день до нього подзвонив ОСОБА_5 , та попросив приїхати відігнати автомобіль, оскільки він заважає руху інших транспортних засобів. Приїхавши на місце, він побачив трьох працівників поліції, ОСОБА_1 , та ОСОБА_5 , працівники поліції перевірили його документи, після чого він відігнав транспортний засіб, та повернувся на місце через 5 хв. Коли повернувся, то приїхала швидка медична допомога, оскільки ОСОБА_1 , почувала себе погано. На запитання захисника ОСОБА_1 , допитаний ОСОБА_6 , зазначив, що перебував на місці вказаної події весь час, допоки працівники поліції не поїхали. Протягом цього часу стороніх людей не було, працівники поліції протягом цього часу не пропонували йому бути присутнім в якості свідка при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

За змістом ст. 252 КУпАП, суддя має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 7 КУпАП, ст. 62 Конституції України, ніхто неможе бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом,особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини, положення Конвенції стосуються й обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення. Вказана судова інстанція приймає до свого провадження і заяви щодо рішень судів про накладення на осіб адміністративних стягнень, оскільки вважає, що в силу суворості санкцій такі справи за суттю є кримінальними, а адміністративні покарання фактично носять кримінальний характер з усіма гарантіями ст.6 Конвенції (п.55 рішення у справі «Гурепко проти України»; п.21 рішення у справі «Надточій проти України»). Отже, виходячи з прецедентної практики Європейського суду та положень КУпАП, суд має право лише здійснити перевірку законності притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії, що попередньо визначені посадовою особою уповноваженою на складання адміністративного протоколу, і в жодному випадку самостійно не змінювати підстави для притягнення до відповідальності особи.

Дотримуючись засади змагальності, та виконуючи свій професійний обов`язок, орган, що висунув особі звинувачення у протоколі про адміністративне правопорушення (поліція), має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, щодо якого її звинувачують.

На обґрунтування своєї позиції щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, працівниками поліції до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №234577 долучено наступні докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №234577 від 01.05.2020 року, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_1 01.05.2020 року біля 23 год 05 хв у с.Нижнів по вул. І.Франка Тлумацького району Івано-Франківської області керувала автомобілем Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням технічного приладу «Драгер 0441» в присутності двох свідків (а.с.2);

- роздруківка тестування на алкоголь за допомогою технічного приладу «ALCOTEST 6810» до протоколу ДПР18 №234577 від 01.05.2020 року, результат якого становить 0,56 проміле, на якому відсутній підпис особи, яка проходила огляд (а.с.1);

- копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАК 32473162 від 01.05.2020 року, згідно якої ОСОБА_1 01.05.2020 року о 23 год 07 хв, по вул. Центральна, 10 с.Нижнів Тлумацького району Івано-Франківської області керувала автомобілем Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 у якого в нічний час доби не був підсвічений номерний знак, чим порушила п.2.9.в. ПДР України. Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн. (а. с. 3);

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів Газоаналізатор «Драгер 0441», згідно якого проба позитивна 0,56% (а. с. 4);

-копія свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/5619 чинного до 02.10.2020 р., назва та умовне позначення якого «Газоаналізатор Alcotest 6810» (а. с. 5);

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складене інспектором СРПП №2 Тлумацького ВП Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області Павлюком В.М. 01.05.2020 о 23 год 07 хв (а. с. 6);

- письмові пояснення свідка ОСОБА_4 від 01.05.2020 року, згідно яких вбачається, що його було запрошено у с.Нижнів Тлумацького району Івано-Франківської області по вул. І.Франка при складанні адміністративного протоколу за ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , зі згоди водія було проведено перевірку для визначення стану сп`яніння за допомогою приладу «ДРАГЕР», результат тесту показав 0,56 %, в подальшому водій від підписання протоколу, надання пояснень, та документального підтвердження проходження алкотестеру №6810 відмовився (а.с. 7);

- письмові поясненнями свідка ОСОБА_3 від 01.05.2020 року, такого ж самого змісту (а. с. 8);

- рапорт інспектора СРПП №2Тлумацького ВП Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області Павлюка В.М., згідно якого ОСОБА_1 01.05.2020 року о 23 год 07 хв, в с.Нижнів Тлумацького району Івано-Франківської області по вул. І.Франка керувала автомобілем Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 у якого в нічний час доби не був підсвічений номерний знак, , чим порушила п.2.9.в. ПДР України. Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн. (а. с 9);

- диск DVD-R, 4,7 gb, MAP 642XF151933999 (а. с. 10).

Аналізуючи вказані докази суд дійшов наступного висновку.

Так, згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність за вказаною статтею настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння знайшов своє відображення у ст. 266 КУпАП, приписах Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкції), та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103(далі Порядку).

Відповідно до змісту ст. 266 КУпАП та Інструкції якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу, у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно доч.2 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Згідно з ч. 3 цієї статті у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до п. 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Згідно з п. 7 Розділу І у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

Як визначено п. 3 Порядку, огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом. Відповідно до п. 6 цього Порядку водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. А згідно п. 8 у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №234577 від 01.05.2020 року та акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер 0441» в присутності двох свідків.

З роздруківки результату технічного приладу Drager Alcotest 6810, застосованого працівниками поліції для перевірки стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 вбачається, що вказаний технічний засіб пройшов повірку 02 жовтня 2019 року.

Доводи ОСОБА_2 про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення, та у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів не правильно зазначено назву технічного приладу «Драгер 0441», хоча правильна назва приладу ALCOTEST 6810 , не беруться судом до уваги з наступних підстав.

Так, згідно з пунктами першим та третім розділу ІІ Інструкції передбачено, що поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, та які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Перелік спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ України та Держспоживстандартом для проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння міститься в Державному реєстрі затверджених типів засобів вимірювальної техніки, Газоаналізатор Drager Alcotest, втому числі 6810 включений до вказаного переліку.

Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», який набрав чинності 01 січня 2016 року, засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки. До таких засобів вимірювальної техніки відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається. Пунктом 1 статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, які видавалися Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01 січня 2016 року.

Відповідно до листа (який є публічно доступним) заступника директора Українського медичного центру сертифікації МОЗ України № 45 від 18 січня 2018 року на запит Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, використання медичних виробів «Газоаналізатори Alcotest Drager 6810», які були завезені та введені в експлуатацію користувачем протягом терміну дії Свідоцтва та знаходження його у реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення у період з 10 лютого 2010 року по 10 лютого 2015 року, є можливим, за умов додержання вимог щодо повірки (калібрування), що підтверджує вірність результатів вимірювання.

В Державному реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення, що опублікований на сайті Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками 05 липня 2018 року, вказано про газоаналізатори «Drager Alcotest», свідоцтво № 14455/2014, затверджене Наказом Держлікслужби України від 29 грудня 2014 року № 1529 «Про державну реєстрацію медичних виробів».

Окрім того, згідно з наказом Державної служби України з лікарських засобів від 29 грудня 2014 року № 1529 «Про державну реєстрацію медичних виробів» Газоаналізатори Drager Alcotest мають свідоцтво про державну реєстрацію № 14455/2014, у якого необмежений строк дії.

Отже, у зв`язку з вищенаведеним, суд приходить до висновку, що розбіжності у назві технічного засобу, про які веде мову захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не є суттєвими при вирішенні даної справи, оскільки газоаналізатор «Драгер 0441» та «Alcotest 6810» це один і той самий технічний прилад «Газоаналізатор Alcotest Drager 6810».

Таким чином, вважаю, що поліцейським правомірно був застосований під час огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 газоаналізатор Drager Alcotest 6810.

З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ( а. с. 4) слідує, що у ОСОБА_1 , виявлено ознаки алкогольного сп`яніння запах алкоголю з ротової порожнини, не виразне мовлення, почервоніння шкіри обличчя, також те, що вона пройшла огляд в присутності двох свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , результат позитивний, 0,56 проміле. Однак даний акт ОСОБА_1 , як особа, яка погодилася з результатами такого огляду, не підписала.

Відповідно до направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції ( а.с. 6) , до Івано-Франківської ОНД 01.05.2020 року направлявся на огляд водій ОСОБА_1 , в якої виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Особу на огляд у заклад охорони здоров`я доставив інспектор СРПП №2 Тлумацького ВП Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області Павлюк В.М.

Перевіривши наведені докази, суд дійшов висновку, про відсутність в них відомостей про те, що ОСОБА_1 погодилася з результатами огляду проведеного на місці та, відповідно, що у разі незгоди їй пропонували пройти огляд в закладі охорони здоров`я.

Оскільки ініціатором згоди або незгоди з оглядом, проведеним поліцейським, може бути виключно особа, щодо якої проводився огляд, вирішальне значення при прийнятті рішення щодо наявності або відсутності згоди водія з результатами огляду, проведеного на місці транспортного засобу поліцейським, має акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

В той час, зі змісту акту огляду слідує, що особа, яка проходила огляд ОСОБА_1 , не засвідчила власноручним підписом згоди з результатами огляду, проведеного поліцейським.

Відсутність підпису ОСОБА_1 в акті огляду свідчить про те, що вона не погодилася з результатами огляду, проведеного поліцейським на місці за допомогою спеціального технічного засобу.

Також, наявність у матеріалах справи направлення на огляд в заклад охорони здоров`я з вказівкою, що його доставив конкретний поліцейський, враховуючи відсутність даних про проходження такого огляду, в даному випадку свідчить про відсутність згоди ОСОБА_1 з результатами огляду, проведеного поліцейськими на місці за допомогою спеціального технічного засобу.

ОСОБА_1 у разі незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським на місці запинки могла реалізувати право на проходження огляду в закладі охорони здоров`я .

Виходячи з вищенаведено суд приходить висновку, що працівниками поліції було порушено процедуру огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, в частині не доставлення ОСОБА_1 на огляд в заклад охорони здоров`я, оскільки як уже зазначалося згідно п.6 Порядку у разі незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, що не було зроблено не зважаючи на незгоду ОСОБА_1 з результатами проведеного огляду на місці.

А тому, на підставі ч. 5 ст. 266 КУпАП суд виключає даний доказ, як такий що проведений з порушенням вимог цієї статті, та вважає його недійсним.

Тому , за відсутності беззаперечних доказів того, що ОСОБА_1 була згідною з результатами огляду, проведеного поліцейським на місці зупинки, вважаю, що в даному випадку не дотримано приписів Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року, та ст. 266 КУпАП, у зв`язку з чим остання не може вважатися такою, що пройшла огляд на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого порядку.

Також у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що його було складено у присутності двох свідків, а саме ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , пояснення яких містяться у матеріалах справи, у яких зазначено, що їх запросили у с.Нижнів Тлумацького району 01.05.2020 року о 23 год 00 хв, проте дане твердження спростовується відеозаписом з нагрудної відеокамери поліцейського, де жодного з цих свідків не спостерігається протягом усього часу здійснення відеозапису.

Таким чином, дані у протоколі про адміністративне правопорушення та письмових поясненнях свідків ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , які викладені не власноруч, а на заздалегідь заготовлених бланках, не можуть бути визнані допустимими доказами, адже спростовується дослідженими під час судового розгляду доказами, що дає підстави витлумачити всі сумніви на користь ОСОБА_1 та відкинути їх.

Вказані у протоколі свідки, викликалися в судове засідання для їх опитування, однак до суду не прибули й безпосередньо у суді пояснення щодо обставин, вказаних у протоколі, не підтвердили.

Отже, єдиним доказом, який стверджує про керування ОСОБА_1 транспортним засос обом у стані алкогольного сп`яніння, є дані, які містяться у рапорті від 01.05.2020 року, що долучений до матеріалів справи.

Натомість рапорт поліцейського, який склав протокол про адміністративне правопорушення, не може вважатися об`єктивним доказом порушення вимог ПДР України, оскільки його автор є зацікавленою особою.

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом» (п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п.110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97).

ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)» (справи «Малофєєв проти Росії», рішення від 30.05.2013 року та «Карелін проти Росії», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року).

Як уже вказувалося вище, згідно з ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ч. 3 ст. 62).

Таким чином, вважаю, що по даній справі про адміністративне правопорушення не доведено поза всяким розумним сумнівом перебування ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, оскільки подані працівниками поліції докази породжують обґрунтований, непереборний сумнів щодо цього.

Відповідно до ст. 284 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення, про застосування заходів впливу, передбачених ст. 24-1 КУпАП або про закриття справи.

Згідно ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, суд вважає, що провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . за ч.1 ст. 130 КУпАП слід закрити, у зв`язку з відсутністю у її діях події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки адміністративне стягнення на ОСОБА_1 не накладається, то судовий збір по справі про адміністративне правопорушення, відповідно до приписів ст. 40-1 КУпАП, - не сплачується.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 130, 247, 251, 255, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Суддя І. М. Галіян