МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 487/952/20 Головуючий у місцевому судді Сухаревич З.М.
Провадження№33/812/193/20 Головуючий у апеляційному суді Темнікова В.І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2020 року Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Темнікової В.І.,

за участю: секретаря - Андрієнко Л.Д.,

захисника особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 квітня 2020 року, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1(один) рік, -

в с т а н о в и в:

Постановою судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 квітня 2020 року встановлено, що 05 лютого 2020 року о 15 год. 11 хв. в м. Миколаїв по вул. Океанівська, 22 водій ОСОБА_2 керував автомобілем Mercedes-Benz VITO 108 CDI д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу Alcotest Drager 6810, результат якого склав 1,73 % (тест 2152), чим порушив п. 2.9 «а» ПДР України, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі особа, притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , просить скасувати постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 квітня 2020 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та закрити провадження у справі відносно нього на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_2 вважає, що постанова Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 квітня 2020 року винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків судді обставинам справи.

На погляд апелянта, суд розглянув справу з порушенням правил підсудності, оскільки він письмово повідомив суд про те, що він зареєстрований за іншою адресою, ніж вказано у протоколі. Місцем його реєстрації є АДРЕСА_1 . У зв`язку з цим, вважає, що дана справа підсудна Жовтневому районному суді Миколаївської області.

Крім того, вважає, що його не відстороняли від керування, що у своїй сукупності з іншими доказами свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП.

Оскільки у разі відсторонення особи від керування транспортним засобом можливість керування цим транспортним засобом, надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном.

Натомість матеріали адміністративного провадження, як зазначає ОСОБА_2 , не містять доказів його відсторонення від керування та передачі керування іншій уповноваженій особі, що викликають сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів. Дії поліцейського, на погляд апелянта, не узгоджуються з формулюванням правопорушення, викладеним у протоколі.

Також, зазначає, що розглядаючи справу, суд припустився порушення норм процесуального права та розглянув справу без належного повідомлення ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи, чим порушив його процесуальні права, передбачені ст. 268 КУпАП.

Відповідно до ст. 268 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи, справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

На виконання вимог ст. 278 КУпАП, при підготовці справи про адміністративне правопорушення до розгляду орган (посадова особа) вирішує, зокрема, питання чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи про час і місце її розгляду.

Як регламентують положення ст.277-2 КУпАП, повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніше як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначається дата і місце розгляду справи.

Дані вимоги закону під час судового провадження справи за протоколом про адміністративне правопорушення, на думку апелянта, судом першої інстанції належним чином не дотримані, оскільки як вбачається з постанови, суд розглянув справу у відсутність ОСОБА_2 , оскільки в матеріалах справи відомості про направлення на будь-яку адресу ОСОБА_2 судової повістки про виклик до суду та отримання скаржником судового повідомлення - відсутні.

Таким чином, суд першої інстанції, у порушення вимог ст. ст. 268, 278, 277-2 КУпАП, належним чином ОСОБА_2 про дату і час розгляду справи не повідомив і розглянув справу у його відсутність.

Крім того, вказує що показання свідків не узгоджуються з протоколом, що ставить під сумнів достовірність наданих до суду матеріалів. Оскільки письмові пояснення свідків не містять взагалі викладу обставин вчинення апелянтом правопорушення, не підтверджують взагалі факт правопорушення. Цей факт ставить під сумнів показання свідків, у зв`язку з чим їх не можна вважати достатніми і достовірними доказами.

Відповідно до ст. 62 КУ всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Також звертає увагу, що при складанні протоколу був лише один свідок, а не двоє, як того вимагає закон. Звідки в протоколі з`явився під час його складання ще один свідок не відомо.

При наявності суперечливих показань свідків суд не викликав і не допитав цих осіб в судовому засіданні, у зв`язку з чим такі письмові пояснення не можна вважати доказами.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП, у тому числі шляхом допиту свідків.

Натомість суд розглянув справу поверхово і формально, не допитавши свідків в судовому засіданні.

Письмові пояснення осіб не можуть братися до уваги, якщо вони не надали показання в судовому засіданні під присягою.

Враховуючи наведені докази і аргументи, вважає що оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям справи за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_2 суддею, у відповідності з ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, було повно встановлено всі обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності.

Так, згідно положень ст. 256 КУпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвище, адреса свідків і потерпілих, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та інше. Протокол підписується особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідками та потерпілими. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це.

Як слідує із протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 286929 від 05 лютого 2020 року, дані відображені в якому, враховуючи положення ст. 251 КУпАП, є доказом, 05 лютого 2020 року о 15:11 год. в місті Миколаєві Корабельний район вулиця Океанівська, 22 водій ОСОБА_2 керував автомобілем Mercedes-Benz VITO 108 CDI д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням приладу Alcotest Drager 6810, результат - 1,73%, тест 2152 чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказаний протокол підписаний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. В протоколі зазначено анкетні дані свідків, які були присутні при складанні протоколу, містить протокол також підписи даних свідків. Також зазначено, що тимчасово вилучено посвідчення водія НОМЕР_2 , та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом НОМЕР_3 .

Факт керування транспортним засобом 05 лютого 2020 року о 15 годині 11 хвилин в м. Миколаєві, Корабельний район вул. Океанівська, 22 водієм ОСОБА_2 підтверджується відеозаписом з нагрудного відереєстратора працівників патрульної поліції в Миколаївській області, із якого вбачається, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом Mercedes-Benz VITO 108 CDI д.н.з. НОМЕР_1 безпосередньо перед зупинкою автомобілю, саме він був за кермом автомобіля та не заперечував даного факту при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Факт керування транспортним засобом 05 лютого 2020 року о 15 годині 11 хвилин в м. Миколаєві, Корабельний район вул. Океанівська, 22 водієм ОСОБА_2 в стані алкогольного сп`яніння підтверджується також актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та результатами тесту на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, зафіксованими в тесті № 2152, який також підписаний ОСОБА_2 .

Виходячи із даних тесту № 2152 технічного приладу Alcotest 6810 (а.с. 1), в м. Миколаєві, Корабельний район вул. Океанівська, 22, 05 лютого 2020 року о 15 годині 20 хвилин інспектором Ходос Д.Г. було проведено відповідне дослідження, за результатами якого виявлено у ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 1,73 % проміле.

Як слідує із письмових пояснень свідка ОСОБА_3 05 лютого 2020 року о 15:20 год. в м. Миколаєві по вул..Океанівська, 22 він був запрошений працівниками поліції у якості свідка огляду на стан сп`яніння водія ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у встановленому порядку за допомогою приладу Drager 3601, результат огляду 1,73% водій з результатами огляду погодився.

Свідок ОСОБА_4 в своїх письмових поясненнях вказав наступне. 05 лютого 2020 року о 15год 20 хв. за адресою м. Миколаїв Корабельний район вулиця Океанівська, 22 в його присутності водій ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора алкотестера «Драгер» ARAM 3601, покази приладу після проходження склали 1,73 % (тест №2152), з показами приладу водій погодився.

Аналіз вказаних доказів у їх сукупності свідчить про те, що водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, тобто суддя місцевого суду дійшла до вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні стягнення на ОСОБА_2 , визначенні його виду та розміру, місцевим судом дотримані загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення, визначені ст. 33 КУпАП.

Щодо ствердження ОСОБА_2 про порушення судом першої інстанції правил підсудності слід зазначити наступне.

Згідно ч.1 ст. 276 КУпАП справи про адміністративне правопорушення розглядаються за місцем їх вчинення. Проте, відповідно до ч.2 ст. 276 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 КУпАП (коли правопорушення вчинено водієм), можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення» № 11 від 11.06.2004 року, у випадках, коли законом передбачається альтернативна підсудність (ч. 2 ст. 276 КУпАП), питання про те, в який саме суд надіслати протокол про адміністративне правопорушення, вирішується відповідним органом внутрішніх справ.

Під час складання протоколу ОСОБА_2 повідомив, що місцем його фактичного проживання є АДРЕСА_2 . Як пояснив в суді апеляційної інстанції захисник Ільюшкіна В. ОСОБА_5 . за вказаною адресою проживає співмешканка ОСОБА_2 і він також там періодично проживає.

Поліцейським ОСОБА_2 було роз`яснено, що протокол буде скеровано до Заводського районного суду м. Миколаєва, про що зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, який був підписаний ОСОБА_2 . Також йому було роз`яснено, що судові повістки будуть направлятись теж за цією адресою, або шляхом направлення смс повідомлення про виклик до суду на номер, який зазначений ним у протоколі. Вказане також підтверджується відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції.

Саме до Заводського районного суду м. Миколаєва поліцейським і була скерована адміністративна справа, тому у суду не було підстав для відмови у її розгляду.

Уже під час перебування справи в суді представником ОСОБА_2 заявлялося клопотання від 05 березня 2020р. про відкладення розгляду справи, в якому місце проживання ОСОБА_2 було зазначено як АДРЕСА_2 (а. с. 15).

В клопотанні ОСОБА_2 від 05 березня 2020р. (а. с. 22) про відкладення розгляду справи також зазначено, що місцем проживання ОСОБА_2 є АДРЕСА_2 .

І тільки 31 березня 2020 року ОСОБА_2 повідомив суд про те, що він мешкає за його зареєстрованим місцем проживання АДРЕСА_1 , а тому просив направити справу для розгляду по підсудності до іншого суду.

Слід зауважити, що адміністративне судочинство на відміну від цивільного судочинства не містить застережень про те, що адміністративні справи підлягають розгляду саме за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання особи, що скоїла адміністративне правопорушення.

Таким чином, адміністративна справа про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності розглянута Заводським районним судом м. Миколаєва у відповідності до ч. 2 ст. 276 КУпАП за місцем фактичного проживання порушника.

Відеозаписом з нагрудного відеореєстратора працівників патрульної поліції в Миколаївській області при складанні відносно ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 286929 від 05 лютого 2020 року в м. Миколаєві по вул. Океанівська, спростовуються також твердження апелянта щодо відсутності другого свідка, так як на відео зафіксовано наявність двох свідків, в присутності яких ОСОБА_2 проходив тест на стан алкогольного сп`яніння, в їх присутності було зафіксовано показники тесту і в їх присутності ОСОБА_2 погодився з його результатами.

Доводи апелянта щодо порушення його прав в зв`язку з розглядом суддею справи за його відсутності не є обов`язковою підставою для скасування постанови судді, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ст. 268 КУпАП, участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення є обов`язковою лише під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, 173-2, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 р. у справі «Пономарьов проти України» наголошується, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Як вбачається із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, справа призначалась суддею місцевого суду до розгляду неодноразово.

ОСОБА_2 направлялась повістка про виклик до суду, а саме на 10 березня 2020 р. на 10:30 год. шляхом направлення смс повідомлення на номер, вказаний ним у протоколі про адміністративне правопорушення.

05 березня 2020 року представником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подано клопотання про перенесення розгляду справи з 10 березня 2020 року на іншу дату у зв`язку з прийняттям участі у іншому судовому засіданні у господарському суді м. Києва у справі № 910/18389/19.

Від ОСОБА_2 також надійшло аналогічне клопотання щодо перенесення розгляду справи на іншу дату.

12 березня 2020 року ОСОБА_2 направлено смс - повідомлення про виклик до суду на 01.04.2020 року на 11:45 год.

31 березня 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням про перенесення розгляду справи в зв`язку з введенням на території України карантину та неможливістю прибуття до суду через зупинення транспортного сполучення. Також просив не розглядати справу за його відсутності.

07 квітня 2020 року ОСОБА_2 направлено смс - повідомлення про виклик до суду на 29.04.2020 року на 11:40 год.

29 квітня 2020 року від ОСОБА_2 надійшло клопотання про перенесення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з продовженням карантину до 11 травня 2020 року та неможливістю прибуття до суду через заборону пасажирських перевезень на міських автобусних маршрутах. Просив не розглядати справу за його відсутності. Крім того направив клопотання про витребування доказів та про передачу справи до іншого суду за підсудністю.

Наведені обставини свідчать про обізнаність ОСОБА_2 про перебування справи відносно нього на розгляді в Заводському районному суді м. Миколаєва протягом тривалого часу.

Враховуючи обмежений термін розгляду справ про адміністративні правопорушення та визначений законом термін накладення стягнення, який становить три місяці, суд першої інстанції обґрунтовано розглянув справу за відсутності правопорушника.

Крім того, слід зазначити, що судом апеляційної інстанції поновлено права апелянта, визначені ст.268 КУпАП, в тому числі, право бути присутнім в судовому засіданні, надавати суду пояснення та докази. Проте ОСОБА_2 до судового засідання особисто не з`явився та надав право захищати його інтереси в суді апеляційної інстанції захиснику Раскевич Є.Л.

Будь яких додаткових обставин, крім тих які були встановлені судом першої інстанції, апеляційним судом не встановлено, додаткових доказів на спростування висновків суду першої інстанції апелянтом не надано. За такого, постанова суду першої інстанції з підстав, що ОСОБА_2 не брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, не може бути скасована, оскільки, його відсутність в суді першої інстанції, як і присутність його захисника в суді апеляційної інстанції не вплинула на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення щодо апелянта.

Не зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення про відсторонення ОСОБА_2 від керування транспортним засобом не є безумовною підставою для скасування рішення суду першої інстанції, адже зазначена обставина не вказує на відсутність в діях особи, складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як на те посилається апелянт у своїй апеляційній скарзі.

Крім того, як убачається відеозапису з нагрудного відеореєстратора працівників патрульної поліції в Миколаївській області, ОСОБА_2 викликав особу, яка може забрати автомобіль, а його захисник в суді апеляційної інстанції пояснив, що автомобіль був забраний іншою особою з місця події.

При прийнятті рішення у справі суд враховує, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 286929 від 05 лютого 2020 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , відеозаписом обставин вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення.

Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення про справі щодо ОСОБА_6 .

Складений протокол підписаний ОСОБА_6 без застережень.

З урахуванням викладеного не заслуговують на увагу, як на підставу для скасування постанови суду першої інстанції, посилання апелянта на спрощений підхід до розгляду справи через не виклик та не допит в суді свідків, оскільки у суду апеляційної інстанції відсутні підстави не довіряти або сумніватись в правдивості та об`єктивності показів свідків, так як свідки перед наданням пояснень були ознайомлені з їх обов`язками та правами, визначеними ст. 63 Конституції України (а.с.4-5), їх покази є послідовними та логічними і не спростовуються іншими доказами у справі. За такого ствердження апелянта про те, що відсутність їх допиту саме в судовому засіданні зумовила спрощений підхід суду до розгляду справи в суді, є безпідставним.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суддя дійшла до законного висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підстав для скасування постанови судді, суд апеляційної інстанції не знаходить.

При цьому, апеляційний суд також враховує, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Тому підстав для скасування постанови Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 квітня 2020 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст. ст. 283, 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 квітня 2020 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду В.І. Темнікова