Провадження № 3/127/4506/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 червня 2020 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Гриневич В.С., розглянувши матеріали, які надійшли від Вінницького управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області від Вінницького управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України 09.06.2020 надійшли матеріали про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

З протоколу про адміністративне правопорушення №183 від 02 червня 2020 року вбачається, що 05.09.2019 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) уродженець с. Сальник, Калинівського району Вінницької області, Україна, житель АДРЕСА_1 , старший інспектор відділу і охорони державної установи «Вінницька УВП (№1)», будучи відповідно до підпункту «д» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом, на якого поширюється дія вказаного Закону, тобто особою, яка відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язана подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, таким чином відповідно до примітки до статті 172-6 КУпАП також суб`єктом відповідальності за порушення вимог фінансового контролю, в порушення вимог абзацу другого частини другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», підпункту 3 пункту 5 розділу II Порядку формування, ведення га оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції №3 від 10.06.2016, (зареєстроване в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 за №959/29089), після припинення в 2017 році діяльності пов`язаної з виконанням функцій держави несвоєчасно, а саме 05.09.2019 о 16:34 год., без поважних причин, подав на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію суб`єкта декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за період з 31.01.2017 - 31.12.2017, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КУпАП не визнав, посилаючись на те, що декларацію не подав вчасно через сімейні обставини, а також те, що його ніхто не повідомляв про необхідність подання декларації.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Попеско О.П. підтримав думку свого підзахисного, додатково пояснивши, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністарвного правопорушення. Крім того, в письмових запереченнях адвокат Попеско О.П. просив закрити справу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, в той же час у наданих запереченнях посилався на закінчення тримісячного строку з дня виявлення правопорушення передбаченого ст. 38 КУпАП.

Прокурор Поберецька А.А. в судовому засіданні просила притягнути до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накласти на нього стягнення в межах санкції статті. Разом з тим, прокурор Поберецька А.А. пояснила, що в описовій частині протоколу про адміністративне правопорушення №183 від 02 червня 2020 року допущено описку, а саме вказано, що ОСОБА_1 без поважних причин, подав на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію суб`єкта декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за період з 31.01.2017 - 31.12.2017, тоді як необхідно вказати за період з 01.01.2017 - 31.12.2017.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, захисника, прокурора та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про необхідність визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КУпАП та закриття провадження по справі у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративних стягнень, передбачених статтею 38 КУпАП, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, наказом начальника Вінницької УВП управління ДДПВП України у Вінницькій області (№1) від 23.05.2011 №42 о/с ОСОБА_1 прийнято на посаду молодшого інспектора 2 категорії відділу режиму і охорони з 23 травня 2011 року.

В подальшому, наказом Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації від 31.01.2017 №38/ОС-17 старшого лейтенанта внутрішньої служби Мамедова Віталія Вікторовича, старшого інспектора (з кінології) відділу режиму і охорони Вінницької установи виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України у Вінницькій області звільнено в запас Збройних Сил України за власним бажанням з 31 січня 2017 року.

Згідно з абзацом другим частини другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» (в редакції на момент звільнення ОСОБА_1 зі служби) особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Частиною першої статті статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» (в редакції на момент звільнення ОСОБА_1 зі служби) було передбачено, що особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

З вищенаведених норм закону слідує, що ОСОБА_1 звільнившись (припинивши діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави) 31 січня 2017 року за власним бажанням з посади старшого інспектора (з кінології) відділу режиму і охорони Вінницької установи виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України у Вінницькій області був зобов`язаний до 01 квітня 2018 року подати, шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік, тобто за 2017 рік (з 01.01.2017 по 31.12.2017).

Однак, як встановлено судом та зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення №183 від 02 червня 2020 року, ОСОБА_1 старший інспектор відділу і охорони державної установи «Вінницька УВП (№1)», будучи відповідно до підпункту «д» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом, на якого поширюється дія вказаного Закону, тобто особою, яка відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», зобов`язана подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, несвоєчасно, без поважних причин, а саме 05.09.2019 о 16:34 год. подав декларацію суб`єкта декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за період з 01.01.2017 - 31.12.2017, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною першою статті 172-6 КУпАП.

Посилання ОСОБА_1 на те, що декларацію він подав не вчасно з сімейних причин, суд не приймає до уваги, оскільки жодних підтверджень щодо неможливості подачі декларації в зв`язку з сімейними причинами ОСОБА_1 суду не надано.

Посилання ОСОБА_1 на те, що його ніхто не повідомляв про необхідність подання декларації судом також не приймається до уваги, оскільки незнання вимог закону не звільняє особу від відповідальності за його невиконання.

Відповідно до частини першої статті 172-6 КУпАП несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, - тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на наведене суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КУпАП повністю підтверджується матеріалами справи.

Що стосується можливості притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення вищевказаного адміністративного правопорушення, суд звертає увагу на наступне.

Необхідність подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування встановлена Законом України «Про запобігання корупції», а відтак несвоєчасне подання без поважних причин таких декларації за своєю правовою природою є корупційним правопорушенням.

При цьому, частиною четвертою статті 38 КУпАП (в редакції на час складання протоколу) передбачено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

З наведеної норми слідує висновок про те, що в будь-якому випадку, не беручи до уваги дату виявлення правопорушення, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією може бути накладено не пізніше двох років з дня його вчинення.

Частиною першою та другою статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» (як в редакції на час виникнення спірних правовідносин так і на даний час) закріплено, що особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані до 01 квітня наступного року після припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 був зобов`язаний до 01 квітня 2018 року подати, шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2017 рік, однак у вказаний строк її не подав, датою вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією є 01 квітня 2018 року.

Посилання у протоколі про адміністраивне правопорушення та прокурора в судовому засіданні на те, що датою вчинення правопорушення є момент подачі декларації, а саме 05.09.2019 суд вважає помилковим, оскільки, з урахуванням положень статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», уже 01 квітня 2018 року правопорушення мало місце.

Як зазначено вище, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення (ч. 4 ст. 38 КУпАП).

Однак, матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 надійшли до Вінницького міського суду 09 червня 2020 року (вхідний штамп суду), тобто з пропуском двохрічного строку з дня вчинення правопорушення.

При цьому, суд звертає увагу, що у даному випадку, дата виявлення правопорушення немає правового значення, оскільки в будь-якому випадку адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією може бути накладено не пізніше двох років з дня його вчинення.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчились строки, передбачені статтею 38 КУпАП.

Таким чином, оскільки на час розгляду справи в суді з моменту вчинення ОСОБА_1 правопорушення минуло більше двох років, строки накладення адміністративного стягнення, передбачені частиною четвертою статті 38 КУпАП закінчилися, а тому провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КУпАП підлягає закритю відповідно до пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП.

В той же час, суд звертає увагу, що відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постановах від 07.02.2018 у справі №910/18319/16 та від 18.03.2019 у справі №543/775/17 така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи у вчиненні правопорушення.

Крім того, Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, в інформаційному листі від 22.05.2017, щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією, надано роз`яснення, що якщо на момент розгляду справи в суді закінчились строки притягнення особи до адміністративної відповідальності, то суд в разі заперечення особою своєї вини чи наявності у її діях складу адміністративного правопорушення спочатку в повному обсязі досліджує всі обставини справи, встановлює, чи містить діяння ознаки та склад адміністративного корупційного правопорушення, чи належить особа до суб`єктів цього корупційного правопорушення, чи винна вона в його вчиненні, і лише після цього закриває провадження у справі.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КУпАП та закриття провадження по справі у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративних стягнень, передбачених статтею 38 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 38, 172-6, 268, 247, 283, 284, КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КУпАП.

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КУпАП - закрити, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративних стягнень, передбачених статтею 38 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови, шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя