Справа № 523/7731/20
Номер провадження 3/523/4097/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2020 р.

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Кисельов В.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Суворовського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України,

який проживає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 №755265 від 20.04.2020р., 20 квітня 2020р. близько 12.30 години в м. Одесі ОСОБА_1 відмовився у категоричній формі від обов`язкової ізоляції, внаслідок чого порушив вимоги постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 до судового засідання з`явився. Вину не визнав. Зазначив наступне.

20.04.2020 р. ОСОБА_1 перетнув державний кордон та прибув в порт Іллічівськ з Туреччини, де проживав в м. Алтинова (готель «ELEGANCE RESORT») та надавав консультації з ремонту суден. Під час знаходження в Туреччині дотримувався правил карантину і гігієни та не мав контактів з явно хворими на гострі респіраторні захворювання особами.

При перетині державного кордону України йому було роз`яснено про необхідність знаходження 14 днів на ізоляції, на що він погодився та підписав відповідну згоду про проходження самоізоляції за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Після підписання згоди до нього підійшов співробітник митних органів та сказав, що необхідно зазначити також адресу Санаторію «Куяльник»: м. Одеса, вул. Лиманна, 170, де проходять обсервацію, інакше його б не пропустили на територію України. ОСОБА_1 був вимушений її дописати. Копія вказаної згоди йому не надавалась.

Після прибуття до порту в м. Іллічівськ ОСОБА_1 повідомили, що у зв`язку з карантином необхідно обов`язково пройти тест на гостру респіраторну хворобу СОVID-19, для чого ОСОБА_1 був направлений до санаторію «Куяльник».

В санаторії «Куяльник» 20.04.2020 р. ОСОБА_2 зробили експрес тест на гостру респіраторну хворобу СОVID-19, а також тест ПЛР. Результат експрес тесту був негативним.

Оскільки в санаторії «Куяльник» не було належних умов для проживання та враховуючи те, що за місцем його проживання він мав усі умови для самоізоляції, ОСОБА_1 вирішив повернутись додому.

20.04.2020 р. за відмову від знаходження на ізоляції на території санаторію «Куяльник» на ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №755265.

Результат тесту ПЛР на гостру респіраторну хворобу СОVID-19 також був негативним. Це підтверджується копією Результату аналізу №144 від 20.04.2020 р., виданого Державною установою «Український науково-дослідний протичумний інститут імені І.Мечнікова» Міністерства охорони здоров`я України.

Зазначив, що він не порушував правила ізоляції та з 20.04.2020 р. по 04.05.2020 р. включно перебував за місцем свого проживання на самоізоляції. Його дружина ОСОБА_3 , з якою ОСОБА_1 постійно проживає, на період його самоізоляції тимчасово виїхала до своєї матері. Отже, підтвердити факт його належного знаходження на самоізоляції можуть дружина - ОСОБА_3 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 та теща - ОСОБА_4 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Протягом часу знаходження на самоізоляції ОСОБА_1 не контактував з іншими особами, не виходив з помешкання, суворо дотримувався правил карантину, жодних симптомів гострих респіраторних захворювань у нього не було.

Продукти харчування, засоби дезінфекції та готову їжу йому приносила дружина. Їжу вона готувала у своєї матері, отже з дружиною ОСОБА_1 також не контактував. Вона залишала продукти під дверима та дзвонила йому для того, щоб він забрав пакет з продуктами. ОСОБА_1 ніхто не відвідував протягом часу його самоізоляції, отже ОСОБА_1 не міг заразити жодну людину у будь-якому випадку.

З огляду на це вважає, що знаходження на самоізоляції за місцем його проживання, а не в Санаторії «Куяльник» не могло та не потягло негативних наслідків та не завдало будь-якої суспільної шкоди, зважаючи на проходження ОСОБА_1 14- денної самоізоляції з дотриманням усіх рекомендованих норм та правил, а також негативний результат тесту на СОVID-19 від 20.04.2020 р.

Заслухавши ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суддя прийшла до наступного.

Згідно ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

У відповідність до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, ст.44-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Отже диспозиція вказаної норми є бланкетною, тобто такою, що відсилає до норм іншого нормативно-правового акта, тому, формулюючи суть правопорушення, вказівка на нормативний акт, вимоги якого порушені, є обов`язковою.

Згідно ч. 1 та ч. 4 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, підстави та порядок обов`язкової самоізоляції, перебування особи в обсерваторі (обсервації), госпіталізації до тимчасових закладів охорони здоров`я (спеціалізованих шпиталів).

За приписами ст. 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 211 від 11 березня 2020 року в редакції, яка діяла на момент складання протоколу, встановлено карантин на усій території України на період з 12 березня 2020 року до 24 квітня 2020 року.

Абзацом п`ятим пунктом 5 вказаної постанови (в редакції станом на 15.04.2020 р.) встановлено, що обов`язковій госпіталізації до обсерваторів (ізоляторів), які визначаються обласними, Київською міською державними адміністраціями, підлягають:особи, які здійснюють перетин державного кордону (крім осіб, які є працівниками дипломатичних представництв та консульських установ іноземних держав, представництв офіційних міжнародних місій, організацій, акредитованих в Україні, та членів їх сімей, водіїв та членів екіпажу вантажних транспортних засобів, членів екіпажів повітряних і морських, річкових суден, членів поїзних і локомотивних бригад, якщо немає підстав вважати, що вони були в контакті із хворою на COVID-19 особою). Обов`язкова госпіталізація таких осіб до обсерваторів (ізоляторів) проводиться у порядку, визначеному цією постановою.

Згідно п.3 Порядку проведення обов`язкової госпіталізації осіб, які здійснюють перетин державного кордону, до обсерваторів (ізоляторів), затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 квітня 2020 р. №262, який є додатком до постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 передбачено, що керівники обласних, Київської міської держадміністрацій: визначають перелік спеціалізованих закладів для організації обсервації (ізоляції) та надсилають його до штабу з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації відповідної адміністративно-територіальної одиниці; забезпечують чергування біля пунктів пропуску через державний кордон бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги під час направлення осіб на обсервацію (ізоляцію); визначають обсяги витрат, які необхідні для забезпечення транспортування осіб до місць обсервації (ізоляції) та укладають відповідні договори з постачальниками послуг; забезпечують організацію харчування, яке здійснюється за рахунок коштів осіб, які перебувають в обсерваторах (ізоляторах); забезпечують організацію медичного (дистанційного) супроводу осіб у місцях обсервації (ізоляції), надання їм медичної допомоги та видачі листків непрацездатності у разі потреби.

Відповідно до п.5 вказаного порядку, керівник робіт з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації відповідної адміністративно-територіальної одиниці своїм рішенням визначає уповноважених осіб, відповідальних за організацію процесу госпіталізації осіб до обсерваторів (ізоляторів) після того, як особи залишили територію пункту пропуску через державний кордон.

Об`єктивна сторона правопорушення за ст. 44-3 КУпАП проявляється в умисному порушенні правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених як Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», так і іншими актами законодавства. Отже, умисне порушення заборони, встановленої постановою КМУ № 211, щодо обов`язкової госпіталізації до обсерваторів (ізоляторів) складає об`єктивну сторону зазначеного правопорушення.

Проте, окрім протоколу про адміністративне правопорушення та рапорту ДОП СП Суворовського ВП в м. Одесі про відмову від перебування на обсервації та про складення відносно нього адмінпротоколу, матеріали справи не містять будь-яких інших доказів необхідності застосування обов`язкової госпіталізації до обсерваторів (ізоляторів): ОСОБА_1 в санаторії «Куяльник» 20.04.2020 р. ОСОБА_2 зробили експрес тест на гостру респіраторну хворобу СОVID-19, а також тест ПЛР. Результат експрес тесту був негативним. Результат тесту ПЛР на гостру респіраторну хворобу СОVID-19 також був негативним. Це підтверджується копією Результату аналізу №144 від 20.04.2020 р., виданого Державною установою «Український науково-дослідний протичумний інститут імені І.Мечнікова» Міністерства охорони здоров`я України, доказів на підтвердження факту, що ОСОБА_1 був в контакті із хворою на COVID-19 особою відсутні.

Отже, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, не доведена належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський Суд з прав людини у справі "Аллене де Рібермон проти Франції" підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

У відповідність до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, коли відсутні подія та склад адміністративного правопорушення.

На підставі вищезазначеного суддя вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, а тому провадження по даній справі підлягає закриттю.

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд міста Одеси протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: В.К. Кисельов