Справа № 496/1874/20
Провадження № 3/496/1218/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2020 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Буран В.М., за участю:

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

представника особи, яка притягується до адміністративно відповідальності ОСОБА_2 ,

розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН НОМЕР_2 , п/в НОМЕР_3 , працюючого торгівельним представником Юніонтрейдплюс, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 329195 від 25.04.2020 року встановлено, що 25.04.2020 року о 07:15 годині, Одеська область, автодорога М-05 450 КМ +400 м СП «Дачне», водій ОСОБА_1 керував а/т «ВАЗ 2105» д.н.з. НОМЕР_4 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями гр. ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, відповідальність за дане правопорушення передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину не визнав та додав до матеріалів справи копію медичного висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 25.04.2020 року з якого вбачається, що у ОСОБА_1 ознак сп`яніння не було виявлено.

Також ОСОБА_1 та його представник надали до суду письмові пояснення з яких вбачається, що ОСОБА_1 дійсно, 25 квітня 2020 року рухався в напрямку м. Одеса на транспортному засобі «ВАЗ 2105» д.н.з. НОМЕР_4 . Проїжджаючи стаціонарний пост патрульної поліції, на вимогу поліцейського, ОСОБА_1 зупинився. Після перевірки документів поліцейський запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, останній погодився пройти огляд, але технічний засіб, яким проводили огляд, не надав жодних результатів. Після чого поліцейським було запропоновано ОСОБА_1 ще декілька разів проходити такий огляд. У своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що технічний засіб, яким намагались провести його огляд на стан сп`яніння був з несправностями, тому йому принесли інший алкотестер, та запропонували пройти огляд повторно, але ОСОБА_1 зазначене обурило і він відмовився проходити тест даним технічним засобом, він висловив своє невдоволення якістю такого огляду та наполягав на медичному огляді. Тому ОСОБА_1 зазначив, що він дійсно відмовився проходити повторно алкотестер та вимагав медичного огляду на стан сп`яніння, так як зовсім вже не довіряв такому засобу та такому огляду. Також ОСОБА_1 зазначив, що йому роз`яснили, що у разі його незгоди підписати протокол, працівники поліції змушені будуть викликати евакуатор та забирати його автомобіль.

Після того, як поліцейські заповнили бланки документів, в приміщення прибули особи, яких раніше ОСОБА_1 не бачив та їм надали підписати документи. Які начебто були свідками, які підписали щось, хоча не були присутніми при неодноразовому тестуванні алкотестерами, не були присутні при вимаганні медичного обстеження ОСОБА_1 і взагалі, свідками подій не були, тому що прибули вже наприкінці подій і прибули вони саме до приміщення посту. Ніяких пояснень від них не відбиралось, лише підписи. Вони жодних запитань не задавали. Навіть не питали де саме їм поставити підпис.

З позиції представника ОСОБА_1 вбачається, що за вимогами ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (далі за текстом - стан сп`яніння), підлягають:відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами, оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Тож в разі встановлення поліцейським підозри, що водій перебуває у стані алкогольного сп`яніння, у поліцейського виникає обов`язок відсторонити вказаного водія від керування, але відсторонення від керування транспортним засобом водія ОСОБА_1 , не відбулось. Допис на зворотному боці протоколу щодо передачі керування тверезому водію, жодним чином не відповідає дійсності. Також представник ОСОБА_1 зазначила, що даний допис не скріплено підписом особи, що його складала та не зазначено кому саме було передано під керування автомобіль (прізвище, ім`я, по батькові). Також представник ОСОБА_3 вказала, що свідки залучені не були, але свідком подій була пасажир транспортного засобу ОСОБА_1 ОСОБА_4 та поліцейськими не було надане направлення ОСОБА_1 на медичне обстеження. Також представник ОСОБА_1 зазначила, що ОСОБА_1 відмовився саме від повторного проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за кваліфікуючою ознакою відмова особи яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення доказана матеріалами адміністративної справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 329195 від 25.04.2020 р., довідкою Армор про те, що протягом року до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не притягався, поясненнями ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та відеофайлами збереженими на DVD-R диск з яких вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер та в медичному закладі та свідки при цьому були присутні.

Медичний висновок щодо виявлення стану сп`яніння, який ОСОБА_1 надав в судовому засіданні, суд не бере до уваги у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності саме за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Суд звертає увагу, що зупинений ОСОБА_3 був о 07.15 годин, огляд пройшов відповідно до наданої довідки о 15.25 годин того ж дня, тобто після спливу 2 годин з моменту коли виникла підозра що він керує автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.

Щодо допиту свідка, яка була пасажиром транспортного засобу ОСОБА_1 ОСОБА_4 суд відмовив в її допиті, оскільки вважає недоречним допит зазначеного свідка, так як ОСОБА_4 є близькою людиною ОСОБА_1 , а тому на думку суду свідок зацікавлена у результаті вирішені справи.

Також ОСОБА_1 зазначив своїх поясненнях, що його нібито змусили підписати протокол, але з протоколу вбачається, що ОСОБА_1 в протоколі власноруч зазначив, що 25 квітня 2020 року він їхав на роботу, не виспався та на передодні випив 150-200 грам. Почуває себе добре тому не має необхідності проходити огляд в медичному закладі.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, при накладенні адміністративного стягнення, керуючись ч. 1 ст. 130 та з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, суд вважає, за необхідне застосувати до ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. ст. 23, 24, 30, 33, 40-1, 130, 221, 283, 284 КпАП України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір у сумі 420 грн. 40 коп.

Постанова може бути оскарженою до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Якщо повний текст постанови отримано не в день її проголошення особа має право на поновлення строку на апеляційне оскарження.

Повний текст постанови складено 18.06.2020 року.

Суддя Буран В.М.

Строк пред`явлення постанови до виконання

згідно Закону України "Про виконавче провадження"

Постанова набрала законної сили

"___" ____________ 2020 року.