Справа № 183/2545/20
№ 3/183/1507/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2020 року м. Новомосковськ

суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Березюк В.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 44-3 КУпАП,

в с т а н о в и в :

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 01.05.2020 року о 15.40 на а/д М-29, 160 км, Новомосковського району Дніпропетровської області, здійснював міжміське перевезення пасажирів з пропускного пункту с. Гонівка до м. Запоріжжя, транспортним засобом Opel Vivaro, н/з НОМЕР_1 , чим порушив вимоги підпункту 4 пункту 2 ПКМУ № 211 від 11.03.2020 року.

В суді ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що у нього звичайний легковий автомобіль, на якому 01.05.2020 року вони їхали з дружиною, дитиною і трьома знайомими, яких він дійсно підвозив до м. Запоріжжя, однак ніяких пасажирських перевезень він не здійснював.

Судом безпосередньо досліджено наступні докази, додані до матеріалів справи: протокол про адміністративне правопорушення; рапорт інспектора 2 взводу 3 роти 1 батальйону УПП в Дніпропетровській області Бєлікова О.В. від 01.05.2020 року; відеозапис із зображенням ОСОБА_1 , дитини і ще чотирьох осіб на автомобілі Opel Vivaro; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіля Opel Vivaro, н/з НОМЕР_1 , який є легковим автомобілем.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, а саме в тому, що він здійснював перевезення пасажирів автомобільним транспортом у міжміському та міжобласному сполученні, крім перевезення легковими автомобілями, що є порушенням п.п. 4 п.2 Розділу 1 Постанови КМУ № 211 від 11.03.2020 року.

Згідно ст.252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно до ст.7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст.245,280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Основною і обов`язковою ознакою об`єктивної сторони правопорушення є протиправне діяння, відсутність її виключає склад будь-якого адміністративного правопорушення.

Як зазначено в п.1 ч.1ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до диспозиціїст.44-3 КУпАП, адміністративним правопорушенням вважається порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбаченихст.29 Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (n.146) ЄСПЛ встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб. виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Також відповідно до положень Рішення ЄСПЛ від 20.09.2016 у справі «Карелін проти Росії» збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутністю сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд.

Із змісту положень ч. 1, 3, 4 ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» за № 1645-III від 06.04.2000 року (зі змінами та доповненнями) карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

Відповідно до п.п.4 п. 2 Розділу 1 Постанови КМУ від 11 березня 2020 р. за № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» заборонено до 24 квітня 2020 року регулярні та нерегулярні перевезення пасажирів автомобільним транспортом у приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, крім перевезення легковими автомобілями.

З пояснень ОСОБА_1 суду стало відомо, що він разом із своєю сім`єю: дружиною і дитиною, їхав на легковому автомобілі, в якому також були його знайомі. Він не здійснював регулярні та нерегулярні перевезення пасажирів автомобільним транспортом у приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні. Згідно з технічним паспортом на автомобільOpel Vivaro, н/з НОМЕР_1 , наданим ОСОБА_1 в судовому засіданні, авто міль є зальним легковим.

Таким чином, доказів, що ОСОБА_1 здійснював перевезення на маршрутному автобусі або на міському автобусі, що здійснює регулярні та нерегулярні перевезення пасажирів автомобільним транспортом у приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали не міститять. Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які пояснення свідків чи очевидців правопорушення.

Таким чином, той факт, що ОСОБА_1 рухався на легковому автомобілі, не узгоджується з вимогами п.п.4 п. 2 Розділу 1 Постанови КМУ від 11 березня 2020 р. за № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», оскільки заборони, встановлені даною норми, не поширюються на перевезеннях легковими автомобілями.

З урахуванням вищевказаного, лише складений протокол та наданий рапорт поліцейського не можуть слугувати достатніми доказами для впевненого висновку щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, тобто правопорушення, яке передбачене ст. 44-3 КУпАП. Інші допустимі і належні докази правопорушення ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутні і судом не встановлені. Жодного свідка не було зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, які б свідчили інше ніж вказав ОСОБА_1 щодо його вини у скоєнні правопорушення, передбачене ст.. 44-3 КУпАП.

При цьому суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до вимог п. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого

Керуючись 44-3, 247, 251, 256, 280 КпАП України, суд

п о с т а н о в и в :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Суддя В.В. Березюк