Справа № 192/797/20
Провадження № 3/192/300/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2020 року суддя Солонянського районного суду Дніпропетровської області Щербина Н.О., за участю секретаря судового засідання Первішко Н. О., прокурора Кривцун С., адвоката Шпорти О. О., Дементієвського А. М., розглянувши в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровськ, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , працює завідувачем медичної частини № 21 Філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» у Дніпропетровській та Донецькій областях, протягом року до адміністративної відповідальності не притягався,

за правопорушення, передбачені ч.ч. 1, 2 ст. 1727 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А :

Згідно протоколів про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією № 430, 434, 436, 432, 438, 429 від 25 травня 2020 року (справи № 192/800/20, 192/799/20, 192/797/20, 192/805/20, 192/803/20, 192/804/20) ОСОБА_1 , обіймаючи посаду виконуючого обов`язки завідувача медичної частини № 21 Філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» у Дніпропетровській та Донецькій областях, а також обіймаючи з січня 2020 року посаду завідувача медичної частини № 21 Філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» у Дніпропетровській та Донецькій областях та будучи відповідно до підпункту «д» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закону) суб`єктом на якого поширюється дія цього Закону, вчинив адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією за наступних обставин.

25 вересня 2019 року, 28 жовтня 2019 року, 25 листопада 2019 року, 17 грудня 2019 року, 25 лютого 2020 року, 25 березня 2020 року відповідно, перед підписанням подання про пропозицію підняти відсоток премії по результатам роботи працівників медичної частини за вересень, жовтень, листопад, грудень 2019 року та за лютий, березень 2020 року відповідно на близьку особу дружину ОСОБА_2 не повідомив у встановленому законом порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів безпосереднього керівника - начальника філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» у Дніпропетровській та Донецькій областях. Тим самим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 1727 КУпАП.

Згідно протоколів про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією № 431, 435, 437, 433, 439, 428 від 25 травня 2020 року (справи № 192/796/20, 192/806/20, 192/795/20, 192/798/20, 192/802/20, 192/801/20) ОСОБА_1 , обіймаючи посаду виконуючого обов`язки завідувача медичної частини № 21 Філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» у Дніпропетровській та Донецькій областях, а також обіймаючи з січня 2020 року посаду завідувача медичної частини № 21 Філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» у Дніпропетровській та Донецькій областях, та будучи відповідно до підпункту «д» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом на якого поширюється дія цього Закону, вчинив адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією за наступних обставин.

25 вересня 2019 року, 28 жовтня 2019 року, 25 листопада 2019 року, 17 грудня 2019 року, 25 лютого 2020 року, 25 березня 2020 року відповідно, підписав подання про пропозицію підняти відсоток премії по результатам роботи працівників медичної частини за вересень, жовтень, листопад, грудень 2019 року та за лютий, березень 2020 року на близьку особу дружину ОСОБА_2 , тобто вчинив дії чи прийняв рішення в умовах реального конфлікту інтересів. Тим самим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 1727 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,2 1727 КУпАП не визнав та пояснив, що жодних порушень антикорупційного законодавства ним не вчинялося, оскільки він в усній формі повідомляв своє керівництво про те, що у його безпосередньому підпорядкуванні перебуває його дружина. Однак його запевнили, що положення Закону України «Про запобігання корупції» дозволяють йому мати у підпорядкуванні близьких осіб, оскільки він працює у сільській місцевості. Також пояснив, що самостійно він не приймав рішення про встановлення розміру премії працівникам медичної частини, в тому числі і своїй дружині, а лише щомісяця направляє до філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» у Дніпропетровській та Донецькій областях свої пропозиції про встановлення розміру премії, в яких просить підняти відсоток премії тим працівникам, які працювали повний місяць, а іншим працівникам встановити середній відсоток премії на скільки це можливо в рамках асигнувань. Також просив врахувати те, що він не є особою рядового чи начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, а тому не є суб`єктом правопорушення.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Шпорта О. О. просив не притягувати ОСОБА_1 до відповідальності у зв`язку з тим, що останній не являється працівником Державної кримінально-виконавчої служби України, а тому не є суб`єктом правопорушення, про що надав письмові пояснення.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією повністю підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення. Просив об`єднати в одному провадженні всі справи, які розглядаються судом відносно ОСОБА_1 та вважав, що його пояснення в частині того, що останній не є суб`єктом правопорушення, пов`язаного з корупцією не узгоджуються з позицію стосовно відсутності заборони мати у підпорядкуванні близьких осіб у зв`язку з роботою у сільській місцевості.

Дослідивши всебічно, повно і об`єктивно всі обставини справи в їх сукупності, вислухавши пояснення учасників, вважаю, що провадження по справі про адміністративні правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу і події адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст. 1727 КУпАП, з таких підстав.

Згідно з положеннями ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Дії особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, підлягають оцінці у контексті положень ст.9 КУпАП, де закріплено поняття адміністративного правопорушення, яке визначається, як протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, вчинена суб`єктом правопорушення, і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Відсутність хоча б одного з цих елементів складу адміністративного правопорушення виключає адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Частиною першою ст. 1727 КУпАП встановлено відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів. Частиною 2 вказаної статті встановлено відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується виключно умисною формою вини.

Проте у протоколах, складених відносно ОСОБА_1 відсутнє зазначення про те, діяв він умисно або необережно під час вчинення дій, які кваліфіковані за ч.ч.1,2 ст. 1727 КУпАП.

Також судом встановлено, що в протоколах зазначено про те, що ОСОБА_1 вчинив дії, у період коли був безпосереднім керівником своєї дружини ОСОБА_2 , тобто з 30 жовтня 2019 року.

Однак, згідно досліджених матеріалів справи з`ясовано, що дружина - ОСОБА_2 згідно наказу №102/к-тр була прийнята на посаду фельдшера медичної частини № 21 Філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» у Дніпропетровській та Донецькій областях у порядку переведення з медичної частини Державної установи «Солонянська виправна колонія № 21» з 10 липня 2018 року, а наказом № 8 від 20 жовтня 2018 року на ОСОБА_1 були покладені обов`язки завідувача медичної частини № 21 Філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» у Дніпропетровській та Донецькій областях.

Таким чином, згідно досліджених матеріалів, ОСОБА_1 став безпосереднім керівником своєї дружини з 30 жовтня 2018 року, а не з 30 жовтня 2019 року, як зазначено в протоколах.

Згідно з примітками до ст. 1727 КУпАП, суб`єктом правопорушень є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України "Про запобігання корупції"; а під реальним конфліктом інтересів у цій статті слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов`язане з корупцією, є діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

При цьому, відповідно до ст.1 цього Закону в частині визначення понять, реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовим чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Таким чином, конфлікт інтересів можливий за наявності двох умов: 1) суперечність між приватними інтересами особи та її службовими повноваженнями; 2) наявність реальної чи потенційної можливості конфлікту негативно вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

Тобто конфлікт інтересів наявний лише тоді, коли зазначена суперечність між приватними інтересами особи та її службовими повноваженнями вже фактично вплинула на об`єктивність або неупередженість прийняття рішення (вчинення або не вчинення дій), а також тоді коли вона потенційно може вплинути на них.

Так, вирішуючи питання про наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 1727 КУпАП, для встановлення наявності факту прийняття рішення, вчинення чи не вчинення дії в умовах реального конфлікту інтересів та розмежування реального і потенційного конфлікту інтересів, а також для кваліфікації рішення як такого, що прийняте в умовах реального конфлікту інтересів, має бути встановлено наявність обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, встановлення яких має бути відображено як в протоколі про адміністративне правопорушення, так і в постанові суду: 1) наявність у правопорушника факту приватного інтересу, який має бути чітко сформульований (артикульований) та визначений; 2) наявність факту суперечності між приватним інтересом і службовими чи представницькими повноваженнями із зазначенням того, в чому саме ця суперечність знаходить свій вияв або вплив на прийняття рішення; 3) наявність повноважень на прийняття рішення; 4) наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення.

Без наявності хоча б одного з фактів із цієї сукупності реальний конфлікт інтересів не виникає.

Під час розгляду протоколів судом з`ясовано, що в протоколах відсутнє посилання на наявність повноважень у ОСОБА_1 на прийняття рішень щодо встановлення розміру премій своїй дружині, оскільки судом було з`ясовано що пропозиції про встановлення розміру премії носять лише рекомендаційних характер та не є обов`язковим для Філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» у Дніпропетровській та Донецькій областях.

Також до матеріалів не було надано Положення про порядок та умови преміювання працівників філії та структурних підрозділів Філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» у Дніпропетровській та Донецькій областях, яке було затверджено наказом №249-ДН від 28 жовтня 2019 року, з якого суд міг би з`ясувати чи носять обов`язковий характер подання про преміювання, які приймалися ОСОБА_1 . Так, судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів про підписання ОСОБА_1 подання про розмір премії за вересень 2019 року, як не містить і протоколу засідання комісії Філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» у Дніпропетровській та Донецькій областях про визначення розміру премії за вересень 2019 року.

Тобто, протоколи не містять посилання на те, що ОСОБА_1 , як виконуючому обов`язки завідувача, так і як завідувачу медичної частини № 21 Філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» у Дніпропетровській та Донецькій областях було надано повноваження на прийняття рішення про встановлення розміру премій, в тому числі і для своєї дружини, а також не зазначено про наявність факту реального впливу суперечності між приватним та службовим чи представницьким інтересом на об`єктивність або неупередженість рішення, з урахуванням того, що остаточне рішення про розмір премії встановлювався протоколом засідання балансової комісії Філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» у Дніпропетровській та Донецькій областях, а не самим ОСОБА_1 .

Також згідно досліджених матеріалів судом встановлено, що в протоколах № 431, 435, 437, 433, 439, 428 від 25 травня 2020 року, складених за ч. 2 ст. 1727 КУпАП зазначено, що датою вчинення правопорушення є: 25 вересня 2019 року, в той час як подання № 46 підписано 24 вересня 2019 року; 28 жовтня 2019 року, в той час як подання №55 підписано 25 жовтня 2019 року; 25 листопада 2019 року, в той час як подання № 69 підписано 22 листопада 2019 року; 17 грудня 20291 року, в той час як подання №84 підписано 16 грудня 2019 року; 25 лютого 2020 року, в той час я копання № 31 підписано 24 лютого 2020 року; 25 березня 2020 року, в той час як подання №50 підписано 24 березня 2020 року відповідно.

Тобто дата вчинення правопорушення не відповідає обставинам справи.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Як вбачається зі змісту протоколів про адміністративне правопорушення, то в них відсутнє посилання на характер дій ОСОБА_1 , умисний чи неумисний, під час вчинення адміністративного правопорушення, а також встановлені суперечності щодо об`єктивної сторони правопорушення в частині дати та часу вчинення.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Слід наголосити, що суддя розглядаючи справу про адміністративне правопорушення не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суддя також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

У справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Таким чином, враховуючи вказані обставини прийти до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу і події адміністративного правопорушення не надається можливим, і тому повна оцінка досліджених в судовому засіданні доказів не проводиться, оскільки відсутня конкретизація адміністративного правопорушення, яке на думку особи, що скала протокол, вчинив ОСОБА_1 .

Частиною 2 статті 36 КУпАП передбачено, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Згідно ст. 247 КУпАП, провадження по справам про адміністративне правопорушення № 192/800/20, 192/799/20, 192/797/20, 192/805/20, 192/803/20, 192/804/20, № 192/796/20, 192/806/20, 192/795/20, 192/798/20, 192/802/20, 192/801/20 підлягає закриттю, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу і події адміністративного правопорушення передбаченого ч.ч.1, 2 ст. 1727 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 1727, 247, 256 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Справи № 192/800/20, 192/799/20, 192/797/20, 192/805/20, 192/803/20, 192/804/20, № 192/796/20, 192/806/20, 192/795/20, 192/798/20, 192/802/20, 192/801/20 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушень, передбачених ч.ч. 1,2 ст. 1727 КУпАП закрити, за відсутності в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,2 ст. 1727 КУпАП та відсутності події адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги особою протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Суддя: Н.О. Щербина