Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
19.06.2020 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 ,
в с т а н о в и в :
постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 грудня 2019 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,
визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 183-1 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт строком на 120 (сто двадцять) годин.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 384,20 грн..
Із постанови суду вбачається, що ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення за таких обставин.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова суду є незаконною. Посилається на те, що працівники Ужгородського МВ ДВС його не викликали та не повідомляли про те, що щодо нього буде складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 183-1 КУпАП, що про час та місце судового розгляду протоколу повідомлений не був, а про оскаржувану постанову дізнався 14.05.2020 від працівників Ужгородського МВ ДВС. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати, а провадження в справі закрити.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу; перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що пропущений строк на апеляційне оскарження судового рішення підлягає поновленню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
З оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 не приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, а в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час та місце її розгляду. При цьому, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 у передбачений ч. 1 ст. 285 КУпАП трьохденний строк вручена чи направлена копія оскаржуваної постанови від 18.12.2019. Із наявного в матеріалах справи супровідного листа вбачається, що копія оскаржуваної постанови направлена лише 15.01.2020, однак, дані про отримання її ОСОБА_1 відсутні.
Тому, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на захист та доступ до правосуддя, доводи клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження судового рішення визнаються обґрунтованими, причини пропуску строку такими, що перешкодили ОСОБА_1 своєчасно подати апеляційну скаргу поважними, а тому, строк на апеляційне оскарження поновлюється.
Апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ст. 183-1 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка в постанові.
З виконавчого листа Ужгородського міськрайонного суду від 12.02.2019 вбачається, що судом прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1500 гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з дня звернення позивачки до суду з 26 вересня 2018 року, і до досягнення дитиною повноліття (а. с. 1).
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем надсилався ОСОБА_1 виклик до державного виконавця (а. с. 5-12) та копія протоколу (а. с. 15-18).
З акту державного виконавця від 28.10.2019 вбачається, що станом на 28.10.2019 боржник ОСОБА_1 не з`явився на виклик до державного виконавця для складення протоколу (а. с. 19).
Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, і зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ст. 183-1 КУпАП адміністративного правопорушення несплаті аліментів на утримання дитини, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що державний виконавець Каганець В. В ОСОБА_4 був упереджений при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 183-1 КУпАП, що в нього були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу, і що він зацікавлений у результатах розгляду справи у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, і таких до апеляційної скарги не додано й на такі не посилався ОСОБА_1 під час розгляду справи апеляційним судом.
Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що державний виконавець ОСОБА_5 при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.
Доводи апеляційної скарги про те, що працівники Ужгородського МВ ДВС його не викликали та не повідомляли про те, що щодо нього буде складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 183-1 КУпАП, - апеляційний суд із урахуванням наведеного вище, відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження і спростовуються наявними в матеріалах справи й вищенаведеними доказами, відповідно до яких ОСОБА_1 надсилався виклик до державного виконавця, в якому вказується на те, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за 4 місяці, державний виконавець складає протокол за ст. 183-1 КУпАП.
Відхиляючи вказані доводи, апеляційний суд враховує і те, що такі жодним чином не спростовують висновку суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ст. 183-1 КУпАП адміністративного правопорушення, і в свою чергу, не являються підставами для скасування судового рішення.
При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті рішення апеляційний суд враховує і надані ОСОБА_1 у ході апеляційного розгляду справи пояснення про те, що він дійсно не сплачував аліменти на утримання дитини.
Тому, доводи апеляційної скарги про незаконність постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі апеляційний суд визнає такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винним у вчиненні передбаченого ст. 183-1 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.
На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що стороною захисту не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу не заявлялось.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження судового рішення.
Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 грудня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 183-1 КУпАП ОСОБА_1 залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя І. В. Стан