Справа № 183/1801/20
№ 3/183/1415/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2020 року м. Новомосковськ

суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Березюк В.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Перещепинського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Скотувате Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянина України, працюючого водієм ПП «Заблуда», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 44-3 КУпАП,

в с т а н о в и в :

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 23.03.2020 року о 13.35 на а/д М-18, поворот на с. Євецько-Миколаївка, на автобусі МАЗ, д/н НОМЕР_1 , здійснював нерегулярні перевезення пасажирів між м. Перещепине та м. Новомосковськ, перевищивши їх кількість, визначених абз. 3 п.п. 4 п.2 Розділу 1 Постанови КМУ № 211 від 11.03.2020 року.

В суді ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що він дійсно працює найманим водієм ПП « ОСОБА_2 ». 23.03.2020 року о 13.35 годині він керував автобусом МАЗ і перевозив 29 пасажирів. Але він їх перевозив на підприємство «Трубний завод» в емальцех. Диспетчер, який ввечері розробляє наряди, повідомляє про те, куди він їде зранку. 22.03.2020 року йому повідомили про те, що зранку 23.03.2020 року він везе людей з м. Перещепине на «Трубний завод». Зранку 23.03.2020 року він пройшов медогляд, отримав путівку і поїхав за людьми. На Євецько-Миколаївській розвилці його зупинили патрульні поліції. Він їм повідомив, що у нього тільки працівники заводу. Також пояснив, що дійсно їх, як водіїв, керівництво повідомляло, що по місту можна перевозити не більше 10 осіб, але йому сказали, що у нього рейс по договору оренди і йому можна возити людей. Доповнив, що питання договорів оренди вирішує керівництво, а він лише виконавець.

Судом безпосередньо досліджено наступні докази, додані до матеріалів справи: протокол про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, а саме в тому, що перевозив понад 10 пасажирів одночасно в автобусах, які виконують нерегулярні пасажирські перевезення на міських автобусних маршрутах, що є порушенням абзацу 3 п.п. 4 п.2 Розділу 1 Постанови КМУ № 211 від 11.03.2020 року.

Згідно ст.252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно до ст.7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст.245,280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено відповідальність.

Основною і обов`язковою ознакою об`єктивної сторони правопорушення є протиправне діяння, відсутність її виключає склад будь-якого адміністративного правопорушення.

Як зазначено в п.1 ч.1ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до диспозиції ст.44-3 КУпАП, адміністративним правопорушенням вважається порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбаченихст.29 Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (n.146) ЄСПЛ встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Також відповідно до положень Рішення ЄСПЛ від 20.09.2016 у справі «Карелін проти Росії» збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутністю сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд.

Із змісту положень ч. 1, 3, 4 ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» за № 1645-III від 06.04.2000 року (зі змінами та доповненнями) карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

Відповідно до абзацу 3 п.п.4 п. 2 Розділу 1 Постанови КМУ від 11 березня 2020 р. за № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» забороняється перевезення понад 10 пасажирів одночасно в автобусах, які виконують регулярні пасажирські перевезення на міських автобусних маршрутах в режимі маршрутного таксі.

З пояснень ОСОБА_1 суду стало відомо, що він, як водій ФОП «Заблуда» перевозив згідно з договором про перевезення пасажирів людей, які працюють на «Трубному заводі» в емальному цеху. В його автобусі перебували тільки ті особи, які працюють на підприємстві, інших осіб в салоні автобусу не було. Він не здійснював регулярні пасажирські перевезення на автомобільному транспорті на міських маршрутах або регулярні пасажирські перевезення на міських автобусних маршрутах в режимі маршрутного таксі.

Таким чином, доказів, що ОСОБА_1 здійснював перевезення пасажирів на маршрутному автобусі або на міському автобусі, що здійснює регулярні пасажирські перевезення на міських маршрутах, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять. Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які пояснення свідків чи очевидців правопорушення.

З урахуванням вищевказаного, лише складений протокол не може слугувати достатнім доказом для впевненого висновку щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, тобто правопорушення, яке передбачене ст. 44-3 КУпАП. Інші допустимі і належні докази правопорушення ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутні і судом не встановлені. Жодного свідка не було зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, які б свідчили інше, ніж вказав ОСОБА_1 щодо його вини у скоєнні правопорушення, передбачене ст.. 44-3 КУпАП.

При цьому суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до вимог п. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого

Керуючись 44-3, 247, 251, 256, 280 КпАП України, суд

п о с т а н о в и в :

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Суддя В.В. Березюк