Справа № 550/642/20
Провадження № 3/550/263/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2020 року смт. Чутове

Суддя Чутівського районного суду Полтавської області Михайлюк О.І., розглянувши справу, яка надійшла від Чутівського відділення поліції ГУНП в Полтавській області про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня-спеціальна, одруженого, непрацюючого, раніше, протягом року, до адміністративної відповідальності не притягувався, -

УСТАНОВИВ :

11.05.2020 року близько 09 год. 00 хв., ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 , маючи намір навмисного вчинення дій психологічного характеру, вчинив психологічне насильство відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме ображав нецензурною лайкою, на зауваження не реагував, чим заподіяв шкоду психологічного насильства та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. При розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, 173-2, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

В судове засідання, призначене на 18.06.2020 року, ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується розпискою про вручення судової повістки, де міститься підпис особи в її одержанні, заяв та клопотань від останнього до суду не надійшло.

Суд зазначає, що в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 від 05.06.2020 року про невизнання вини по даній справі, подана ним особисто через канцелярію суду. Тобто, ОСОБА_1 , який в письмовій формі пояснив свою позицію по даній справі, обізнаний про розгляд судом даної справи та йому була надана можливість подати докази, на підтвердження своїх заперечень щодо обставин даної справи. Суд зазначає, що вжив всіх можливих засобів для того, щоб в належний спосіб сповістити ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, надав йому час та можливість подати докази на підтвердження своїх заперечень, однак останній цю можливість проігнорував, в подальші судові засідання не з`являвся, про причини своєї неявки не повідомляв, заяв та клопотань від нього не надходило.

Європейський суд з прав людини в своїх рішенням, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Також Європейський суд з прав людини в своєму рішенні по справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Таким чином, відсутність ОСОБА_1 під час останнього судового засідання з розгляду даної справи в суді зумовлена саме його пасивною поведінкою та бажанням затягнути розгляд даної справи з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, суддя зазначає наступне.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Приписами ст. 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства визначаються Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (надалі Закон).

Відповідно до статті 1 Закону, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

З вищевикладеного випливає, що однією з кваліфікуючих ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП є вчинення в тому числі домашнього насильства в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа.

Частина 1 статті 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Не зважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, його вина підтверджується:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серія АПР18 632061 від 13.05.2020 р., згідно якого 11.05.2020 року близько 09 год. 00 хв., ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 , маючи намір навмисного вчинення дій психологічного характеру, вчинив психологічне насильство відносно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме ображав нецензурною лайкою, на зауваження не реагував, чим заподіяв шкоду психологічного насильства та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (в графі «Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, міститься запис: з протоколом згоден» (а.с.1);

- поясненнями потерпілої ОСОБА_2 , допитаної у судовому засіданні, яка зазначила, що 11.05.2020 близько 09 години ОСОБА_1 , який є її колишнім чоловіком, і з яким у неї раніше неодноразово виникали сварки, повернувся додому і вчинив з нею знову сварку, в ході якої ОСОБА_1 розлютився, схопив за руки, затягнув у комору для зберігання дров, зачинив там. Далі ОСОБА_2 , у якою в кишені в той час знаходився мобільний телефон, зателефонувала доньці з приміщення зазначеної комори, та остання прийшла і відчинила потерпілу, і в подальшому остання викликала працівників поліції;

- поясненнями особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ДОП Чутівського ВП Карлівського ВП ГУНП у Полтавській області, допитаного в судовому засіданні, який дав показання, в яких зазначив, що йому на доопрацювання надійшов матеріал по факту вчинення домашнього насильства. Працівник поліції виїхав по місцю проживання заявниці, і, як стало відомо в результаті перевірки, ОСОБА_1 вчинив дії психологічного характеру відносно ОСОБА_4 , а саме сварку, в ході якої ображав ОСОБА_2 .

Таким чином, суддя вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, є доведеною повністю.

Також суддя зазначає, що ОСОБА_1 не надав жодних доказів щодо спростування своєї вини у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення.

Обираючи вид стягнення правопорушнику, враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини та майновий стан.

Обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, не встановлено.

Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, не встановлено.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне, з метою запобігання вчинення у подальшому нових правопорушень, застосувати до ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу.

Згідно положень ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 420,40 грн.

Керуючись ст.ст. 33-35, 40-1, 283-285 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, і накласти на нього стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 170 (сто сімдесят) грн. (рахунок: UA0016499, отримувач: Чутівське УК/Чутівський р-н, код бюджетної класифікації доходів: 21081100, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, призначення платежу: штраф по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

У разі несплати добровільно штрафу протягом 15 днів, з дня вручення копії постанови, при примусовому виконанні постанови суду, згідно ч. 2 ст. 308 КУпАП, штраф підлягає стягненню у подвійному розмірі у сумі 340 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 420,40 грн. судового збору (одержувач: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, призначення платежу: судовий збір по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 Чутівський районний суд Полтавської області, ).

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Чутівський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О. І. Михайлюк