ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2020 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Струбіцька О.М., за участю адвоката Рендюк Н.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу адвоката Рендюк Н.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16 квітня 2020 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16 квітня 2020 року, ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.184 КУпАП, за його вчинення накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн. в доход держави. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по АДРЕСА_1 не виконує свої батьківські обов`язки, щодо навчання та виховання своїх дітей, неповнолітньої ОСОБА_2 2007 року народження, неповнолітнього ОСОБА_3 2008 року народження та малолітнього ОСОБА_4 2013 р.н. чим порушив вимоги ст.184 ч.1 КУпАП.

На вказане рішення суду адвокат Рендюк Н.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просила поновити строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16 квітня 2020 року, вказану постанову скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.184 КУпАП.

Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на те, що матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого

ч. 1 ст. 184 КУпАП. При складанні протоколу про адміністративне правопорушення не було конкретизовано, у який спосіб особа, що притягається

ЄУНСС 727/3185/20

Справа №33/822/279/20 Головуючий у І інстанції: Слободян Г.М.

Категорія ч. 1 ст. 184 КУпАП Доповідач: Струбіцька О.М.

до адміністративної відповідальності ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання своєї неповнолітньої дитини та яких саме обов`язків така особа не виконала.

Крім того, апелянт посилається на те, що районний суд розглянув справу у відсутності ОСОБА_1 , про час і місце розгляду справи він повідомлений не був, копія постанови йому не направлялась, про її існування не знав, що позбавило його можливості оскаржити судове рішення у встановлені законом строки. 10.06.2020 року апелянт отримала копію постанови районного суду від 16.04.2020 року.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення адвоката Рендюк Н.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , яка підтримала вимоги апеляційної скарги та просила скасувати постанову судді районного суду, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, дослідивши матеріали адміністративного провадження, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Перевіривши причини пропуску строку на апеляційне оскарження, передбаченого ст. 294 КУпАП, вважаю можливим поновити строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16 квітня 2020 року, оскільки цей строк був пропущений з поважних причин.

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах адміністративного обвинувачення, що міститься в протоколі про адміністративне правопорушення.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суддя, у відповідності до положень ст.ст. 280 та 283 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи винна дана особа у вчиненні правопорушенні, яке ставиться їй в вину, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Так, адміністративна відповідальність за ч. 1 ст.184 КУпАП настає у разі ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.184 КУпАП проявляється у невиконанні батьками або особами, які їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку потерпілого без будь-якого нагляду; ухилення від виховання дітей (у т. ч. незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям); незабезпечення потерпілим безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці; невжиття заходів щодо їх лікування; безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності; штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей означає бездіяльність, у результаті якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно, не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання та навчання неповнолітніх дітей.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Диспозиція даної норми закону є банкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки батьків або осіб, які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Згідно ст. 150 Сімейного Кодексу України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини: 1. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. 2. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. 3. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. 4. Батьки зобов`язані поважати дитину. 5. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. 6. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. 7. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Таким чином, ухилення від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь яка дія, а саме невиконання обов`язків чітко передбачених законодавством.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення Серія АПР18 №419591 від 13.03.2020 року, ОСОБА_1 10.03.2020 року, по АДРЕСА_1 не виконує свої батьківські обов`язки, щодо навчання та виховання своїх дітей, неповнолітньої ОСОБА_2 2007 року народження, неповнолітнього ОСОБА_3 2008 року народження та малолітнього ОСОБА_4 2013 р.н. (а.с. 1)

При цьому у вищезазначеному протоколі про адміністративне правопорушення не визначено, які саме неправомірні діяння ОСОБА_1 вказують на його ухилення від батьківських обов`язків та в чому такі дії виражаються.

Як вбачається з акту оцінки потреб сім`ї та висновку Чернівецького міського центру соціальних служб сім`ї, дітей та молоді від 12.03.2020 року в результаті проведеної перевірки вказаних в заяві ОСОБА_5 фактів, діти розвиваються відповідно віку, забезпечені задовільним харчуванням, мають задовільний емоційний стан, у них відсутні шкідливі звички, люблять свою родину, бажають проживати з батьком, в помешканні де проживають діти за адресою АДРЕСА_2 дотримані санітарно-гігієнічні норми. Встановлено , що діти навчаються СЗОШ №6, ОСОБА_6 і Ігор відвідують музичну школу. (а.с.37-43)

Крім того, як встановлено з акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 13.05.2020 року комісією в складі депутата Іллінецької міської ради Вишнівської Т.Б. та сусідів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в ході обстеження виявлено, що батько ОСОБА_1 з синами ОСОБА_2 , 2007 р.н, ОСОБА_3 , 2008 р.н., ОСОБА_4 2013 р.н., з 23 березня 2020 року проживають в АДРЕСА_3 у власному будинку, будинок у гарному стані, умови для проживання хороші, дітям є де робити уроки, відпочивати та харчуватись, усіма необхідними предметами одягу на різні пори року діти забезпечені. (а.с. 48)

За таких обставин, докази, які б прямо підтверджували винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, відсутні.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно положень ч.2 ст. 251 обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Згідно ч.2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що відсутні правові підстави для притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на підставі належно перевірених доказів, які б давали суду прямі і законні докази доведеності його вини у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції не виконано вимоги ст.245 КУпАП про всебічне, повне та об`єктивне дослідження всіх обставин справи, а тому постанова суду підлягає скасуванню, а справа закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ч.2 ст.62 Конституції України, ст.ст.245, 247, 251, 252, 283, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16 квітня 2020 року.

Апеляційну скаргу адвоката Рендюк Н.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16 квітня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 184 КУпАП скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду /підпис/ О.М. Струбіцька

"Копія. Згідно з оригіналом."

Суддя - доповідач _________________ Струбіцька О.М.

(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

02.07.2020 року

(дата засвідчення копії)