Справа № 523/8136/20
Номер провадження 3/523/4294/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2020 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - Мурманової І.М.

за участю секретаря судових засідань Нестеренко Л.В.

сторін адміністративного провадження:

прокурора: Бєда К.Е.,

особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 в м. Одесі, матеріали, які надійшли з Управління стратегічних розслідувань в Одеській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, місце роботи: не працює, посада на момент вчинення правопорушення: молодший інспектор відділу охорони ДУ «Одеська виправна колонія (№14)», раніше не притягувалась до корупційного адміністративного правопорушення, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

До Суворовського районного суду міста Одеси надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 27 травня 2020 року № 226, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді молодшого інспектора відділу охорони Державної установи «Одеської виправної колонії (№14)», та будучи суб`єктом декларування і суб`єктом відповідно до підпункту «Д» ч.1, п.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», а саме: особою молодшого начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби, маючи спеціальне звання молодший сержант внутрішньої служби, та суб`єктом відповідно Примітки до ст. 172-6 КУпАП, як особа яка припиняє з 24.09.2018 року діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави за власним бажанням, відповідно до п.7 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію», в порушення абзацу першого ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно, без поважних причин подала декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припиняє діяльність, типу «перед звільненням», чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Згідно відомостям з реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, молодший інспектор відділу охорони ДУ «Одеська виправна колонія (№14)» ОСОБА_1 лише 24.03.2019 року о 20 год. 14 хв., несвоєчасно подала до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які припиняють діяльність, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Таким чином, Департаментом внутрішньої безпеки ОСОБА_1 інкримінується те, що вона, як співробітник ДУ «Одеська виправна колонія (№14)» молодший сержант внутрішньої служби, порушуючи вимоги ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно подала без поважних причин, перед звільненням зі служби, електронну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями що є адміністративним правопорушенням, пов`язаним з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину визнала, розкаялась та просила суворо не карати, додатково пояснила, що у неї не було жодного умислу порушувати чинне законодавство, вона намагалась зайти до НАЗК з метою подати декларацію, однак через технічну помилку подала декларацію "після звільнення"замість правильної "перед звільненням".

Прокурор підтримав позицію, яка викладена у протоколі про адміністративні правопорушення та просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пердбаченого ч.1 ст. 172-6 КупАП та застосувати відносно ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного.

Так, з адміністративних матеріалів вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено 27 травня 2020 року старшим оперуповноваженим в ОВС 6-го відділу (протидії корупції) Управління стратегічних розслідувань в Одеській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України підполковником поліції Вербицьким Дмитром Дмитровичем (а.с.3-13)

Судом встановлено, що ОСОБА_1 згідно наказу Одеської виправної колонії (№14) № 13/ОС -17 від 30.01.2017 призначена на посаду молодшого інспектора відділу охорони (а.с.38).

Відповідно до посадової інстцкції № 1/4.1-34 від 21.03.2017 року молодший сержант ОСОБА_2 була обізнана з функціональними обов`язками про, що поставлено власний підпис під порядковим номером № 14 (а.с.40-41).

Згідно копії свідоцтва про шлюб, 17 травня 2018 року Суворовським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управляння юстиції в Одеській області було укладено шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , та після реєстрації шлюба ОСОБА_2 змінила призвище на ОСОБА_4 (а.с.42).

Згідно наказу № 106/ОС-18 від 14.09.2019 року, ОСОБА_1 , звільнено з посади молодшого інспектора відділу охорони ДУ «ОВК 14» за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) з 24.09.2018 року. (а.с.38).

Про факт несвоєчасного подання декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування т.в.о уповноваженої особи з питань запобігання та виявлення корупції ОСОБА_5 15.04.2019 року повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції про встановлення факту несвоєчасного подання декларації перед звільненням ОСОБА_1 , яка працювала у ДУ "Одеська виправна колонія (№14)" на посадімолодшого інспектора відділу охорони (а.с. 31).

Листом від 17 березня 2020 року № 4112 Департаментом перевірки декларацій та моніторингу способу життя НАЗК направлено на адресу Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України Реєстр з датою реєстрації та послідовності дій користувача ОСОБА_1 .

Відповідно до Реєстру послідовності дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинила ОСОБА_1 , 24.03.2019 року о 20 год. 14 хв. 17 коп. вона успішно подала декларацію.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, в тому числі, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Частиною 1 статі 172-6 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Суб`єктом правопорушень у цій статті відповідно до примітки є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» Особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями..

Відповідно ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» Осипенко І.В ОСОБА_6 є суб`єктом, на який поширюється дія цього Закону.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» та є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов`язаних з корупцією.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, орган, який склав протокол, зобов`язаний представити докази того, що ОСОБА_1 усвідомлювала суспільну небезпечність несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбачав можливість настання негативних наслідків, та бажав настання таких наслідків, або байдуже ставився до їх настання чи свідомо допускав їх настання.

Статтею 62 Конституції України встановлено презумпцію невинуватості. Обов`язок встановлення всіх обставин правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04 листопада 1950 року, кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку, та усунувши усі можливі сумніви, і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Для встановлення наявності у діях особи ознак відповідного адміністративного правопорушення, суд враховує вимоги ст. 9 КУпАП, відповідно до якої адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 06 жовтня 2010 року (справа №1-27/2010 про корупційні правопорушення та введення в дію антикорупційних законів) суд звернув увагу, що у ратифікованих Україною конвенціях, які є частиною національного законодавства, корупційна діяльність безпосередньо пов`язується з корисливими діями (бездіяльністю) посадової особи при виконанні покладених на неї службових обов`язків.

Таким чином, при розгляді даної категорії справ обов`язково має встановлюватись умисний характер вчиненого. З об`єктивної сторони дане правопорушення характеризується умисною формою вини, а саме: прямим умислом, а також наявністю відповідного корисливого або іншого особистого інтересу особи чи інтересу третіх осіб, яким суб`єкт правопорушення мав керуватись при його вчиненні.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Стаття 17 Закону України № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Вирішуючи питання про наявність у діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення, крім іншого, необхідно враховувати наявність суб`єктивної сторони даного правопорушення.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, визначається умисною формою вини, тобто коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Належних та допустимих доказів, які б спростовували вказану позицію матеріали справи не містять, а за змістом ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_1 в порушення абзацу першого ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно, без поважних причин подала декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припиняє діяльність, типу «перед звільненням», однак у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували наявність у діях вказаної особи умислу на порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції».

Відповідно до ч.4 ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення..

Протокол про адміністративне порушення стосовно ОСОБА_1 був складений старшим оперуповноваженим в ОВС 6-го відділу (протидії корупції) Управління стратегічних розслідувань в Одеській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України підполковником поліції Вербицьким Дмитром Дмитровичем 27.05.2020 р., адміністративна справа за вказаним протоколом надійшла до канцелярії Суворовського районного суду м. Одеси 29.05.2020 р., правопорушення вчинене 22.10.2018 р., однак згідно Повідомлення про факт несвоєчасного подання декларації №4112 правопорушення було виявлено ще 05 липня 2019 року, тобто на момент розгляду справи сплинули строки, передбачені т. 38 КУпАП.

Як передбачено п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

За таких обставин, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст. ст. 7, 9, 36, 38, 172-6, 245, 247, 251, 252, 268, 283, 284, 294 КУпАП, Законом України «Про запобігання корупції», суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративне провадження про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 172-6 КУпАП, закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя: