Миколаївський апеляційний суд
Справа № 33/812/218/20 Головуючий суду І інстанції суддя Кокорєв В.В.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Суддя апеляційного суду Бондаренко Т.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Бондаренко Т.З.,.

із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 червня 2020 року, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

якою, його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,

встановив:

Згідно постанови суду та протоколу про адміністративне правопорушення серія БД № 287457 від 09 квітня 2020 року, 08 квітня 2020 року о 23:40 год., в м. Миколаєві на вул. Миколаївській, в районі буд. 19 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЛАДА 2111, державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя, нестійка хода. Водію на місці зупинки було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора "Драгер" на що водій погодився. Покази приладу після проходження склали 2,06 проміле. З показами водій згоден. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в медичному закладі відмовився.

Своїми діями водій порушив вимоги п. 2. 9 «а» Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 червня 2020 року притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду зі скаргою в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказує, що мав наміри перегнати автомобіль з двору будинку до автостоянки, яка розташована близько 15-20 метрів та пересвідчившись, що на вулиці немає ні прохожих ні автомобілів, проїхав всього 7-8 метрів.

З відеокамер працівників патрульної поліції видно, що автомобіль яким він керував виїжджав з двору, де людей не було та проїжджаючих машин також, тобто ризик створити ДТП або іншу аварійну ситуацію мінімальний.

Стверджує, що повністю усвідомив свою помилку. Працює водієм близько 20 років та за цей час не мав ні одного складеного на нього адміністративного протоколу. За місцем роботи та місцем проживання характеризується позитивно.

Зазначає, що не згоден з вказаною постановою суду, оскільки провину свою визнав, а стягнення застосоване до нього є занадто суворим, вважає, що за наведених обставин порушення є малозначним, що дає можливість застосувати до нього усне зауваження.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримку доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався та в повному обсязі з`ясував всі обставини, передбачені ст. 280 КУпАП, дослідив і належним чином оцінив докази.

Вина в порушенні п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджена дослідженими судом доказами.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 287457 від 09 квітня 2020 року, 08 квітня 2020 року о 23:40 год., в м. Миколаєві на вул. Миколаївській, в районі буд. 19 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЛАДА 2111, державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, огляд водія на стан сп`яніння зі згоди водія проводився із застосуванням приладу «Драгер» Аlcotest 6810 №2299, результат якого склав 2.06%. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху. З показами приладу водій погодився та вказаний протокол підписав власноруч, зауважив, що «свій автомобіль переганяв на автостоянку».

Як вбачається з роздрукованого результату приладу «Drager ARAM» №2299, за допомогою якого ОСОБА_1 проходив огляд на стан сп`яніння, результати якого склали 2.06 проміле. З таким результатом погодився і сам ОСОБА_1 , про що зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення та не оспорює і не піддає сумніву такий результат в апеляційній скарзі.

Крім того, зміст протоколу узгоджується з письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , згідно яких, 08 квітня 2020 року вони були запрошені у якості свідків для проведення огляду на стан сп`яніння водія ОСОБА_1 , який мав ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, нестійка хода. За результатами огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера Драгер, показання приладу становили 2.06‰, від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі відмовився.

Даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів "Драгер"Aram 2299, проведеного у зв`язку з виявленими у ОСОБА_1 ознакам алкогольного сп`яніння в присутності двох свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , (з підписами вказаних свідків) з власноручним підписом ОСОБА_1 , яким засвідчено його згоду з результатами проведеного огляду на стан сп`яніння (а.с.2).

Не викликають сумніву і покази свідків, оскільки ці пояснення є послідовними і повністю узгоджуються як між собою, так і з відомостями, котрі слідують з документів, що містяться в матеріалах справи та є доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апелянта про те що, керування ним транспортного засобу було лише в цілях перегону належного йому автомобіля на стоянку, оскільки залишати автомобіль у дворі було небезпечно, не можна прийняти до уваги, оскільки вказана обставина не спростовує винуватість особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Також апеляційний суд не вбачає підстав для скасування оскаржуваної постанови суду і через те, що ОСОБА_1 не піддавався адміністративним стягненням за правопорушення та має позитивну характеристику, оскільки вказані обставини також не є спростовними винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху та не впливають на вид та розмір застосованого судом адміністративного стягнення, оскільки альтернативи законом не передбачено.

Апеляційний суд погоджується із доводами апелянта, що з відеозапису правопорушення поліцейськими видно що поруч з автомобілем ОСОБА_1 прохожих людей та проїжджаючих автомобілів немає, проте зазначена обставина на правильність висновків суду не впливає та не є безумовною підставою для скасування постанови, адже зазначена обставина не вказує на відсутність в діях особи, складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також, у даній справі не можуть бути застосовані положення ст. 22 КУпАП, оскільки адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП не можна вважати малозначним, оскільки вказане адміністративне правопорушення відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суддя дійшов до законного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підстав для скасування постанови судді, суд апеляційної інстанції не знаходить.

Отже, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та ухвалив законну та обґрунтовану постанову.

Порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б могли вплинути на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, апеляційним судом не встановлено.

За вказаних обставин, підстав для скасування постанови Ленінського районного суду м.Миколаєва від 10 червня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст. 8, ч. 1 ст.130 ( в редакції 2016 року), 283, 294 КУпАП суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 червня 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Т.З.Бондаренко