Дата документу 19.05.2020 Справа № 554/3636/20
Провадження № 3/554/981/2020
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 травня 2020 року суддя Октябрського районного суду м. Полтави Савченко А. Г., за участю секретаря судового засідання Гречка Є. В., особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвокатів Брюховецького О. В., Голяніщева Д. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві у залі суду протоколи про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 44-3, ч. 1 ст. 160 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) і матеріали справи додані до нього щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, ОСОБА_2 , РНОКПП та інші відомості ініціатором складення протоколу не надані,

в с т а н о в и в :

1.Опис обставин, установлених під час розгляду справи

Відповідно до протоколу серія АПР18 №551387 складеного ДОП Полтавського ВП капітаном поліції Чаюном Д. П., 24 квітня 2020 року, близько 16 год. 00 хв., ОСОБА_1 , по вул. Стрітенська, 36 у м. Полтаві здійснював господарську діяльність, а саме продаж кави, чим порушив рішення №108 виконавчого комітету Полтавської ради та міри карантину, що, на думку ініціатора складення протоколу, є вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Відповідно до протоколу серія АПР18 №551388 складеного ДОП Полтавського ВП капітаном поліції Чаюном Д. П., 24 квітня 2020 року, близько 16 год. 00 хв., ОСОБА_1 , по вул. Стрітенська, 36 у м. Полтаві здійснював торгівлю з рук у невстановленому місці, що, на думку ініціатора складення протоколу, є вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 160 КУпАП.

2.Нормативний акт, що передбачає відповідальність за інкриміноване особі адміністративне правопорушення

Відповідно до частини 1 статті 160 КУпАП відповідальність за нею наступає за торгівля в містах з рук на вулицях, площах, у дворах, під`їздах, скверах та в інших невстановлених місцях.

Статтею 44-3 КУпАП встановлена відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

3.Ставлення особи, що притягається до адміністративної відповідальності до вчинення інкримінованого йому правопорушення

Після роз`яснення відповідно до ст. 268 КУпАП прав особі, що притягується до адміністративної відповідальності, в тому числі права на захист, тобто користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, в судовому засіданні ОСОБА_1 вини у вчиненні інкримінованого йому правопорушення не визнав, зазначив, що здійснював адресну доставку кави з вул. Стрітенська, 34 на 36, що не було заборонено чинним законодавством. Просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 та ч. 1 ст. 160 КУпАП.

Адвокати просили закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 та ч. 1 ст. 160 КУпАП мотивуючи тим, що протоколи про адміністративне правопорушення не містять відомостей та належних доказів того, що правопорушник є суб`єктом господарювання. До матеріалів справи не долучено жодних доказів, передбачених ст. 251 КУпАП на підтвердження обставин, викладених у фабулі протоколів про вчинення адміністративного правопорушення.

4. Мотиви суду та оцінка наданих сторонами доказів

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, його адвокатів, дослідивши матеріали, додані до протоколу, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 245 КупАП встановлено, що завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до частини 1 статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до статті 280 КУпАП, під час розгляду справи суд має вирішити: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні та чи підлягає вона відповідальності. Зазначенні питання під час розгляду справи суд має вирішувати з аналізу наявних по справі доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП. Тобто усі кваліфікуючі ознаки правопорушення, як об`єктивної, так і суб`єктивної сторони мають доводитися певними доказами та мати своє відображення у певних документах, які складаються на місці вчинення правопорушення із дотриманням вимог відповідних інструкції.

Статтею 44-3 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність громадян та посадових осіб за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Враховуючи, що ст. 44-3 КУпАП є бланкетною, при розгляді такої категорії справ, необхідно ретельно з`ясовувати і зазначати, у чому саме полягали порушення; норми яких правил, інструкцій, інших нормативних актів не додержано.

У протоколі про адміністративне правопорушення серія АПР18 № 551387 від 24 квітня 2020 року не викладено суть правопорушення у відповідності до диспозиції ст. 44 -3 КУпАП, яка чітко визначає, що повинно бути встановлено порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами. Тобто, норми статті 44-3 КУпАП відсилають до інших законодавчих чи нормативних актів, або ж рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

У протоколі не зазначені посилання на порушені норми актів законодавства чи рішення місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до підпункту 3 пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020р. №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (в редакції чинній на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення) забороняється з 00 год. 01 хв. 17 березня 2020 р. до 3 квітня 2020 р. роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення, крім роздрібної торгівлі продуктами харчування, пальним, засобами гігієни, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, засобами зв`язку, провадження банківської та страхової діяльності, а також торговельної діяльності і діяльності з надання послуг з громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту.

Пунктом 1 рішення Виконавчого комітету Полтавської міської ради від 16 березня 2020 року № 66 «Про тимчасове зупинення роботи об`єктів загального користування, розташованих у м. Полтаві, з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID -19» (зі змінами від 20 березня 2020 року №69, від 2 квітня 2020 року №94, від 8 квітня 2020 року №108) передбачено установити на території міста Полтава обмежувальні протиепідемічні заходи та встановити обмеження ведення господарської діяльності, а саме: з 17 березня 2020 року до 2 квітня 2020 року тимчасово зупинити роботу таких об`єктів загального користування незалежно від форми власності та підпорядкування: закладів ресторанного господарства (кафе, барів, клубів, дискотек, пабів тощо). Закладам ресторанного господарства, розташованим у готелях, дозволяється здійснювати діяльність виключно для харчування проживаючих.

Заборонити: роботу тимчасових споруд з реалізації фаст-фудів (страв швидкого приготування), продажу кавових та інших напоїв; приготування і продаж у торговельних закладах кавових та інших напоїв.»

При цьому, в пункті 2 рішення Виконавчого комітету Полтавської міської ради від 16 березня 2020 року № 66 «Про тимчасове зупинення роботи об`єктів загального користування, розташованих у м. Полтаві, з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID -19» (зі змінами від 20 березня 2020 року №69, від 2 квітня 2020 року №94, від 8 квітня 2020 року №108) імперативно встановлено, що дозволяється робота закладів, вказаних у пункту 1 цього рішення, в дистанційному (онлайн) режимі з доставкою товарів та їжі замовнику за місцем знаходження останнього.

З вищевикладеного вбачається, що суб`єктом відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП, є виключно суб`єкти господарювання.

Ініціатором складення протоколу не зібрано і не встановлено достатніх доказів, що ОСОБА_1 як суб`єкт господарювання не дотримався правил щодо карантину людей і норм передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відеозапис, як доказ наданий суду для підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення, отриманий з порушенням вимог ст. 251 КУПАп, а тому не приймається судом до уваги як належний та допустимий, з огляду на правову позицію ВС у справі №337/3389/16-а від 30.05.2018 року.

Порядок використання фото та відео техніки встановлюється п. 9 ч. 1 ст. 31 та ст. 40 Закону України «Про національну поліцію».

При цьому норма статті 31 Закону України «Про національну поліцію» є загальною нормою, яка безпосередньо не регламентує порядок застосування технічних приладів та технічних засобів.

Спеціальною нормою, яка регламентує порядок застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису є ст. 40 Закону України «Про національну поліцію».

Пункт 2 частини 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» чітко встановлює порядок використання техніки в правовідносинах щодо безпеки дорожнього руху, види техніки та умови її використання.

Відповідно до п. 2 частини 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Обов`язковою умовою її використання є виконання вимог частини 2 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію».

Частиною 2 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» встановлено, що інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Як вбачається з матеріалів справи, докази дотримання умов, передбачених ч. 2 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» щодо події порушення ОСОБА_1 , відсутні.

Враховуючи зазначене, даний доказ вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення не може вважатися доказом отриманим законним шляхом, оскільки він отриманий не у відповідності до вимог спеціальної норми, а саме ст. 40 Закону України «Про національну поліцію».

Будь-яких інших доказів які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому діяння, ініціатором складення протоколу не надано.

Статтею 160 частина 1 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за торгівлю в містах з рук на вулицях, площах, у дворах, під`їздах, скверах та в інших невстановлених місцях.

Крім цього, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 160 КУпАП, полягає у торгівлі з рук у невстановлених місцях.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, та передбачає її шкідливі наслідки і бажає їх або свідомо допускає настання цих наслідків.

Всупереч зазначеному, ініціатор складення протоколу та притягнення особи до адміністративної відповідальності не виклав в протоколі цих складових елементів правопорушення.

Так, суть викладеного ним в протоколі про вчинення адміністративного правопорушення не відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у частині 1 статті 160 КУпАП, що порушує право на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

До протоколу додане фото, на якому зображено нібито видача замовлення з кав`ярні, проте в протоколі та рапорті відсутні відомості щодо фото фіксації, крім того, фотознімок, доданий до протоколу не підтверджує та не спростовує факт порушення, викладеного у протоколі, оскільки з нього не вбачається процес реалізації продукції, на наданому фото відсутня прив`язка до місцевості, дата, час фотознімку, таким чином, відсутні підстави вважати, що фото зроблене саме за цією адресою та воно має відношення до вказаного адміністративного правопорушення, тому суду не може прийняти його до уваги як належні та допустимі докази.

Згідно ст. 251 КУпАП , доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення повинна ретельно з`ясувати характер правопорушення та правильно кваліфікувати дії винної особи. У протоколі мають бути зазначені обставини, які свідчать про наявність адміністративного проступку та його характер, а також, обставини, що характеризують особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки протокол є підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення. Від того, чи правильно він складений, залежить своєчасність, правильність розгляду за суттю справи про адміністративне правопорушення та обгрунтованість застосування стягнення.

Крім того, до протоколу не додано будь-яких об`єктивних доказів, які б безперечно свідчили про вчинення порушником інкримінованих йому дій, що свідчить про відсутність в його діях складу інкримінованих йому правопорушень. Додані ж до протоколу ксерокопії документів, процесуальне походження яких невідоме, суд не може прийняти до уваги, оскільки вони отримані всупереч вимог статті 251 КУпАП, оформлені неохайно, в зв`язку з чим зміст їх є не тільки не зрозумілим, а й таким, що спростовує інкриміноване порушнику обвинувачення.

Відповідно до статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з частиною третьою цієї статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

При цьому всі викладені в Протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Враховуючи вищекладене, суд вважає, що обставини, які викладені у Протоколі про адміністративне правопорушення серія АПР18 №551387 АПР18 №551388 та 24 квітня 2020 року не підтверджені належними та допустимими доказами по справі, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 та ч. 1 ст. 160 КУпАП, а тому, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до положень ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 36, 247, 283 та 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Закрити справу щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 та ч. 1 ст. 160 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Суддя А. Г. Савченко