Справа №461/3465/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2020 року м. Львів.

Суддя Галицького районного суду м. Львова Юрків О. Р.,

за участю представника Галицької митниці Держмитслужби Лубоцького Б.І., представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно, -

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , закордонний паспорт НОМЕР_1 , виданий 12.06.2017 року, орган видачі 6190,

за ст. 472 Митного кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу №0825/20900/20, 09.03.2020 р. о 20 год. 15 хв. ОСОБА_2 прямував з Республіки Польща в Україну, в якості водія, автомобілем марки «Mercedes Benz» реєстраційний номер НОМЕР_2 , що слідував смугою руху «червоний коридор» через митний кордон України в п/п Шегині м/п Мостиська Галицької митниці Держмитслужби.

Під час проведення візуального огляду даного транспортного засобу виникла підозра щодо наявності в ньому товарів та предметів які є обов`язкові для письмового декларування, або товарів та предметів заборонених чи обмежених до переміщення через митний кордон України.

Для здійснення митного оформлення ОСОБА_2 подав митну декларацію, в якій задекларував про наявність особистих речей.

Після перевірки заявлених відомостей та завірення митної декларації штампом «Під митним контролем №295», під час митного огляду автомобіля в багажному відділенні без ознак приховування виявлено одяг новий в асортименті різних торгівельних марок, які ОСОБА_2 визнав своєю власністю.

Документів, що підтверджують вартість товару ОСОБА_2 до митного оформлення не надав.

У відповідності до ст. 257 МКУ, декларування здiйснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дiй) точних вiдомостей про товари, мету їх перемiщення через митний кордон України, а також вiдомостей, необхiдних для здiйснення їх митного контролю та митного оформлення.

Таким чином, ОСОБА_2 переміщував через митний кордон України вищевказаний товар шляхом недекларування тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування та кількість)

Дії ОСОБА_2 органом митниці кваліфіковані, як порушення митних правил, відповідальність за вчинення яких передбачена ст.472 Митного Кодексу України

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвокат Бабій І.М. під час розгляду справи вину ОСОБА_2 заперечила, просить провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 472 Митного кодексу України. Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_2 ввозив речі загальною вагою не більше 50 кг, вартістю 432, 00 Євро, тобто в обсягах та вартістю, які не перевищують норми, встановлені частиною першою статті 374 Митного кодексу України. ОСОБА_2 перетинав митний кордон не частіше одного разу на добу.

Представник Галицької митниці Держмитслужби Лубоцький Б.І. зазначив, що у діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення порушення митних правил, відповідальність за яке передбачена ст. 472 МК України, та просив визнати його винним і визначити міру стягнення.

За положеннями п.3 ч.1ст.8 МК України, державна митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості.

Згідност.458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Статтею 472 МК України, передбачена відповідальність за недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України

Основним безпосереднім об`єктом правопорушення за даною нормою закону є встановлений порядок переміщення товарів та транспортних засобів через митний кордон України, а об`єктивною стороною є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України, тобто, активна поведінка (вчинок) особи.

Суб`єктивна сторона передбачає наявність умислу чи необережності, тобто винний у скоєнні правопорушення чітко розуміє та усвідомлює, чи може та повинен передбачати обставини і характер незаконного недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Так, підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення - сукупності юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначають вчинене протиправне діяння як конкретне адміністративне правопорушення.

Відповідно до матеріалів адміністративної справи, на думку митного органу, дії особи полягали в порушенні процедури декларування та недекларування за встановленою формою, передбаченою ст. 257 МК України, точних відомостей про наявність та кількість товару, що підлягає обов`язковому декларуванню.

При цьому, суд вважає, що при складанні протоколу про порушення митних правил, митним органом не були враховано наступні обставини.

Підставою для складення протоколу про порушення митних правил стала митна декларація подана ОСОБА_2 09.03.2020 року.

Як вбачається з митної декларації ОСОБА_2 задекларував особисті речі.

Митним органом вартість переміщуваних речей оцінена в сумі 43 230, 90 грн.

Відповідно до ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ст. 65 МК України, митною вартістю товарів, що ввозяться в Україну відповідно до митних режимів, відмінних від режиму імпорту, є ціна товару, зазначена у рахунку-фактурі чи рахунку-проформі.

Як вбачається із долученого під час розгляду справи оригіналу товарного чеку, Factura від 06.03.2020 № 139/21 ОСОБА_2 06.03.2020 року придбав речі вартістю 432, 00 Євро, які перевозив 09.03.2020 року через митний кордон України.

Суд бере до уваги долучений до матеріалів справи оригінал товарного чеку, Factura від 06.03.2020 № 139/21, оскільки такий підтверджує дійсну вартість придбаних ОСОБА_2 речей. Відтак, враховуючи ставку 1 Євро станом на момент вчинення порушення митних правил (09.03.2020 року) згідно офіційного курсу НБУ, яка становить 27, 6942 грн, фактична вартість переміщуваних товарів становить 11 964 грн.

Митного кодекс України містить розділ XII «Особливості пропуску та оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України громадянами».

Відповідно до статті 364 Митного кодексу України вищезазначений розділ регулює умови та порядок пропуску та оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних зі здійсненням підприємницької діяльності.

У випадку переміщення громадянами-підприємцями через митний кордон України товарів, пов`язаних зі здійсненням ними підприємницької діяльності, митне оформлення здійснюється в порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законодавчими актами України для підприємств. Положення цього розділу в такому випадку не застосовуються.

Згідно зі статтею 365 Митного кодексу України громадяни за умови дотримання вимог цього Кодексу та інших актів законодавства України можуть переміщувати через митний кордон України будь-які товари, крім тих, що заборонені до ввезення в Україну (у тому числі з метою транзиту) та вивезення з України.

Умови ввезення (пересилання) громадянами товарів на митну територію України визначені статтею 374 Митного кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 374 Митного кодексу України товари (за винятком підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 1000 євро, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення, та товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до статті 197 цього Кодексу встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об`єктами оподаткування митними платежами.

Згідно з частиною другою статті 374 Митного кодексу України норма частини першої цієї статті застосовується у разі, якщо особа, яка ввозить товари на митну територію України, в`їжджає в Україну не частіше одного разу протягом однієї доби. З метою забезпечення дотримання цієї умови посадові особи органів охорони державного кордону, які здійснюють паспортний контроль у пунктах пропуску через державний кордон України, безпосередньо в процесі здійснення такого контролю інформують посадових осіб органів доходів і зборів про громадян, які в`їжджають в Україну частіше одного разу протягом однієї доби. У разі якщо товари в обсягах, що не перевищують обмежень, встановлених у частині першій цієї статті, ввозяться на митну територію України особою, яка в`їжджає в Україну частіше одного разу протягом однієї доби, такі товари підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян, з поданням документів, які видаються державними органами для здійснення митного контролю та митного оформлення таких товарів, та оподатковуються ввізним митом за ставкою 10 відсотків і податком на додану вартість за ставкою, встановленою Податковим кодексом України.

ОСОБА_2 ввозив речі загальною вагою не більше 50 кг, вартістю 432,00 Євро, тобто в обсягах та вартістю, які не перевищують норми, встановлені частиною першою статті 374 Митного кодексу України, перетинав митний кордон не частіше одного разу на добу.

Суд вважає, що переміщення речей в межах норми по «червоному коридору» не суперечить частині першій статті 374 Митного кодексу України, та погоджується з доводами захисту, що переміщення речей в межах визначеної норми не заборонено смугою руху «червоний коридор», оскільки ні нормами Митного кодексу, ні технологічною схемою митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС такої заборони не передбачено.

Наведене свідчить про відсутність у ОСОБА_2 умислу на вчинення правопорушення, як і відсутні докази того, що він намагався навмисно чи з необережності перемістити товари через митний кордон України з порушенням положень чинного законодавства.

Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як «кримінальне обвинувачення», оскільки адміністративні правопорушення мають ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції. Таку позицію висловив Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року.

Згідно ст. 487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Беручи до уваги, що в матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достовірні докази, які у своїй сукупності, поза розумним сумнівом, доводять наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472МК України, вказана справа підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч.1 ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, відсутня.

Відповідно до ст. 527 МК України у справі про порушення митних правил орган доходів і зборів або суд (суддя), що розглядає справу, виносить одну з таких постанов: 1) про проведення додаткової перевірки; 2) про накладення адміністративного стягнення; 3) про закриття провадження у справі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 слід закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, а товар, вилучений згідно протоколу про порушення митних правил №0825/20900/20 від 09.03.2020 року слід повернути ОСОБА_3 .

Керуючись п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, ст.ст. 198, 222, 335, 472, 528 МК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 472 МК України закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Товар, вилучений згідно протоколу про порушення митних правил № 0825/20900/20 від 09.03.2020 року: накидка на меблі ТМ «Husse», Франція, 10 шт.; дитяче плаття ТМ «Pepperts», Німеччина - 42 шт.; дитяче плаття ТМ «Lupilu», Німеччина - 14 шт.; дитячі штани ТМ «Lupilu» Німеччина, в упаковках по 2 штуки в кожній - 72 шт.; жіноча кофта ТМ «Esmara», Німеччина - 2 шт.; скатертина ТМ «Meradiso», Німеччина - 20 шт.; дитячі шапочки ТМ «Looney Tunes», Німеччина - 60 шт.; штори ТМ «Meradiso», Німеччина, в упаковках по 2 штуки в кожній - 8 шт.; дитячий постільний комплект ТМ «Lupilu» Німеччина - 3 шт.; кухонні салфетки тканеві ТМ «Meradiso», Німеччина, в упаковках - 11 шт. по 4 штуки в кожній - 16 шт.; штори для ванної кімнати ТМ «Miomare» рожевого кольору, Німеччина 11 шт.; Дитяча футболка ТМ «Lupilu», Німеччина - 23 шт.; дитяча футболка ТМ «Pepperts», Німеччина - 11 шт. - повернути ОСОБА_2 .

На постанову протягом десяти діб з дня її винесення може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду.

Суддя О.Р. Юрків.