Справа № 192/358/20
Провадження № 3/192/133/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

"22" червня 2020 р. суддя Солонянського районного суду Дніпропетровської області Стрельников О.О., розглянувши в смт Солоне, Солонянського району, Дніпропетровської області матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Антонівка, Солонянського району, Дніпропетровської області, який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , не працює, протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався,

за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 154 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №433953 від 03 березня 2020 року, ОСОБА_1 в період часу з 21 січня 2020 року по 24 лютого 2020 року на території домоволодіння по АДРЕСА_1 , утримував собаку породи « ОСОБА_2 » без прив`язі, чим порушив пункт 3.4, 4.1 Правил утримання тварин на території селищної ради затверджених рішенням Солонянської селищної ради №19-27/7 від 05 квітня 2018 року та вчинив правопорушення передбачене ч. 2 ст. 154 КУпАП.

В судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не визнав свою винну у вчиненому правопорушенні та пояснив, що територія домоволодіння не огороджена, собака з прив`язі зірвався сам, який ні на кого не нападав.

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, вважаю, що справа підлягає закриттю в зв`язку з таким.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №432953 від 03 березня 2020 року, ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбачене ч. 2 ст. 154 КУпАП.

Диспозицією ч. 2 ст. 154 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням є тримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак, або приведення в громадські місця, або вигулювання собак без повідків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку) чи в невідведених для цього місцях, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну, а так само повторне протягом року вчинення порушення.

Відповідно до ст. 256 КУпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, фабула адміністративного правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 не відповідає диспозиції ч. 2 ст. 154 КУпАП, а саме в протоколі не вказано, яке саме порушення вчинив ОСОБА_1 : тримання собак у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак, або приведення в громадські місця, або вигулювання собак без повідків і намордників, чи в невідведених для цього місцях, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну.

Слід наголосити, що суддя розглядаючи справу про адміністративне правопорушення не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суддя також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

У справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Крім того, до протоколу про адміністративне правопорушення додано пояснення потерпілої ОСОБА_3 , але враховуючи, що ОСОБА_1 не визнає своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, потерпіла викликалась до суду для надання пояснень особисто, але в судові засідання не одноразово не з`являлася, причини неявки не повідомила, тому суддя позбавлений можливості визначитись зі складом адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 247 КУпАП - провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За таких підстав, оскільки особою, якою складено протокол про адміністративне правопорушення належним чином протокол про адміністративне правопорушення не складено, тому підстав для висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП немає, у зв`язку з чим провадження в справі, згідно ст. 247 КУпАП підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 154, ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 154 КУпАП закрити, за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Стрельников О.О.