КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
33/824/2131/2020 Суддя 1 інстанції - Грегуль О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2020 року суддя Київського апеляційного суду Ковальська В.В., за участю потерпілого ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 , захисника Цермолонського І.М.,розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 22 квітня 2020 року про закриття провадження у справі за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Деснянського районного суду м. Києва від 22 квітня 2020 року закрито провадження у справі відносно ОСОБА_3 за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 31.12.2019 року близько 23 години 20 хвилин ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Fiat» р.н. НОМЕР_1 на перехресті вулиць Бальзака - М. Цветаєвої у м. Києві повертаючи ліворуч при зеленому сигналі світлофору, не надала переваги в русі автомобілю «ЗАЗ» р.н. НОМЕР_2 , який рухався у зустрічному напрямку прямо, що призвело до зіткнення та пошкодження транспортних засобів

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 22 квітня 2020 року та призначити новий розгляд справи про притягнення ОСОБА_3 до відповідальності за ст. 124 КУпАП у суді першої інстанції.

Апелянт, не заперечуючи можливості закриття провадження у справі відносно ОСОБА_3 на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, вважає, що таке закриття було б можливим лише за у мови встановлення судом вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки винуватість ОСОБА_3 підтверджується зібраними у справі доказами.

При цьому апелянт звертає увагу на те, що КУпАП не містить норм щодо відсутності у суду повноважень на встановлення обставин адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі винесення постанови про закриття провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Посилаючись на практику ЄСПЛ, апелянт вказує на те, що адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП повинне розглядатись за процедурою кримінального судочинства, де визнання вини є обов`язковим відповідно до положень ст. 17, ч. 4 ст. 374 КПК України, п. 2 ч. 1 ст. 129 Конституції України.

Аналіз положень ст. 38 та п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, на думку апелянта, дає підстави стверджувати те, що наслідком закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення є лише звільнення особи від накладення адміністративного стягнення.

При цьому суд звертає увагу на те, що закриття справи з підстав, передбачених п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, не передбачає звільнення особи від адміністративної відповідальності, наслідком чого була би відсутність підстав для визнання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення потерпілого ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 , які підтримали апеляційну скаргу, захисника Цермолонського І.М., який заперечував проти задоволення апеляції, дослідивши матеріали справи, суддя апеляційного суду вважає, що апеляція до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Висновок, викладений у постанові судді Деснянського районного суду м. Києва від 22 квітня 2020 року про те, що на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення в суді відносно ОСОБА_3 закінчився строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП, в апеляційній скарзі потерпілого не заперечується.

Статтею 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за наявності однієї з обставин, передбачених цією статтею, у тому числі, і у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення (п. 7 ст. 247 КУпАП).

Чинними нормами КУпАП дійсно не передбачено, чи підлягає встановленню вина особи, щодо якої закривається справа про адміністративне правопорушення на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Суддя апеляційного суду вважає, що вказане питання необхідно вирішувати, виходячи з аналізу чинних процесуальних норм КУпАП, а також керуючись положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права на справедливий суд особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься, окрім інших підстав, за наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

За змістом статті 247 КУпАП справа про адміністративне правопорушення відносно особи може бути закрита як з реабілітуючих, так і нереабілітуючих підстав.

Так, п. 1 ст. 247 КУпАП, зокрема, передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, що є реабілітуючою підставою для закриття провадження.

Закриття провадження на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, відповідно, є нереабілітуючою підставою для закриття провадження.

Суддя апеляційного суду вважає, що питання щодо встановлення вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, повинно вирішуватись у кожній конкретній справі в залежності від стадії провадження, на якій виникли обставини, передбачені ст. 247 КУпАП, що виключають провадження у справі, а також з урахуванням позиції особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, щодо підстав для закриття провадження у справі.

Зокрема, якщо обставина, передбачена п. 7 ст. 247 КУпАП виникла під час розгляду справи в суді першої інстанції, і особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, просить, не заперечує та/або погоджується на закриття провадження у справі з підстав закінчення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, то закриття провадження є можливим без вирішення питання про встановлення вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Якщо особа заперечує свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, доводить свою невинуватість, не заявляє відповідних клопотань про закриття провадження та/або не погоджується на закриття провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, то закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення без з`ясування питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення є неприпустимим.

У справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_3 07 квітня 2020 року подала письмові пояснення по суті справи з клопотанням про закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення (а.с. 34-35).

Отже, за наявності клопотання особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності, про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, суддя районного суду, встановивши, що на момент розгляду справи закінчився строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП, обґрунтовано прийняв рішення про закриття провадження у справі.

При цьому, як убачається з оскаржуваної постанови судді, фактичні обставини справи суддею не перевірялись, оскільки обставини справи у постанові викладені з посиланням на матеріали справи відповідно до обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Позаяк суддею районного суду не перевірялись обставини щодо наявності чи відсутності події і складу адміністративного правопорушення, то у постанові судді не викладені відповідні висновки щодо зазначених обставин, а також відповідне рішення з приводу згаданих обставин щодо винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з нереабілітуючих підстав без перевірки наявності обставин, які могли б бути підставою для закриття провадження з реабілітуючих підстав, на думку судді апеляційного суду, не є порушенням права особи на справедливий судовий розгляд, оскільки особа, яка притягувалась до адміністративної відповідальності подала відповідне клопотання про закриття провадження з нереабілітуючих підстав.

За таких обставин суддя апеляційного суду не вбачає підстав для скасування постанови судді Деснянського районного суду м. Києва від 22 квітня 2020 року про закриття провадження у справі за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_3 та призначення нового розгляду справи в суді першої інстанції, як про це прохає апелянт.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 22 квітня 2020 року про закриття провадження у справі за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_3 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду В.В. Ковальська