ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/712/20 Справа № 207/642/20 Суддя у 1-й інстанції - Погребняк Т. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Калініч Н. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2020 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Калініч Н.І., за участю ОСОБА_1 та його захисників Богемської С.О. та Григор`єва М.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційні скарги захисників Богемської ОСОБА_2 , Григор`єва Михайла Ігоревича в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 19 травня 2020 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , відомості про притягнення до адміністративної відповідальності відсутні, -

- визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік, -

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно з викладеними у постанові судді першої інстанції обставинами, 05 березня 2020 року, о 20 годині 40 хвилин, в м. Кам`янське по вул. Дорожня 4 водій ОСОБА_1 керував автомобілем Mitsubishi Pajero, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота) і в присутності двох свідків відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Крім того, 05 березня 2020 року, о 20 годині 30 хвилин, ОСОБА_1 знаходився в п`яному вигляді біля буд. 4 по вул. Дорожня в м. Кам`янське, висловлювався на адресу поліцейських нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, хватав за форменний одяг, відмовлявся виконувати законні вимоги поліцейських припинити правопорушення, відштовхував від себе, чим чинив злісну непокору поліцейським при виконанні службових повноважень.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисники Богемська С.О., Григор`єв М.І. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 звернулись до суду з апеляційними скаргами, в яких просять скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи свої позиції в апеляційних скаргах, зазначають про те, що відсутні в матеріалах справи докази, які свідчать про керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а до приїзду поліцейських він не керував автомобілем, а знаходився біля нього.

Вказують, що свідки в судовому засіданні не були допитані, про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань судом не попереджались. При підписанні протоколу про адміністративне правопорушення та наданні письмових пояснень свідки також про кримінальну відповідальність не попереджались, а тому їх пояснення не мають доказового значення.

Зазначають, що з матеріалів справи видно, що протокол за ст. 185 КУпАП не відповідає вимогам закону, оскільки у ньому не розкрито об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ст. 185 КУПАП, зокрема, відсутнє посилання на те, від виконання яких саме вимог працівника поліції відмовився ОСОБА_1 , в чому вона полягала та у зв`язку з чим його відмову слід вважати злісною непокорою. До того ж, захист вважає, що обставини, які викладені в постанові суду також не відображають всіх наведених ознак складу правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

Вказують на суттєві порушення, допущені поліцейськими при складанні протоколів про адміністративне правопорушення, а саме ОСОБА_1 не були роз`яснені його права, не було надано можливості скористатись правовою допомогою, не було надано можливості надати письмові пояснення у протоколах.

Зазначають, що відеозапис з портативного відеореєстратора працівників поліції також не може вважатись належним і допустимим доказом, адже, всупереч вимогам ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Міністерством внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, вказаний відеозапис: 1) зроблено без розміщення на видному місці інформації про змонтовану/розміщену відеотехніку; 2) не є безперервним (з моменту початку спілкування з ОСОБА_1 до його завершення).

В судовому засіданні апеляційного суду захисники Богемська С.О., Григор`єв М.І. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 підтримали доводи та вимоги апеляційних скарг, просили їх задовольнити з підстав викладених у них.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційних скарг, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та ст. 185 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, яким місцевим судом була надана належна оцінка, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 513001 від 05 березня 2020 року (Т.2 арк.с.1), протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 287277 від 05 березня 2020 року (Т.1 арк.с. 1), письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 (Т.2 арк.с. 6), письмовими поясненнями свідків, рапортом працівника поліції (Т.2 арк.с. 8, 9).

Крім того, відповідно до виписки з медичної карти № 1538 стаціонарного хворого ОСОБА_1 , вбачається, що він з 05.03.2020 по 06.03.2020 перебував у стаціонарі міської лікарні швидкої медичної допомоги Кам`янської міськради, залишив стаціонар самовільно та був виписаний, мав на час обстеження алкоголь у крові 1,36; діагноз ЗЧМТ, забої голови, кінцівок, алкогольне сп`яніння (а.с.23).

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин по справі не вбачається.

Сукупність вищевказаних доказів та пояснення свідків, засвідчують відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду, що є підтвердженням об`єктивної сторони скоєного останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що виразилося у відмові особи, що керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Також, належним чином встановлено вину ОСОБА_1 у скоєнні останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, яке виразилося у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

Посилання апеляційних скарг на те, що наявні суттєві порушення, допущені поліцейськими при складанні протоколів про адміністративне правопорушення, а саме ОСОБА_1 не були роз`яснені його права, не було надано можливості скористатись правовою допомогою, не було надано можливості надати письмові пояснення у протоколах, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки такі твердження спростовуються відомостями з наявного в матеріалах справи відеозапису та не спростовують факту вчинення того дня в тому ж місці, саме ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Твердження апеляційних скарг про те, що не було зафіксовано факту того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та пояснення ОСОБА_1 в судовому засіданні суду апеляційної інстанції про те, що за кермом була інша людина, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки такі пояснення свого об`єктивного підтвердження не знайшли, будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин суду не надано, натомість спростовані рапортом поліцейського та показами поліцейських у судовому засіданні суду першої інстанції, які підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, в сукупності з іншими доказами, наявними в матеріалах справи, зокрема відеозаписами з нагрудних камер поліцейських. До таких посилань апеляційний суд ставиться критично, оскільки вони спрямовані на уникнення від адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

Крім того, при апеляційному розгляді було проглянуто відеозапис, з якого убачаються саме фактичні обставини щодо скоєного правопорушення за ст. 185 КУпАП, що скоювалося ОСОБА_1 на протязі певного часу.

З проглянутого у залі суду відеозапису також убачається, що саме ОСОБА_1 на запитання працівників поліції про проходження огляду на стан сп`яніння як водія, зазначав, що водієм був його син ОСОБА_4 , що спростовує покази ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про керування автомобілем його знайомим, а тому апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності умислу ОСОБА_1 уникнути відповідальності за правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційних скарг про те, що свідки в судовому засіданні не були допитані, про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань судом не попереджались. При підписанні протоколу про адміністративне правопорушення та наданні письмових пояснень свідки також про кримінальну відповідальність не попереджались, а тому їх пояснення не мають доказового значення, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки особи свідків були належним чином встановлені працівниками поліції, останні надали письмові пояснення щодо обставин правопорушення і поставили свої підписи під ними, а тому підстав піддавати їх сумніву в якості доказу у справі апеляційний суд не вбачає.

Більш того, судом першої інстанції не було прийнято до уваги пояснення свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , оскільки ці особи не попереджались про кримінальну відповідальність за надання неправдивих свідчень та не з`явились на неодноразові виклики до суду, а тому не були допитані у суді, усі інші свідки були допитані в суді першої інстанції та про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань судом попереджались.

Доводи апеляційних скарг про те, що з матеріалів справи видно, що протокол за ст. 185 КУпАП не відповідає вимогам закону, оскільки у ньому не розкрито об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ст. 185 КУПАП, зокрема, відсутнє посилання на те, від виконання яких саме вимог працівника поліції відмовився ОСОБА_1 в чому вона полягала та у зв`язку з чим його відмову слід вважати злісною непокорою. До того ж, захист вважає, що обставини, які викладені в постанові суду також не відображають всіх наведених ознак складу правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, є безпідставними, оскільки судом було дотримано вимог КУпАП при розгляді справи за ст. 185 КУпАП, розкрито об`єктивну сторону правопорушення та зазначено усі необхідні ознаки складу правопорушення.

Крім того, в протоколах про адміністративні правопорушення чітко вказано пункт ПДР України, які порушив ОСОБА_1 та описано суть скоєного правопорушення, зазначено ознаки алкогольного сп`яніння, які були виявлені у ОСОБА_1 , інші зібрані у справі докази є логічними та послідовними, узгоджуються між собою, зокрема письмові покази свідків не суперечать змісту протоколу, ознаки сп`яніння зазначені в такому протоколі, зафіксовані в рапорті поліцейського, а тому наявність ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 не викликають у апеляційного суду сумнівів. Зібрані у справі докази оцінені судом відповідно до вимог КУпАП на предмет належності, допустимості, достовірності та у своїй сукупності є достатніми для доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вищевказане також спростовує доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, а, навпаки, наполягав на його проходженні в медичному закладі, доказів зазначеного в матеріалах справи не міститься та ОСОБА_1 таких доказів суду не надав.

Твердження апеляційних скарг про те, що відеозапис з портативного відеореєстратора працівників поліції також не може вважатись належним і допустимим доказом, адже, всупереч вимогам ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Міністерством внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, вказаний відеозапис: 1) зроблено без розміщення на видному місці інформації про змонтовану/розміщену відеотехніку; 2) не є безперервним (з моменту початку спілкування з ОСОБА_1 до його завершення), є безпідставними, оскільки відповідно до відеозапису події озвучено поліцейським, що записи будуть долучені до матеріалів провадження. Зазначений відеозапис події відповідає вимогам ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Отже, надання поліцейським до суду доказів є виконанням покладеного на нього обов`язку і не свідчить про недопустимість таких доказів. Зазначений відеозапис стосується ОСОБА_1 , який на ньому зображений, та переданий до суду для розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо нього, а не третьої особи, а тому не потребує постановлення ухвали суду для надання цього відеозапису третій особі, оскільки він зроблений з метою забезпечення доказів у справі відповідно до ст. 251 КУпАП та не передавався третім особам з іншою метою. Вказаний відеозапис містить відомості, що підтверджують вчинене адміністративне правопорушення, а тому обґрунтовано судом взятий до уваги.

Інші доводи апелянтів мають формальний характер та спрямовані на ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, а будь-яких інших доказів щодо відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, матеріалами справи не знайшли свого підтвердження.

Таким чином, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та адміністративного правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП, а саме злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, апеляційний суд вважає необхідним апеляційні скарги залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисників Богемської Світлани Олександрівни, Григор`єва Михайла Ігоревича, залишити без задоволення.

Постанову Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 19 травня 2020 року стосовно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185, ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Н.І. Калініч