ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2020 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Давній В.П., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Вівчара Р.Г. на постанову судді Глибоцького районного суду Чернівецької області від 01.06.2020 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 01.06.2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає в АДРЕСА_1 , непрацюючого, - визнано винуватим у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185-10 та ч.2 ст.204-1 КУпАП і на підставі ст. 36 КУпАП накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок в дохід держави.

Згідно постанови суду, ОСОБА_1 29 травня 2020 року о 23 годині 55 хвилин на відстані 500 метрів від лінії державного кордону, в районні прикордонного знаку №836, що на території Глибоцької об`єднаної громади Глибоцького району Чернівецької області вчинив спробу незаконного перетину державного кордону з України в Румунію поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України, групою осіб спільно з ОСОБА_2 , чим порушив ст. ст. 9, 12 Закону України «Про Державний кордон України» від 04.11.1991 року, тим саме вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.204-1 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 намагався втекти з місця вчинення адміністративного правопорушення, під час затримання прикордонним нарядом, вчинив злісну непокору законному розпорядженню та вимозі працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, а саме на неодноразові заклики зупинитися не реагував, працівник ДПС здійснив шість пострілів вгору з пристрою для відстрілу гумових куль, тим саме вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185-10 КУпАП.

ЄУНСП: 715/1177/20 Головуючий у І інстанції: Маковійчук Ю.В.

Номер провадження: 33/822/288/20 Суддя-доповідач: Давній В.П.

Категорія: ст.204-1 ч.2 КУпАП

На вказану постанову суду надійшла апеляційна скарга від адвоката Вівчара Р.Г. в інтересах ОСОБА_1 , в якій він просить скасувати постанову суду, а провадження по справі закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185-10, ч.2 ст.204-1 КУпАП.

При цьому апелянт посилається на те, що в діях ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП. З письмових пояснень ОСОБА_1 також не вбачається, що він мав намір перетнути державний кордон, однак суд поклав цей доказ в підтвердження вини останнього. Вказує, що письмові пояснення відбиралися у ОСОБА_1 із застосуванням до нього фізичного та морального впливу. Під час особистого огляду у його підзахисного не було виявлено ніяких сигарет, що на думку апелянта свідчить про недостовірність письмових пояснень ОСОБА_1 . Вважає, що рапорт працівника поліції не може бути доказом по справі в розумінні ст.251 КУпАП. Також, звертає увагу на те, що ОСОБА_1 було затримано на відстані 500м. від кордону.

В судове засідання учасники даного провадження не з`явились, будучи належним чином повідомленні про час і місце розгляду справи. А тому апеляційний суд вважає, що судовий розгляд можливо провести за їх відсутності.

Що стосується клопотання адвоката Вівчара Р.Г. про відкладення розгляду справи через його хворобу, то апеляційний суд його залишає без задоволення, оскільки апеляційний суд обмежений процесуальним строком розгляду даної апеляції. Апеляційним судом, 06.07.2020р. було задоволено клопотання захисника Гавки М.Д. та відкладено розгляд справи на 09.07.2020р., тобто надано можливість скористатися правовою допомогою іншого адвоката. А тому, за умови належного повідомлення учасників провадження, їх неявка не є перешкодою для проведення судового розгляду без їх участі.

Розглянувши справу, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст.245, 278, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом. При підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, а при розгляді справи слід з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Апеляційним судом встановлено, що вказані вимоги закону при розгляді справи в районному суді були дотримані не в повному обсязі.

Допитаний в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185-10, ч.2 ст.204-1 КУпАП, не визнав та надав суду пояснення такого ж змісту, які містяться в поданій апеляційній скарзі, при цьому, не заперечував того факту, що його дійсно було затримано прикордонним нарядом в напрямку прикордонного знаку №836, що на території Глибоцької об`єднаної громади Глибоцького району Чернівецької області, на відстані 500 метрів від лінії державного кордону.

Як встановлено із даних матеріалів справи та протоколу про адміністративні правопорушення Зх РУ №328209 від 30.05.2020 року, ОСОБА_1 29 травня 2020 року о 23 годині 55 хвилин на відстані 500 метрів від лінії державного кордону, в районні прикордонного знаку №836, що на території Глибоцької об`єднаної громади Глибоцького району Чернівецької області вчинив спробу незаконного перетину державного кордону з України в Румунію поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України, групою осіб спільно з ОСОБА_2 (а.с.1).

Відповідно до протоколу адміністративного затримання та протоколу особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 30.05.2020 року громадянин ОСОБА_1 був затриманий, йому роз`яснені його права передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, а також зроблено відмітку про те, що під час огляду не було нічого виявлено та вилучено (а.с.2,3).

Із даних рапорту начальника групи дільничних інспекторів прикордонної служби ВІПС «Черепківці» Кутинського ОСОБА_3 від 30.05.2020 року вбачається, що під час несення служби ним приблизно о 23 год. 50 хв. 29.05.2020 року на напрямку 837 прикордонного знаку побачив рух невідомої особи. Побачивши його особа почала тікати, після неодноразових закликів особа не реагувала, після чого було здійснено 6 пострілів в гору. О 23год. 55 хв. 29.05.2020 року на відстані 500 метрів від лінії державного кордону, в районні прикордонного знаку №836, що на території Глибоцької об`єднаної громади Глибоцького району Чернівецької області було затримано ОСОБА_1 (а.с.4).

Із письмових пояснень ОСОБА_1 від 29.05.2020 року вбачається, що останній разом із ОСОБА_2 приїхали в с. Вовчинець до кордону, де через загороджувальний паркан перекинули 7 пачок цигарок. Після чого почали тікати, оскільки були помічені прикордонниками. (а.с.5)

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції, аналізуючи докази у справі, дійшов до помилкового висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, не завернув увагу на зміст складеного протоколу і наявності доказів відсутності його вини, а відтак прийшов до невірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 вищевказаного адміністративного правопорушення.

Відповідальність за ч.2 ст.204-1 КУпАП, настає за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню.

Допитаний в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 пояснив, що наміру перетинати державний кордон у нього не було. Про відсутність наміру перетнути державний кордон України, останній зазначав також у своїх письмових поясненнях від 29.05.2020 року.

Як убачається з письмових матеріалів справи та змісту постанови суду, висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП обґрунтовано рапортом працівника прикордонної служби, тобто фактично поясненнями зацікавленої особи, яка є працівником прикордонної служби. А тому на думку апеляційного суду, не може бути допустимим доказом вини ОСОБА_1 .

Що стосується протоколу про адміністративне правопорушення, протоколу про адміністративне затримання, протоколу особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 30.05.2020 року, то апеляційний суд вважає, що дані письмові докази не можуть бути прийняті судом до уваги в якості переконливих доказів доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з намаганням незаконного перетинання або вчинення спроби незаконного, умисного перетинання державного кордону України, оскільки вони підтверджують лише місце затримання ОСОБА_1 , що не заперечується ним самим, однак їх зміст не свідчить про спробу перетинання ОСОБА_1 групою осіб спільно з ОСОБА_2 державного кордону України, а тому посилання судді у постанові на них як на доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення є безпідставним.

Крім того, для наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП необхідно встановити наявність прямого умислу у особи, яка вчиняє вказане адміністративне правопорушення, однак такого умислу не було доведено.

Будь-яких інших переконливих доказів по даній справі, суду не надано та переконливо не спростовано пояснень ОСОБА_1 про те, що він не перетинав державного кордону та умислу на спробу перетинання державного кордону України не мав.

У відповідності до вимог ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Суд не уповноважений перекладати цей обов`язок на себе.

Таким чином, досліджуючи та оцінюючи всі надані по справі докази в їх сукупності, апеляційний суд вважає їх недостатніми для здійснення переконливих висновків, які поза розумним сумнівом доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП.

Враховуючи наведене, вважаю, що доводи апелянта частково знайшли своє підтвердження. А тому, апеляційний суд вважає, що відсутні правові підстави для притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ч.2 ст.204-1 КУпАП, а тому постанова суду в цій частині підлягає скасуванню, а справа закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В той же час, апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-10 КУпАП, підтверджується сукупністю наявних у справі доказів.

Згідно ч. 1 ст. 185-10 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею, полягає у вчиненні такого діяння: відкритої відмови виконати законне розпорядження чи вимогу військовослужбовця або працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні, або члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, який бере участь в охороні державного кордону України, а так само іншого умисного їх невиконання зазначених розпоряджень та вимог.

Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Зокрема, винність ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-10 КУпАП, доведена протоколом про адміністративне правопорушення ЗхРУ №328210 від 30 травня 2020 року, протоколом про адміністративне затримання від 29 травня 2020 року, протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів, рапортом начальника ВІПС «Черепківці» впс «Порубне», та письмовими поясненнями ОСОБА_1 .

Аналізуючи зібрані по справі докази, апеляційний суд вважає вірними висновки районного суду про те, що надані докази підтверджують факт намагання втекти з місця вчинення адміністративного правопорушення, під час затримання прикордонним нарядом, вчинення злісної непокори законному розпорядженню та вимозі працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону.

Отже, доводи викладені адвокатом Вівчаром Р.Г. у апеляційній скарзі, не дають підстав для скасування судового рішення в цій частині та не спростовують висновків суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-10 КУпАП, а тому апеляційну скаргу в цій частині необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.245, 247, 251, 252, 283, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Вівчара Р.Г., який діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Глибоцького районного суду Чернівецької області від 01.06.2020 року щодо ОСОБА_1 в частині притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.204-1 КУпАП - скасувати.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 в частині притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.204-1 КУпАП - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.185-10 КУпАП, постанову Глибоцького районного суду Чернівецької області від 01.06.2020 року залишити без змін.

Вважати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-10 КУпАП до покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду В.П. Давній