Номер провадження: 33/813/776/20
Номер справи місцевого суду: 947/8986/20
Головуючий у першій інстанції Борщов І.О.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2020 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: № 947/8986/20

Номер провадження: 33/813/776/20

Одеський апеляційний суд у складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- за участі секретаря судового засідання Бикової К.А.,

особи, які прийняли участь у розгляді справи:

- особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

- захисник адвокат Потапенко Євген Вікторович,

- потерпілий ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 15 травня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП,

встановив:

Вищезазначеною постановою суду ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів на строк 6 (шість) місяців. Стягнуто зі ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Відповідно до змісту постанови суду першої інстанції, 01.04.2020 близько 11.22 год., керуючи автомобілем Renault Kangoo, державний номерний знак ( НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Ільфа і Петрова, напроти буд. 23, в порушення п.10.1 Правил дорожнього руху України під час зміни напрямку руху, а саме здійсненні повороту праворуч, своєчасно не зайняв крайнього правого положення на проїзній частині для здійснення повороту праворуч, не впевнився в безпеці свого маневру, не надав дорогу автомобілю Mitsubishi L200, державний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався праворуч в попутному напрямку прямо, почав виконувати поворот праворуч не подаючи сигналу повороту показниками повороту, що призвело до зіткнення, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

За цим фактом співробітниками патрульної поліції стосовно водія ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 335719 від 05 квітня 2020 року за ст. 124 КУпАП України.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що згідно письмових пояснень потерпілого ОСОБА_2 , він 01.04.2020 близько 11.40 год. керував автомобілем Mitsubishi L200, державний знак НОМЕР_2 по вул. Ільфа і Петрова в м. Одесі. Раптово перед ним, майже, під прямим кутом опинився автомобіль Renault Kangoo, державний номерний знак ( НОМЕР_1 , який несподівано перед ним став повертати праворуч. Він не встиг вчасно загальмувати, а лише трохи відвернув кермо праворуч. Після чого сталося зіткнення.

Згідно диску з записом обставин ДТП вбачається, що ширина проїжджої частини дороги в місці ДТП дозволяла одночасний рух двох автомобілів в одному напрямку із дотриманням безпечного інтервалу. Водій автомобіля Renault Kangoo рухався ближче до лінії дорожньої розмітки, яка поділяє зустрічні напрямки руху, а водій Mitsubishi ближче до правого краю проїжджої частини дороги. Водій автомобіля Renault Kangoo, не вмикаючи показник правого повороту, несподівано круто повернув кермо праворуч, незважаючи, що з правого боку в попутному напрямку прямо рухався інший автомобіль Mitsubishi, що й призвело до зіткнення транспортних засобів.

Дослідивши надані матеріали справи про адміністративне правопорушення, диск з записом обставин ДТП, суд першої інстанції дійшов висновку про винуватість водія ОСОБА_1 у порушені ним правил дорожнього руху України, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, оскільки ОСОБА_1 , здійснюючи поворот праворуч, своєчасно не зайняв крайнього правого положення на проїзній частині для здійснення повороту праворуч, перед початком маневру не впевнилася в його безпеці, не врахував дорожньої обстановки та не надав переваги в русі транспортному засобу, який рухався в попутному напрямку прямо праворуч від нього. Саме неуважні та необережні дії водія ОСОБА_1 призвели до наслідків у виді пошкодження транспортних засобів.

Отже, беручи до уваги обставини ДТП та наслідки, які були спричинені внаслідок порушення «Правил дорожнього руху України», суд першої інстанції вважав, що необхідним і достатнім стягненням для правопорушника є накладення стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на вказаний вище строк.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувану постанову скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Апеляційна скарга обґрунтована, тим що судом першої інстанції не враховано факт відсутності обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, вчинення правопорушення з необережності, а також те, що до адміністративної відповідальності відповідач притягується вперше. Апелянт в апеляційній скарзі вказує на те, що внаслідок ДТП автомобілі отримали лише незначні механічні пошкодження, без заподіяння будь-якої шкоди життю чи здоров`ю водіїв.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 , його захисник адвокат Потапенко Є.В., підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги.

Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційного суду проти задоволення апеляційної скарги не заперечував.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, приходжу до таких висновків.

Згідно з положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення.

Зокрема, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 , у вчиненні правопорушення, при зазначених у постанові обставинах, підтверджується письмовими доказами, а саме даними, які містяться в: протоколом про адміністративне правопорушення, схемою місця ДТП, письмовими поясненнями водія ОСОБА_2 , диском з записом обставин ДТП тощо. Всі ці докази в сукупності допустимі, належні і достовірні, не мають суперечностей і доповнюють один одного. Тому вони кладуться в основу висновку про винуватість у ДТП саме водія ОСОБА_1 ..

Між тим апеляційний суд вважає, що при обранні виду і розміру адміністративного стягнення суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вимог закону, що потягло за собою необґрунтоване призначення адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів.

Відповідно до положень ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його провини, майновий стан, обставини, які пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Європейський суд з прав людини у справі "Скоппола проти Італії" від 17.09.2009 року зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. При цьому ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. "Справедливий баланс" має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе "індивідуальний надмірний тягар" (рішення у справі від 02.11.2004 р. "Трегубенко проти України").

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч. 2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, зокрема наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання та звільнення від нього тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

Зі змісту мотивувальної частини постанови не вбачається, що суд першої інстанції при накладенні стягнення врахував, характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його провини, майнове становище та обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

При цьому оскаржена постанова не містить посилань судді на фактичні обставини, зокрема суддею не був встановлений майновий та сімейний стан правопорушника, в оскарженій постанові не зазначено, яким чином це було враховано, та які обставини підтверджують вказані твердження.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що дослідження особи правопорушника відбулося лише формально, суддя при ухваленні рішення невмотивовано обрав вид стягнення, який передбачає позбавлення права керувати транспортними засобами.

Санкція ст. 124 КУпАП передбачає два альтернативних види адміністративних стягнень штраф та позбавлення права керувати транспортними засобами.

У випадках, коли санкція закону, по якому особа визнається винною, передбачає різні види стягнень, суддя при винесенні постанови повинен мотивувати застосування того або іншого виду стягнення.

Адміністративне правопорушення (проступок) - протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, що посягає на охоронювані законом суспільні відносини і за яку законодавством передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення характеризується низкою ознак: дія або бездіяльність, тобто діяння; діяння суспільно небезпечне; діяння протиправне; діяння винне; діяння каране.

При вирішенні питання про адміністративне стягнення, яке слід обрати ОСОБА_1 апеляційний суд враховує: відсутність обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення; вчинення правопорушення з необережності; до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 притягується вперше; відсутність саме умисної дії ОСОБА_1 під час скоєння вказаного адміністративного правопорушення; відсутність тяжких наслідків вказаного адміністративного правопорушення. Також апеляційний суд враховує, що вказані дії ОСОБА_1 не спричинили істотної шкоди громадським або державним інтересам.

За наявності таких обставин, позбавлення ОСОБА_1 права керувати транспортними засобами, на думку апеляційного суду, не можна визнати обґрунтованим.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про те, що є підстави для призначення ОСОБА_1 менш суворого адміністративного стягнення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у вигляді штрафу.

Згідно зі ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, за наслідками апеляційного розгляду суд апеляційної інстанції має право змінити оскаржувану постанову.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанова судді підлягає зміні в частині призначення адміністративного стягнення, з призначенням ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу.

Керуючись ст. ст. 8, 62 Конституції України, ст.ст. 7, 252, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Одеській апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 15 травня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП, змінити в частині накладення адміністративного стягнення.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) грн. 00 коп..

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду: А.П. Заїкін