КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Ігнатов Р.М., за участі:

секретаря судового засідання ? Бендюжик Ю.А.

особи, яка притягається до відповідальності ? ОСОБА_1

захисника ? Семеняки С.В.

представника потерпілої ? Негребецької Ю.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_2 та її представника ? адвоката Негребецької Ю.Е. на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 20.01.2020, -

В С Т А Н О В И В

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 20.01.2020 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП закрито за спливом строку накладення адміністративного стягнення.

Не погоджуючись з таким рішення суду потерпіла та її представник подали спільну апеляційну скаргу, в якій просять апеляційний суд поновити їм строк на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 20.01.2020, оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та закрити провадження по справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Обґрунтовуючи заявлене в межах апеляційної скарги клопотання про поновлення строку на звернення з апеляційними вимогами зазначають, що потерпіла ОСОБА_2 не повідомлялась судом про судове засідання на 20.01.2020, в якому судом було прийнято оскаржувану наразі постанову. Про існування постанови від 20.01.2020 дізнались випадково з інтернет ресурсу "Судова влада України" 05.02.2020, тоді як копія оскаржуваної постанови ані потерпілій ОСОБА_2 , ані її представнику не направлялась, при цьому сама постанова в ЄДРСР була опублікована лише 06.02.2020.

В обґрунтування апеляційних вимог потерпіла і її представник посилаються на те, що судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права, а саме закрито провадження у справі за спливом строку накладення адміністративного стягнення відповідно до ст. 38 КУпАП, без встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Від захисника Семеняки С.В. надійшли заперечення на апеляційну скаргу потерпілої та її представника, в яких захисник просить відмовити у задоволенні поданої потерпілою апеляційної скарги, а постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 20.01.2020 залишити без змін.

В запереченнях захисник вказує на відсутність в діях ОСОБА_1 вини, а точніше складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, на відсутність підстав для скасування оскаржуваної потерпілої постанови та зазначає, що п.7 ч.1 ст.247 КУпАП не містить вимог про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення та наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративне правопорушення.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 26.08.2018 о 09 год. 40 хв. водій ОСОБА_1 на перехресті вул. Антоновича-Федорова в м.Києві, керуючи автомобілем "Мерседес Бенз Спрінтер", д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив проїзд на заборонений (червоний) сигнал світлофору, не здійснивши зупинку автомобіля перед дорожньою розміткою 1.12 дод.2 (стоп-лінія) ПДР України, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем "Фольксваген", д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , що призвело до пошкодження вказаних транспортних засобів, чим водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.8.10 та п.8.7.3 "е" ПДР України.

Першочергово судом вирішено клопотання представника потерпілої ? адвоката Негребецької Ю.Е., заявлене в межах апеляційної скарги, про поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 20.01.2020.

Так, згідно ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Враховуючи те, що судом першої інстанції 20.01.2020 дану справу розглянуто за відсутності потерпілої і її представника і вони не повідомлялись судом про відповідну дату судового засідання про розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП на судове засідання 20.01.2020 після її повернення з експертної установи, якою проводилась судова транспортно-трасологічна та автотехнічна експертиза, про що свідчить відсутність будь-яких судових повідомлень, а також з огляду на ту обставину, що до існування і змісту постанови потерпіла ОСОБА_2 та її представник дізнались лише 05.02.2020 і 14.02.2020, тобто негайно і без жодних зволікань в межах десятиденного строку подали апеляційну скаргу, приходжу до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню для відновлення в правах потерпілої.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника потерпілої Негребецької Ю.Е. , яка підтримала свою апеляційну скаргу та просила суд її задовольнити, думку особи, яка притягається до відповідальності та його захисника, які заперечили проти поданої апеляційної скарги, зазначаючи, що їх повністю влаштовує рішення суду першої інстанції, заслухавши їх пояснення, відповіді на запитання суду, частково дослідивши письмові матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови місцевого суду в межах поданої апеляційної скарги, а також доводи апеляції, суд вважає апеляційні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, зважаючи на наступне.

Згідно ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, згідно п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Правила ч.2 ст.38 КУпАП визначають строки накладення адміністративного стягнення. Дана норма регламентує, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні ? не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій і четвертій цієї статті.

В той же час, в ст.23 КУпАП законодавець визначає, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Отже, в даній статті ( ст. 23 КУпАП), законодавець ототожнює адміністративне стягнення з мірою відповідальності, а не з заходом примусу, що застосовується від імені держави, як це наприклад закріплено в ч.1 ст.50 КК України.

Відтак, на думку суду апеляційної інстанції, існує невизначеність законодавства в питанні необхідності виконання судом ст.280 КУпАП при закритті провадження в справі про адміністративне правопорушення за витіком строку накладення адміністративного стягнення і як наслідок не відповідність критерію якості закону, на який неодноразово посилається у своїх Рішеннях ЄСПЛ.

Так, ст.284 КУпАП передбачає такі види постанов у справах про адміністративне правопорушення: 1) про накладення адміністративного стягнення, 2) про застосування заходів впливу, передбачених ст.24-1 цього Кодексу, 3) про закриття справи.

Тобто фактично, КУпАП навіть не визначає обов?язку суду визнавати особу винною в резолютивній частині постанови при прийнятті рішення у справі про адміністративне правопорушення. В свою чергу, ВСУ в одному із своїх листів адресованих місцевим та апеляційним судам, визнавав правильною практику місцевих судів, які перед накладенням адміністративного стягнення в межах, передбачених ч.2 ст. 38 КУпАП строків, спочатку визнавали особу винною.

Наразі, у постанові ВС КАС від 11.07.2018 ( справа №308/8763/15-а), який додано захисником особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , і знаходиться в матеріалах справи, зроблено висновок, що відповідно до пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, строків, передбачених статтею 38 КУпАП. При цьому наведена норма не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення. Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні . Таким чином, на думку колегії суддів Касаційного адміністративного суду Верховного Суду, при вирішенні питання про притягнення до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку .

Відповідно до ч.6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права .

Тобто, виходячи з даного висновку постає питання чи можна визнавати винною особу в скоєнні адміністративного правопорушення при закритті справи про адміністративне правопорушення за п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП, за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, а саме закриття справи за очевидно нереабілітуючих підстав і як ця норма співставляється з положеннями ст. 280 КУпАП . На думку колегії суддів КАС ВС викладеної в постанові від 11.07.2018 у справі № 308/8763/15-а, яка має враховуватися іншими судами при застосуванні таких норм права, особу не можна визнати винною постановою про закриття справи про адміністративне провадження навіть з нереабілітуючих підстав .

Цей сумнів висловлений і в апеляційній скарзі потерпілої ОСОБА_2 та її представника - адвоката Негребецької Ю.Е. в якій зазначено наступне :" нормами КУпАП прямо не передбачено необхідності визнання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення у випадку закриття провадження у справі" ( а.с. 191).

В цьому сенсі доречно згадати про Доповідь про верховенство права, схвалену Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні ( Венеція, 25-26 березня 2011 року), в IV розділі якої вказується на вісім "інгредієнтів" верховенства права, серед яких на першому місці зазначається - доступність закону ( в тому значенні, що закон має бути зрозумілим, чітким та передбачуваним), що в свою чергу є однією із запорук однакового його застосування .

Разом з тим, з поміж вказаного, слід виходити з того, що сплив строку накладення адміністративного стягнення, на відміну від відсутності в діях особи складу чи події адміністративного правопорушення, або ж вчинення особою дій в стані крайньої необхідності чи необхідної оборони, є очевидно нереабілітуючою підставою для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оскільки сплив строку накладення адміністративного стягнення є нереабілітуючою підставою для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, тоді як за приписами п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу, то за таких обставин хоча і особа в резолютивній частині постанови винною не визнається, але її вина у вчиненні адміністративного правопорушення при спливі строку накладення адміністративного стягнення презюмується.

А тому, з огляду на вказане, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення було дотримано вимог ст.ст.7, 38, 247, 284 КУпАП і правильно для з?ясування обставин справи призначено судову транспортно-трасологічну та автотехнічну експертизу, згідно висновку якої, який є допустимим доказом, в сукупності з іншими джерелами доказів, які містяться в справі, зазначено що в причинному зв?язку з виникненням даної ДТП знаходяться (перебувають) дії водія автомобіля Мерседес ОСОБА_1 , які не відповідають вимогам п.п.8.7.3. ґ), е), 8.10. ПДР. У даній дорожній обстановці з технічної точки зору причинний зв`язок між діями водія автомобіля Фольксваген ОСОБА_2 і виникненням даної ДТП - відсутній . Разом з тим, в подальшому судом було встановлено ту обставину, що строк накладення адміністративного стягнення у даній справі сплинув, що стало підставою для закриття розпочатого провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

До того ж в апеляційній скарзі представник потерпілої сама ставить під сумнів власні апеляційні вимоги стосовно того, чи можна визнати особу винною при встановлені обставини спливу строку накладення адміністративного стягнення.

Натомість, доводи заперечень захисника Семеняки С.В. на апеляційну скаргу потерпілої і її представника щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, суд вважає неспроможними.

Зокрема апеляційний суд наголошує, що відсутність складу адміністративного правопорушення є окремою, реабілітуючою підставою для закриття провадження у справі (п.1 ч.1 ст.247 КУпАП). Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 20.01.2020 хоч ОСОБА_1 і не визнано в резолютивній частині винним за ст.124 КУпАП, однак його винуватість в даному випадку презюмується, так як дане провадження було закрито судом за нереабілітуючою підставою.

А тому, оскільки ані ОСОБА_1 , ані його захисник своїм правом на апеляційне оскарження постанови від 20.01.2020 не скористались, то доводи заперечень останніх, в частині відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, не можуть бути взятими до уваги апеляційним судом з огляду на приписи п.7 ч.1 ст.294 КУпАП, а також виходячи з положень ч.7 ст. 294 КУпАП, відповідно до якої, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги .

Окрім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що заперечення подані на апеляційну скаргу потерпілої та її представника, в якій фактично міститься одна апеляційна вимога , - визнати в резолютивній частині постанови суду першої інстанції ОСОБА_1 винним за ст. 124 КУпАП .

Керуючись ст. 294, КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ

Клопотання потерпілої ОСОБА_2 та її представника ? адвоката Негребецької Ю.Е. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 20.01.2020 задовольнити, прийнявши апеляційну скаргу до розгляду.

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_2 та її представника ? адвоката Негребецької Ю.Е., залишити без задоволення, а постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 20.01.2020, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП закрито за закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП, ? залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.М. Ігнатов

Справа № 752/26781/18

Апеляційне провадження № 33/824/1241/2020

Суддя у першій інстанції - Шевченко Т.М.

Суддя в апеляційній інстанції - Ігнатов Р.М.