ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2020 року смт. Близнюкт

Суддя Близнюківського районного суду Харківської області Масло С.П., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Близнюківського ВП Лозівського ВП ГУНП в Харківській області у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм у відділі освіти, молоді та спорту Близнюківської РДА, паспорт серії НОМЕР_1 ,такого, що мешкає: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 01.06.2020 о 23 годині 00 хвилин, в смт. Близнюки по вул. Гонтаренко керував автомобілем ГАЗ 2410, д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що дійсно в той день керував автомобілем ГАЗ 2410 в смт. Близнюки по вул. Гонтаренко. На цій вулиці його зупинили працівники поліції. Причиною зупинки було те, що у нього на автомобілі в темну пору доби не освітлювався номерний знак. Потім працівники поліції ніби-то виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння та в присутності свідків достали технічних засіб «Драгер». На його вимогу надати документи на цей технічний засіб, поліцейські почали пояснювати свідкам, що він відмовляється пройти в установленому порядку огляд на стан сп`яніння. Проте, ОСОБА_1 зазначив, що не відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння, при цьому права йому не роз`яснювались та в медичний заклад проїхати йому також не пропонували.

В судовому засіданні захисник адвокат Павлюченко О.В. просила закрити провадження по справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, а також відповідно до п. 6 ч.1 ст. 247 КУпАП з підстав викладених у письмових поясненнях та у письмовому клопотанні.

Не зважаючи на невизнання ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, факт правопорушення підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення від 01.06.2020 серії ДПР18 № 444471 з якого вбачається, що він був складений в присутності двох свідків, підтверджуючими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з яких вбачається, що ОСОБА_1 в їх присутності пропонували працівники поліції продути в «Драгер» та пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, на що він відповів відмовою. Також з пояснень свідків вбачається, що ОСОБА_1 відмовився отримувати копію протоколу та йому надавались документи на цей прилад.

У судове засідання не одноразово викликалися свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили. Враховуючи те, що свідки не з`являються в судові засідання з метою дотримання розумних строків розгляду справи, суд вважає, що потрібно взяти до уваги їхні письмові пояснення, що містяться в матеріалах справи.

Суд критично ставиться до зазначеної вище позиції ОСОБА_1 щодо не визнання вини, оцінюючи її як бажання уникнути встановленої законом відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, так як винність останнього підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні зазначених вище доказів, які є логічними, послідовними та узгоджуються між собою.

Згідно п. 2.5. ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Приймаючи до уваги викладене, роблю висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого:

- ч.1 ст. 130 КУпАП, в редакції чинній на момент вчинення правопорушення , а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 34 КУпАП обставини, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, відсутні.

Згідно ст. 35 КУпАП обставини, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, відсутні.

Відповідно до довідки з ІБ «ДАІ 2000» від 04.06.2020, ОСОБА_1 отримував посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 22.10.2016 року, яке було вилучене працівниками поліції під час складання протоколу.

При накладенні стягнення суддя враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, та вважає накласти адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст.40-1КУпАП підлягає стягненню з особи, щодо якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, судовий збір в розмірі, передбаченому п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Позиція ОСОБА_1 та його захисника щодо порушення процедури огляду на стан сп`яніння в тій частині, що йому в присутності свідків ніхто не пропонував пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, він не відмовся продути в «Драгер», йому не роз`яснювались права та не надавались документи на «Драгер», судом відхиляється, оскільки суперечить сукупності досліджених доказів. Так, письмовими пояснення двох свідків підтверджується, що ОСОБА_1 в їх присутності пропонували працівники поліції продути в «Драгер» та пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, на що він відповів відмовою. Також з пояснень свідків вбачається, що ОСОБА_4 надавались документи на прилад «Драгер». Крім того, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 в голос були прочитані його права, про що міститься відповідна відмітка.

Позиція захисника про те, що в протоколі зазначені обставини, які не відповідають кваліфікації ч.1 ст. 130 КУпАп, а саме зазначено, що ОСОБА_1 керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння відхиляється судом, оскільки обставини інкримінованого адміністративного правопорушення чітко відповідають кваліфікації ч.1 ст. 130 КупАп, яка передбачає відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Не зазначення в протоколі про те, чи притягувалась особа до адміністративної відповідальності, не впливають на висновки суду щодо встановлення вини у скоєнні адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим цій частині доводи захисника також відхиляються.

Доводи захисника про відсутність в матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, як підставу для визнання порушеної процедури порядку огляду на стан сп`яніння, судом також відхиляються оскільки відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 № 1452/735, вищенаведене направлення складається у разі проведення огляду в закладі охорони здоров`я. Натомість згідно матеріалів справи ОСОБА_1 відмовився проходити огляд в медичному закладі, тобто в даному випадку складання такого направлення не вимагається.

Щодо клопотання захисника про закриття провадження по справам на підставі п.6 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Близькі за змістом положення містяться у частині 2 ст.4 КК України, відповідно до якої кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінальні правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Зазначені положення кореспондуються з положенням ч.2 ст.58 Конституції України, згідно з якою ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Суд зазначає, що є три види дії нормативного акту: пряма дія, зворотна дія (ретроактивна), переживаюча дія (ультраактивна).

Виходячи із цих положень до осіб, які до 01.07.2020 року вчинили керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість, реакції або інші дії, виключені із ст.130 КУпАП, має бути застосовано закон, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення.

У свою чергу, стаття 8 КУпАП передбачає, що закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчиненні до видання цих законів. Закони, які встановлюються або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Аналогічні положення містяться у ч.2 ст.5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Проте, підстава для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачена п.6 ч.1 ст.247 КУпАП, також відсутня. Згідно з цим пунктом провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі скасування акту, який встановлює адміністративну відповідальність. В цьому пункті йдеться про випадки скасування акту, яким встановлено адміністративну відповідальність, натомість у результаті внесення змін до ст.130 КУпАП юридична відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або інші дії, виключені зі ст.130 КУпАП, була не скасована, а навпаки посилена.

Отже, на підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вищенаведеного клопотання захисника.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 249, 251, 252, 280, 283, 284, 285, 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на останнього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Штраф підлягає оплаті у 15-денний строк (Призначення платежу: 21081300; протокол серії ДПР18 № 444471; отримувач ГУК Харківськ обл./Харківобл/21081300, банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), рахунок отримувача UA0020001, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37874947).

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок (отримувач коштів ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Харківського апеляційного суду через Близнюківський районний суд Харківської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Суддя С.П. Масло

08 липня 2020 року