Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/182/20
Головуючий у суді І-ї інстанції Майданніков О. І.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Іванов Д. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2020 року м. Кропивницький

Суддя Кропивницького апеляційного суду Іванов Д.Л., при секретарі судового засідання Рябко А.Ю., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 його захисника-адвоката Грейніса В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому в порядку апеляційного перегляду адміністративну справу за апеляційною скаргою адвоката Грейніса В.О. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09 квітня 2020 року в справі про притягнення:

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 поставлено за провину порушення вимог п.2.5 ПДР України, яке виразилось у тому, що він 08.02.2020 року о 03.10 год. керував автомобілем «Volkswagen Jetta», реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Гагаріна в м. Кропивницький з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці і, у присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного пристрою алкотестеру «Драгер» та у медичному закладі.

При таких обставинах, постановою судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09 квітня 2020 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Рішення суду мотивовано тим, що вина ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення повністю підтверджується наявними у справі письмовими доказами, показаннями свідків та відеозаписом обставин події.

У апеляційній скарзі захисник-адвокат Грейніс В.О. в інтересах ОСОБА_1 просить поновити пропущений з поважних причин строк на апеляційне оскарження, постанову судді районного суду скасувати, а провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушення, передбачених ч.1 ст. 130 КУпАП.

Зокрема зазначає, про неповноту та необ`єктивність судового розгляду, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам цієї справи, які на думку ОСОБА_4 свідчать про те, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, а оформлення працівниками поліції стосовно нього протоколу за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, було явно незаконним.

Стверджує, що керував автомобілем ОСОБА_1 його знайомий ОСОБА_5 , якого працівники поліції не зупиняли, ОСОБА_1 не був своєчасно та належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, згоду на отримання повісток засобами телефонного зв`язку - не давав.

Адвокат вважає, що суд формально розглянувши справу, без передачі її за підсудністю на розгляд до Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області, тим самим допустив порушення права на захист ОСОБА_1 та обмежив доступ до справедливого правосуддя.

З`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Грейніса В.О., які підтримали апеляційну скаргу і просили суд її задовольнити, показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , перевіривши матеріали адміністративної справи, вважаю, що апеляційна скарга адвоката Грейніса В.О. в інтересах ОСОБА_1 задоволенню не підлягає за таких підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи копія постанови направлена ОСОБА_1 13 квітня 2020 року, апеляційна скарга подана адвокатом 24 квітня 2020 року.

Таким чином, строк на апеляційне оскарження постанови районного суду від 09 квітня 2020 року, для забезпечення права ОСОБА_1 на захист та справедливий суд слід поновити.

Згідно ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. ст.245,251,252,280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

За змістом ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій зобов`язаний на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За змістом положень ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Згідно з вимогами п.п 6, 7 Розділу 1 Інструкції 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Із аналізу наведених вимог законодавчих актів слід зробити висновок, що огляд на визначення перебування особи, яка керує транспортним засобом, в стані алкогольного сп`яніння має бути проведеним поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, виключно у присутності двох свідків, і тільки у разі відмови особи від проходження такого огляду або незгоди із результатами такого огляду, лікарем закладу охорони здоров`я.

Працівники поліції при встановленні порушення та складанні протоколу про адміністративне правопорушення повинні неухильно дотримуватись Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України "Про національну поліцію", інструкцію (затвердженої Наказом МВС України 07 листопада 2015 року N 1395, зареєстрованої в МЮ України 10 листопада 2015 р. за N 1408/27853) з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, в якій в розділі IX викладені особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В даному випадку, факт того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 320083 від 08.02.2020 року, який підписаний та вручений ОСОБА_1 , при цьому останній від дачі пояснень відмовився ( а.с 1); поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які долучені до протоколу, про те, що ОСОБА_1 у їх присутності відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі (а.с.3,4); відеозаписом обставин події, на якому чітко зафіксовано, як ОСОБА_1 після зупинки вийшов з автомобіля і через деякий час на пропозицію працівника поліції, у присутності двох свідків відмовляється пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», а також у медичному закладі (а.с. 6).

При таких обставинах, апеляційний суд приходить до висновку про те, що дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані правильно, а його винуватість у вчиненні даного правопорушення, повністю підтверджується сукупністю наявних у справі, належних та допустимих доказів, які узгоджуються між собою і сумнівів у їх достовірності не викликають.

Крім того вважає, що необ`єктивність та невідповідність висновків суду фактичним обставинам цієї справи, необґрунтованість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, у апеляційній скарзі констатується захисником та порушником з формальних причин, суб`єктивних та надуманих мотивів.

Так, під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_1 факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки, так і в медичному закладі не оспорює, виправдовуючись тим, що 08.02.2020 року приблизно о 03.10 год. автомобілем «Volkswagen Jetta» по вул. Гагаріна, що в м. Кропивницькому керував його знайомий ОСОБА_5 , який будучи попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання (ст. 384 КК України) пояснив, що після відпочинку у кафе-барі «Пахлава» він сів за кермо і поїхав разом з ОСОБА_1 у напрямку вул. Гагаріна, де біля одного з будинків зупинився, а за ним одразу ж під`їхав патруль поліції.

Свідок ОСОБА_5 також показав, що він постійно знаходився за кермом і з автомобіля не виходив, його особу ніхто не встановлював і посвідчення водія, якого у нього не було, не перевіряв.

Після ретельного перегляду наявного у справі відеозапису, допиту ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_5 та працівника поліції ОСОБА_6 , який будучи попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань ( ст. 384 КК України) в судовому засіданні у деталях розповів про всі обставини справи, приводи та підстави оформлення стосовно ОСОБА_1 протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд дійшов до висновку про те, що версія ОСОБА_1 та його захисника про керування автомобілем ОСОБА_5 , не знайшла свого об`єктивного підтвердження і по суті спростовується відеозаписом та показаннями самих фігурантів пригоди ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

Так, у процесі перегляду обставини, які зафіксовані на відео з камер працівників поліції, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 не оспорюють, не оспорюють що відпочивали у кафе-барі «Пахлава» з 01 до 03 год. і ОСОБА_1 вживав алкогольні напої, що заїхали у двір будинку по вул. Гагаріна і зупинилися у тупику, в той час як за ними рухався патруль поліції з увімкненими проблисковими маячками, що ОСОБА_1 зачинив двері автомобіля саме з сторони водія.

Більш того, на відео чітко зафіксовано як після роз`яснень інспектором поліції причин зупинки автомобіля, прав та обов`язків, ОСОБА_1 демонстративно та впевнено відмовляється у присутності свідків від продуття алкотесту та проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, при цьому причини своєї відмови взагалі не пояснює, після оформлення перевіряє та перечитує протокол, розписується, від дачі пояснень відмовляється та на камеру стверджує, що ніяких претензій до працівників поліції не має, а ОСОБА_5 , який нібито керував автомобілем замість ОСОБА_1 на жодному файлі відеозапису не фігурує і сам ОСОБА_1 про його взагалі не згадує.

Тобто, апеляційний суд переконавшись у неправдивості показань ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_5 , вважає, що ОСОБА_1 у такий спосіб намагається через призму нібито допущених судом процесуальних порушень та помилок поліцейських різними способами, виправдати свої протиправні дії та уникнути справедливого покарання за скоєне.

В статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»(ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

У рішенні по справі «О Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.

Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги адвоката Грейніса В.О. про незаконність притягнення його підзахисного до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, відсутність у матеріалах справи достовірних доказів та необґрунтованість судового рішення, не знайшли свого об`єктивного підтвердження, під час перегляду справи судом апеляційної інстанції, а тому законні підстави для скасування постанови судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09 квітня 2020 року стосовно ОСОБА_1 відсутні.

Будь-яких порушень законодавства, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду справи в суді першої інстанції, які тягнуть за собою безумовне скасування постанови судді районного суду, апеляційним судом не встановлено.

З урахуванням вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги адвоката Грейніса В.О. в інтересах ОСОБА_1 про те, що суддя, під час розгляду справи допустив однобічність та неповноту і неправильно оцінив наявні у справі докази, які на думку захисника не можуть бути належними та допустимими є безпідставним та необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 при бажанні, для того, щоб спростувати всі звинувачення у керуванні автомобілем на підпитку без посвідчення водія, міг і мав право простими, елементарними способами, на місці зупинки довести, що автомобілем керує інша особа.

Також ОСОБА_1 , знав про те, що його справа розглядається в суді, отримавши по його заяві СМС повідомлення, а також рекомендовані листи ( а.с. 5, 12 -15, 20-23 ) мав право та можливість з`явитись в судове засідання, дати пояснення, представити додаткові докази, спростувати доводи іншої сторони та довести переконливість своїх вимог.

Однак ОСОБА_1 своїм правом не скористався з суб`єктивних підстав та надуманих мотивів, а тому порушення його права на захист констатується адвокатом у апеляційній скарзі формально.

Керуючись ст. 245, 251, 280, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити адвокату Грейнісу В.О. в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09 квітня 2020.

Апеляційну скаргу адвоката Грейніса В.О. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09 квітня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Д. Л. Іванов