Номер провадження: 33/813/118/20
Номер справи місцевого суду: 494/1002/19
Головуючий у першій інстанції Дєтков О. Я.
Доповідач Кравець Ю. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді Кравця Ю.І, за участю секретарки судового засідання Гасанової Л.Я.к., за участю прокурора відділу прокуратури Одеської області Ляховченка І.А., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , її захисника - адвоката Волкова Олександра Леонідовича, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Березівського районного суду Одеської області Дєткова О.Я. від 25.10.2019 року,

встановив

Зазначеною постановою суду ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , депутата Березівської міської ради Одеської області, притягнуто до відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_1 , яка є депутатом Березівської міської ради Одеської області, відповідно до протоколу десятої сесії міської ради була присутня 15.11.2018 року на засіданні сесії, на якому було винесено на розгляд заяви мешканців Березівської ОТГ щодо надання їм дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земель в натурі з передачею земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства. В зазначеному списку мешканців знаходився член сім`ї ОСОБА_1 - її чоловік - ОСОБА_2 . Депутат ОСОБА_1 прийняла участь у голосуванні щодо суті заяви чоловіка, однак у встановленому законом порядку не повідомила про наявність у неї реального конфлікту інтересів, чим скоїла правопорушення, пов`язане з корупцією, за яке передбачена відповідальність за ч.1 ст.172-7 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначила, що не погоджується з оскарженою постановою суду та вважає її незаконною та необґрунтованою, посилаючись при цьому на те, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, протокол складено незаконно, оскільки нею не вчинялись і не приймались рішення в умовах конфлікту інтересів, суд першої інстанції на час винесення оскаржуваної постанови не взяв до уваги, що Департамент захисту економіки Національної поліції України ліквідовано, станом на час слухання справи представника вказаного Департаменту не було, участі у справі він не приймав і не міг приймати, у зв`язку з чим вона не могла реалізувати свої права та задавати питання в суді першої інстанції особі, яка складала протокол. Суд також не прийняв до уваги, що вона повідомила про конфлікт інтересів, проте не знала, що у матеріалах десятої сесії Березівської міської ради Одеської області від 15.11.2018 року її заява не була відображена, оскільки з вказаними матеріалами, з Протоколом і рішенням десятої сесії Березівської міської ради Одеської області не ознайомлювалася, не приймала участь у голосуванні, протокол десятої сесії Березівської міської ради Одеської області щодо ОСОБА_2 носить відмовний характер, хоча у рішенні вказаної сесії зазначено протилежне, у зв`язку з чим, апелянт просить визнати зазначені докази неналежними.

За наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 просить скасувати постанову Березівського районного суду Одеської області, провадження у справі закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 та її захисника - адвоката Волкова О.М., які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Положеннями ст.252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.1 ст.172-7 КУпАП, відповідальність настає за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів. Диспозиція цієї статті є бланкетною і лише описує безпосередньо саме правопорушення, але для повного визначення ознак цього правопорушення відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які визначають правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень.

Визначення терміну «правопорушення, пов`язаного з корупцією», про який йдеться мова у главі 13-А КУпАП, міститься у ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» і є діянням, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч.1 ст.3 Закону, за яке законодавством України встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Вимоги щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів містить розділ V Закону України «Про запобігання корупції», зокрема ст. 28, яка зобов`язує осіб, зазначених у п. 1 і 2 ч.1 ст.3 цього Закону: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - НАЗК чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів, а бланкетна диспозиція ч.1 ст.172-7 КУпАП відсилає до Закону України «Про запобігання корупції» і кореспондується з ч.1 ст.28 цього Закону, яка у свою чергу передбачає конкретні зобов`язання.

Положенням ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» визначено перелік суб`єктів, на яких поширюється дія цього Закону.

У відповідності з вимогами ч.1 ст. 14 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» особи, зазначені у п. 1 та п. п. «а, б» п.2 ч.1 ст.4 цього Закону зобов`язані вживати заходів щодо недопущення будь - якого можливого виникнення конфлікту інтересів; невідкладно в письмовій формі повідомити безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Крім того, у примітці другої до ст. 172-7 КУпАП зазначено, що у цій статті під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.

Приватний інтерес - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Згідно п.п. «б» п.1 ч.1 ст.4 цього Закону, суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення є народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутати місцевих рад.

Відповідно до ч.1 ст.49 Закону України «Про місцеве самоврядування» повноваження депутата ради починаються з моменту офіційного оголошення відповідною територіальною виборчою комісією на сесії ради рішення про підсумки виборів та визнання повноважень депутатів і закінчуються в день першої сесії ради нового скликання. Повноваження депутата можуть бути припинені достроково у випадках, передбачених законом.

Частина 2 вказаної статті передбачає, що депутат представляє інтереси всієї територіальної громади, має всю повноту прав, що забезпечують його активну участь у діяльності ради та утворюваних нею органів, несе обов`язки перед виборцями, радою та її органами, виконує їх доручення. Депутат, крім секретаря ради, повинен входити до складу однієї з постійних комісій ради.

Відповідно до ч.4 ст. 49 Закону України «Про місцеве самоврядування», депутат зобов`язаний брати участь у роботі сесій ради, засідань постійної та інших комісій ради, до складу яких його обрано.

Відповідно до ч.1 ст.59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова, секретар, депутат сільської, селищної, міської ради, голова, заступник голови, депутат районної, обласної, районної у місті ради бере участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідною радою за умови самостійного публічного оголошення про це під час засідання ради, на якому розглядається відповідне питання.

Згідно ч.2 ст.35 Закону України «Про запобігання корупції», у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом. Про конфлікт інтересів такої особи може заявити будь - який інший член відповідного колегіального органу або учасник засідання, якого безпосередньо стосується питання, що розглядається. Заява про конфлікт інтересів члена колегіального органу заноситься в протокол засідання колегіального органу. У разі якщо неучасть особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу, у прийнятті рішень цим органом призведе до втрати правомочності цього органу, участь такої особи у прийнятті рішень має здійснюватися під зовнішнім контролем. Рішення про здійснення зовнішнього контролю приймається відповідним колегіальним органом.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , будучи депутатом Березівської міської ради Одеської області та відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», будучи суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення, як депутат сільської ради, не дотрималась зазначених вимог закону, при вирішенні питання про надання її чоловіку ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та не повідомила про наявність конфлікту інтересів у встановленому законом порядку.

При цьому, доводи ОСОБА_1 про те, що вона не приймала участі у голосуванні, не спростовують наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 , будучи присутньою при розгляді заяви ОСОБА_2 , який є її чоловіком, про надання йому дозволу на розроблення технічної документації з передачею земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, не повідомила про наявність у неї реального конфлікту інтересів, чим порушила вимоги ст. 28, 35 Закону України «Про запобіганні корупції» та вчинила правопорушення, пов`язане с корупцією, передбачене ч.1 ст. 172-2 КУпАП.

Апеляційний суд відхиляє посилання ОСОБА_1 та її захисника у судовому засіданні щодо підроблення протоколу десятої сесії Березівської міської ради Одеської області від 15.11.2018 року з підстав невідповідності зазначеній у ньому кількості присутніх при голосуванні депутатів з кількістю осіб, які приймали участь у голосуванні, оскільки згідно витягу з зазначеного протоколу (а.с.20-23), участь у голосуванні при розгляді питання щодо надання земельної ділянки ОСОБА_2 приймали участь всі присутні депутати у кількості 24 особи та міський голова, який відповідно до п.8 ч.4 ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» бере участь у голосуванні під час пленарних засідань сесії, хоча і не входить до складу депутатського корпусу.

Більш того, згідно пояснень ОСОБА_1 , вона, наголошуючи на тому, що протокол сесії є підробленим, вона не скористалася своїм правом на його оскарження чи внесення до нього відповідних змін.

Також апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги стосовно того, що станом на час слухання справи Департамент захисту економіки Національної поліції України, уповноважена особа якого складала протокол відносно ОСОБА_1 , ліквідовано, а тому постанова суду не є легітимною, оскільки протокол №739 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією відносно ОСОБА_1 було складено 29.08.2019 року уповноваженим на час складання органом, рішення якого, не зважаючи на його подальшу ліквідацію, не були скасовані, а тому суд першої інстанції правомірно його розглянув та вважав за належний доказ у справі.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що суд не прийняв до уваги, що вона повідомила про конфлікт інтересів, спростовані самою ОСОБА_1 , яка в судовому засіданні апеляційного суду підтвердила те, що дійсно не повідомляла уповноважений орган про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП.

Адміністративне стягнення накладено районним судом на ОСОБА_1 у відповідності з вимогами ст. 33 КУпАП та в межах передбачених санкцією ч.1 ст. 172-7 КУпАП.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами, підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, а тому постанова районного суду є законною та обґрунтованою, в зв`язку з чим не вбачає підстав для її зміни або скасування.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невизнання своєї вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити провадження у справі

3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;

4) змінити постанову.

Керуючись ст. ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Березівського районного суду Одеської області від 25.10.2019 року, якою ОСОБА_1 притягнута до відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП та на неї накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її постановлення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Ю.І.Кравець