Справа № 206/1813/20
Провадження № 3/206/892/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2020 року суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська Грицаюк Н.М., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 за ст. 44-3, ст. 173, ст. 185 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

В Самарський районний суд м. Дніпропетровська надійшли адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 за ст. 44-3, ст. 173, ст. 185 КУпАП, які постановою судді були об`єднані в одне провадження.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ГП №520237 зазначено, що 22.04.2020 року приблизно о 23-26 год. ОСОБА_1 за адресою: м. Дніпро, вул. Новгородська,15 перебував у громадському місці без вдягнених засобів індивідуального захисту, зокрема респіратора або захисної маски, у тому числі виготовлених самостійно, чим порушив пп.1 п. 2 постанови КМУ від 11.03.2020 року за №211.

Також він 22.04.2020 року приблизно о 23-26 год. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння у громадському місці біля будинку №15 по вул. Новгородська у м. Дніпро висловлювався нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_2 та перехожих, чим порушив громадський порядок і спокій громадян, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 173 КУпАП.

Крім того, 22.04.2020 року о 23-30 год. в м. Дніпро по вул. Новгородська біля будинку №15 ОСОБА_1 перебуваючи у п`яному вигляді у громадському місці висловлювався нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_2 та перехожих. На законну вимогу командира взводу №2 роти №3 батальйону №2 УПП в Дніпропетровській області ДПП старшого лейтенанта Папета А. ОСОБА_3 . припинити правопорушення, а саме: припинити висловлюватись нецензурною лайкою ОСОБА_1 не відреагував, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

ОСОБА_1 до суду не з`явився.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 враховую те, що останній був належним чином повідомлений (розписався в протоколі в графі ознайомлений з часом та місцем розгляду справи) та шляхом направлення поштового повідомлення по виклик у судове засідання.

Привід про його доставку в судове засідання виконаний не був.

Вважаю, що ОСОБА_1 був судом належним чином повідомлений, оскільки письмові виклики без виконання на адресу суду за будь-яких підстав повернуті не були.

Крім того до суду не надходили заяви або клопотання ОСОБА_1 про неможливість розгляду справи за його відсутності.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки (див., mutatismutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N 50966/99 від 14.10.2003).

За вказаних обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що ОСОБА_1 не з`явився в судове засідання, тобто добросовісно не виконував процесуальні обов`язки, вважаю можливим розгляд справи здійснювати у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст.ст.245, 246, 252, 256, 268, 280, 283 КУпАП, суддя при розгляді справи розглядає всі питання факту і права, але в межах порушеного провадження, дотримуючись принципів судочинства та здійснення правосуддя, коли висновки судді не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви вини тлумачаться на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим докази повинні бути оцінені суддею на їх достатність для достовірних і безперечних висновків про скоєний на принципах забезпечення доведення вини за ст.129 Конституції України, і визнання провини згідно зі ст.252 КУпАП не може мати наперед встановленої сили.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Згідно до вимог ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення повинна ретельно з`ясувати характер правопорушення та правильно кваліфікувати дії винної особи. У протоколі мають бути зазначені обставини, які свідчать про наявність адміністративного проступку та його характер, а також, обставини, що характеризують особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки протокол є підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення. Від того, чи правильно він складений, залежить своєчасність, правильність розгляду за суттю справи про адміністративне правопорушення та обґрунтованість застосування стягнення.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Практика Європейського суду з прав людини показує, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

У якості доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП суду надані: протокол серії ГП №520237 від 23.04.2020 року та рапорт працівника поліції від 22.04.2020 року, викладений у формі висновку.

В розумінні правової позиції висловленої у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 року №489/4827/16а вбачається, що свідчення службової особи інспектора патрульної поліції не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху, тому і рапорт, викладений у формі висновку, що складений поліцейським взводу №2 роти №3 батальйону №2 УПП в Дніпропетровській області ДПП старшим лейтенантом Папета А.К. не можна вважати доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Будь-яких інших доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП суду не надано.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

У відповідності до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Незважаючи на викладене та на вимоги ч.2 ст.251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, який визначає межі судового розгляду і є доказом у справі, всупереч вимог ст.256 КУпАП та диспозиції ст.44-3 КУпАП, не містить відомостей щодо вчинення ОСОБА_1 вищевказаного адміністративного правопорушення.

Таким чином, під час судового розгляду справи не знайшло свого підтвердження належними та достовірними доказами те, що ОСОБА_1 було вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП.

Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, в справі відсутні об`єктивні і належні докази, які б підтверджували наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, в діях ОСОБА_1 , у зв`язку з чим провадження по справі в цій частині підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Разом із тим, знайшла своє підтвердення провина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.. 173, ст. 185 КУпАП, що зокрема підтверджується наступними доказами:

-протоколами про адміністративне правопорушення Серія ГП296720 від 22.04.2020 року та Серія ГП №520236 від 23.04.2020 року;

-заявою потерпілого ОСОБА_2 ;

-письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 ;

-рапортом викладеним у формі висновку, складеного поліцейським взводу №2 роти №3 батальйону №2 УПП в Дніпропетровській області ДПП старшим лейтенантом Папета А.К.

Згідно зі ст. 36 КУпАП України, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Відповідно до ст. 173 КУпАП відповідальність за дане правопорушення наступає за дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Відповідно до ст. 185 КУпАП відповідальність за дане правопорушення наступає за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Таким чином, з урахуванням викладеного, враховуючи характер вчинених правопорушень, особу правопорушника, ступінь вини, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173 та ст. 185 КУпАП і вважаю за необхідне з метою виправлення правопорушника і недопущення в подальшому подібних правопорушень, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, підвергнути останнього адміністративному стягненню у вигляді штрафу із урахуванням положень ст. 36 КУпАП.

Також, відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», враховуючи результат розгляду даної справи, з ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Керуючись п.1 ч. 1 ст.247, ст.ст. 283,284 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по адміністративній справі в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 44-3КУпАП закрити, в зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Визнати винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.173, ст. 185КУпАП, та на підставі ст. 36 КпАП України накласти на нього стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 8 (восьми) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 136 (сто тридцять шість) грн..

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом 10-ти днів з дня винесення постанови.

Суддя Н.М. Грицаюк