ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2020 Справа №607/8182/20

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Грицай К.М., за участю адвоката Базан Д.Д., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

що проживає по АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції надійшли в суд матеріали адміністративної справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ознаками ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №268129 від 14.05.2020 року, 14.05.2020 року о 09 год. 20 хв. в м. Тернополі по вул. Глиняна,15 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ЗАЗ-ДЕУ», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме звужені зіниці, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя або неприродна блідість, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в КНП «ТОМЦСНЗ`ТОР водій категорично відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 у судовому засіданні своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, пояснивши суду, що 14.05.2020 року, близько 09 год. 20 хв., він керував транспортним засобом «ЗАЗ-ДЕУ», д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Гайова, де його зупинив працівник поліції та вказав, що на телефон 102 надійшло повідомлення від якогось громадянина, що цим автомобілем керує особа, яка перебуває в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння та відразу запропонував йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння. Через деякий час приїхали інші працівники поліції, які вказали, що в нього є ознаки наркотичного сп`яніння, також запропонували йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, хоч жодних ознак, про які вони вказали, в нього не було, він не вживав наркотичних засобів та не керував транспортним засобом в стані сп`яніння. Він не відмовлявся на пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння, про що наголошував працівникам поліції, проте, вони проігнорували його слова, свідкам сказали, що його поведінка свідчить про відмову пройти огляд на стан сп`яніння та склали протокол про адміністративне правопорушення. Вказує, що докази його вини відсутні, тому просить суд закрити провадження у справі.

Адвокат Базан Д.Д. в судовому засіданні просила справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ознаками ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадженням закрити у зв`язку із відсутністю доказів його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки була відсутня законна підстава для зупинки транспортного засобу, крім того ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, а попросив дати йому декілька хвилин для здійснення дзвінка, проте, працівниками поліції була розцінена така його поведінка як відмова від проходження огляду, незважаючи на те, що словесно він пояснив протилежне, а будь-які сумніви у доведеності вини тлумачаться на користь особи.

Частина перша статті 130 КУАП передбачає адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2«Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою КМ України від 17 грудня 2008 р. № 1103 із наступними змінами, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану,установленими МОЗ і МВС.

Відповідно до п. 2, 3розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 09.11.2015 року за №1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є : наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Статтею 251 КУпАП визначено, що є доказами в справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення.

На підставі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про

адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд при розгляді справи з`ясовує, чи було вчинено адміністративне правопорушення в межах змісту протоколу про адміністративне правопорушення та викладених у ньому обставин, передбачених ст.256 КУпАП.

Суд, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення ДПР18 №268129 від 14.05.2020 року встановив, що даний протокол містить суперечності, де вказано, що виявлені у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння, зокрема: почервоніння обличчя або неприродна блідість, що є взаємовиключним. Також, не зазначено дій водія щодо ухилення від огляду на стан сп`яніння.

Крім того, оглядом матеріалів відеофіксації з нагрудних камер працівників поліції 000039, 000091, підтверджено пояснення ОСОБА_1 про те, що працівник поліції відразу після зупинки транспортного засобу запропонував йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, не встановивши таких ознак.

Також, матеріалами відео фіксації 000108 зафіксовано, що ОСОБА_2 усно вказав, що він не відмовляється пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі.

Письмові пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 суд не бере до уваги як належні, оскільки даними письмовими поясненнями свідків не підтверджено підстав для проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння чи виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння та спростовані іншими доказами.

Чинне законодавство пов`язує відповідальність за відмову від проходження водія від освідчення на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, встановлену ст.130 КУпАП, лише за наявності обов`язкових для цього складових правопорушення, а саме за керуванням такою особою транспортним засобом та наявності підстав для такого огляду, а саме: ознак такого сп`яніння, тому сама по собі відмова від проходження огляду на стан сп`яніння за відсутності його ознак, не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.

Разом з тим, під час розглядусправи в судовому засіданні не було здобуто достатньо беззаперечних та належних доказів на підтвердження факту виявлення у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння та висловленої у категоричній формі його відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння поліцейським в присутності двох свідків з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП.

Також, суд вважає, що у зв`язку з виявленими суперечностями у протоколі не викладено суть та конкретні обставини правопорушення, підставі яких можна зробити однозначний висновок, які саме передбачені законом про адміністративну відповідальність дії вчинені даною особою та встановити об`єктивну сторону правопорушення.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст.62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції».

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, яка є нормою прямої дії, обвинувачення не може грунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу ч. 1 ст. ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Таким чином, наявні у справі докази, які безпосередньо досліджені в судовому засіданні, не підтверджують факт порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5 ПДР України та відповідно наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно із п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведене вважаю, що справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП слід провадженням закрити відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ст. 247, ст.ст. 130, 266, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ознаками ч. 1 ст. 130 КпАП України закрити, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяК. М. Грицай