Провадження № 3/761/3782/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2020 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Трубніков Андрій Володимирович, розглянувши матеріали, які надійшли з УПП в м.Києві ДПП НПУ, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого бариста у закладі «Coffee Style», зареєстрованого: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не є особою, звільненою від сплати судового збору, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу серії ГП №297211, 06.04.2020 року о 17 год. 52 хв. в м. Києві по вул. Щусєва, 22, ОСОБА_1 , який працює бариста у закладі «Coffee Style», готував та вів продаж кави, чим порушив вимоги п.п.8 п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211.

ОСОБА_1 у судовому засіданні надав пояснення про те, що він не є суб`єктом господарювання, а 06.04.2020 р. здійснював продаж кави як найманий працівник, на посаді бариста.

Суд, вивчивши наявні матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Так, за приписами ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясовується, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно з ч.1 ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

При цьому, підпунктом 8 пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211, (у редакції, чинній на дату складання протоколу), встановлено заборону з 12 березня 2020 року роботи суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення, крім роздрібної торгівлі продуктами харчування, пальним, засобами гігієни, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, засобами зв`язку, провадження банківської та страхової діяльності, а також торговельної діяльності і діяльності з надання послуг з громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за порушення вимог ст.44-3 КУпАП, тобто за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211.

Аналізуючи положення постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211, суд відзначає, що пп.8 п.2 вказаної постанови встановлено заборону роботи суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 не є суб`єктом господарювання, а є лише найманим працівником.

Частиною 2 ст.251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Однак до даного протоколу, на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, не було надано пояснень будь-якої особи, якій останній здійснив реалізацію (продаж) продуктів харчування з вказаного павільйону, тобто не допитано свідків.

Згідно приписів ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Враховуючи вищезазначене суд приходить до висновку, що в справі відсутні докази вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

При таких обставинах, суд вважає необхідним закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 44-3, 247, 251, 256, 280 КпАП України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення за ст. 44-3 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення,

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до Шевченківського районного суду м.Києва протягом 10 днів дня винесення постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана протягом 10 днів. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.В.Трубніков