Справа № 444/1373/20
Провадження № 3/444/793/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2020 року суддя Жовківського районного суду Львівської області Зеліско Р. Й., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Жовква Львівської області справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Жовківського відділення поліції Кам`янка-Бузького відділу поліції ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , виданий 17.08.2017 року органом 4628, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 24.05.2020 року о 04 год. 00 хв. в смт. Магерів, вулиця Жовківська, Жовківського району Львівської області керував автомобілем ВАЗ-2101, номерний знак НОМЕР_3 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що керуючи транспортним засобом ВАЗ-2101, номерний знак НОМЕР_3 , а саме відвозивши друзів додому, побачив автомобіль поліції. Перелякавшись, почав втікати, оскільки у нього немає посвідчення водія, тобто він не має право керувати транспортними засобами.

Йому вдалося обминути екіпаж поліції та вийшовши з автомобіля він почав втікати.

Він зміг уникнути затримання поліцейськими, як наслідок і не міг відмовлятися від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Судом було викликано для допиту в якості свідків членів екіпажу СРПП № 1 Жовківського відділення поліції Кам`янка-Бузького відділу поліції ГУНП у Львівській області.

Так допитаний поліцейський, яким складено протокол, ОСОБА_2 , в судовому засіданні показав, що екіпажем поліції було помічено автомобіль ВАЗ-2101 з неосвітленим заднім номерним знаком.

Було прийнято рішення його зупинити. Однак водій даного транспортного засобу намагався уникнути зіткнення та почав втікати.

Водій автомобіля, яким як встановлено в подальшому, виявився ОСОБА_1 вибіг із водійського місця та почав втікати, забравши із собою ключі від автомобіля, однак шляхом переслідування був затриманий.

В автомобілі ВАЗ-2101 перебувало ще декілька осіб в стані алкогольного сп`яніння по зовнішнім ознакам, а також був наявний алкоголь.

Водієві ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного засобу або в медичному закладі, на що ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків.

Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_1 , факт вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та його вина у цьому підтверджується зібраними доказами, а саме: 1) протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 027739 від 24.05.2020 року; 2) показами свідка, складача протоколу, поліцейського ОСОБА_2 в судовому засіданні; 3) письмовими поясненнями ОСОБА_3 , ОСОБА_4 від 24.05.2020 року, з яких вбачається, що ОСОБА_1 в їх присутності відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку з використанням технічного засобу "Drager" на місці зупинки та їхати в медичний заклад; 4) постановою про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 якою ОСОБА_1 визнано винним за керування транспортним засобом особою, яка не має право керування транспортними засобами.

Суд звертає увагу, що відомостей про те, що дана постанова оскаржена, скасована ОСОБА_1 суду не надно.

Суд не надає віри поясненням ОСОБА_1 , оскільки такі спростовуються наведеними вище матеріалами, крім того суд критично до таких ставиться, оскільки вважає, що такі спрямовані на уникнення відповідальності.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вина ОСОБА_1 полягає в тому, що він відмовився, будучи особою, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а тому його дії підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Обставин, які б обтяжували чи пом`якшували відповідальність ОСОБА_1 не встановлено.

Згідно Правил дорожнього руху водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Враховую, що ОСОБА_1 не має право керування транспортними засобами, оскільки не отримував посвідчення водія.

Призначаючи вид та міру стягнення правопорушнику, враховую відсутність обтяжуючих та пом`якшуючих відповідальність обставин, а також характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного правопорушення, особу ОСОБА_1 , який не працює, не має право керування транспортними засобами, оскільки не отримував посвідчення водія.

З врахуванням всіх у сукупності вище перелічених обставин, місця, способу вчинення правопорушення, так як адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами, приходжу до переконання, оскільки ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення на транспорті, що за своєю природою несе високий рівень суспільної небезпеки, так як транспорт є підвищеним джерелом небезпеки, з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення, на ОСОБА_1 необхідно накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за якою він притягається до адміністративної відповідальності, що буде достатнім та необхідним для його виправлення та запобіганню вчиненню ним в подальшому адміністративних правопорушень.

Такий вид стягнення як позбавлення права керування транспортними засобами не може бути застосований до ОСОБА_1 , оскільки він не мав такого права, так як не отримував посвідчення водія.

Відповідно до ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Згідно вимог п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір від 08.07.2011 року в останній діючій редакції ставки судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення встановлюється 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420,40 грн., а тому дана сума судового збору підлягає стягненню з правопорушника.

Керуючись статтями 40-1, ч. 1 ст. 130, статтями 283, 284, 287, 294, 307, 308, 310 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього стягнення у вигляді шрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 коп. в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , виданий 17.08.2017 року органом 4628, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , в дохід держави судовий збір в розмірі 420,40 грн.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області в порядку ст. 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у цей строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Строк виконання постанови протягом трьох місяців з наступного дня після набрання постановою законної сили .

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначений постановою; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат визначається КМ України.

Суддя Зеліско Р. Й.