Справа № 741/452/20 Головуючий у 1 інстанції Киреєв О. В.
Провадження № 33/4823/219/20
Категорія - ч. 1 ст. 183-1 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2020 року місто Чернігів

Суддя судової палати в кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду Короїд Ю.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Чернігові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25 травня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25 травня 2020 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 420,40 грн.

Як встановив суд першої інстанції, на примусовому виконанні у Носівському районному відділі державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) перебуває виконавчий лист № 2/742/422/18, виданий 14 червня 2018 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітньої непрацездатної дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, починаючи із дня вступу рішення в законну силу.

ОСОБА_1 не сплачував аліменти, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з 6 лютого 2018 року по 1 березня 2020 року і становить 45 323,08 грн.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову місцевого суду та закрити провадження по справі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про незаконність винесеної постанови, оскільки вважає, що протокол про адміністративне правопорушення № 33 не мав розглядатись у суді, так як він оскаржив дії державного виконавця з цього приводу. А його виклик у суд в умовах карантину вважає піддає загрозі його здоров`я та життя. Крім того, вважає, що сума заборгованості по аліментам, зазначена у оскарженому ним протоколі є завищеною, оскільки не враховані зроблені ним та підтверджені документально платежі за цей період. Тому вважає, що суд формально віднісся до оцінки доказів, пославшись на те, що протокол не може бути предметом оскарження у справі про адміністративні правопорушення.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Зазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Відповідно до ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, відповідальність за цією статтею настає в разі несплати аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Об`єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності.

Аналізуючи встановлені судом обставини, викладені як у протоколі про адміністративне правопорушення, так і у постанові суду з посиланням на цей протокол (а.с. 3) та додані до нього документальні докази, зазначено, що ОСОБА_1 не сплачував аліменти відповідно до виконавчого листа від 14 червня 2018 року Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області, про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітньої непрацездатної дочки ОСОБА_3 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з 6 лютого 2018 року по 1 березня 2020 року і становить 45 323,08 грн (а.с. 7-8).

З огляду на що, апеляційний суд вважає що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП доведена зібраними у справі доказами, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, який складений у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП та матеріалами виконавчого провадження.

При розгляді справи місцевий суд правильно встановив фактичні обставини, надав правову оцінку наявним в матеріалах справи і дослідженим у судовому засіданні доказам у відповідності з вимогами ст. 252 КУпАП дійшов обґрунтованого висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП та накладенні у зв`язку з цим адміністративного стягнення, яке відповідає вимогам ст. 33 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги щодо незгоди із сумами заборгованості та діями держвиконавця у виконавчому провадженні та оскарження їх не спростовують факту вчинення адміністративного правопорушення, вина у якому доведена належними та допустимими доказами, тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні, рішення суду законне та обґрунтоване.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Носівського районного суду Чернігівської області від 25.05.2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Носівського районного суду Чернігівської області від 25 травня 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді суспільно-корисних робіт на строк 120 годин залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяЮ. М. Короїд