Справа № 946/3613/20
Провадження № 3/946/1224/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 червня 2020 року місто Ізмаїл

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Бальжик О.І., за участю секретаря Нікітіної Ю.П., прокурора Маріогло О.А., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли з Управління стратегічних розслідувань Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Болград Одеської області, громадянина України, працюючого охоронцем 1-го розряду охорони об`єктів публічної безпеки Ізмаїльського МВ УПО, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого: АДРЕСА_2 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.172-6 КУпАП,-

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно наданих матеріалів, ОСОБА_1 , будучи особою, яка у 2018 році припинила діяльність на посаді молодшого спеціаліста 1 категорії відділу режиму і охорони Державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор», маючи спеціальне звання старшого прапорщика внутрішньої служби, являючись суб`єктом декларування та відповідальності за корупційні правопорушення згідно з пп.«д» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» (надалі Закон), не своєчасно, 17.12.2019 року, подав шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції (надалі НАЗК) декларацію особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за 2018 рік, чим порушив вимоги п.2 ч.2 ст.45 Закону та вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Свою вину у вчиненні правопорушення ОСОБА_1 визнав, пояснивши, що у строк до 01.04.2019 року не подав декларацію, у зв`язку з тим, що він не знав до якого часу її потрібно подати. Крім того, з 03.02.2020 року по 26.04.2020 року перебував за межами України.

Прокурор вважав, що є всі підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.172-6 КУпАП, та призначення йому адміністративного стягнення у вигляді мінімального штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суддя приходить такого висновку.

У судовому засіданні встановлено, що наказом Державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор» №38о/с від 14.06.2007 року ОСОБА_1 призначено на посаду молодшого інспектора 2 категорії відділу режиму і охорони Державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор» з 14.06.2007 року (а.с.26, 27).

Наказом Державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор» №41о/с від 05.08.2010 року ОСОБА_1 переведено на посаду молодшого інспектора 1 категорії відділу режиму і охорони Державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор» (а.с.23-25).

Наказом Державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор» №95/ОС-18 від 08.10.2018 року ОСОБА_1 звільнено з посади молодшого інспектора 1 категорії відділу режиму і охорони Державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор» (а.с.28, 29).

Згідно з пунктом 10 статті 1 Закону правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до пункту 14 вказаної статті Закону суб`єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункту 4 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

За змістом підпункту «д» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у тому числі особи рядового і начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби, податкової міліції, особи начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту, Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України.

Отже, посада молодшого інспектора 1 категорії відділу режиму і охорони Державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор» віднесена до суб`єктів декларування, на яких поширюється дія Закону.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 45 Закону особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» і «в» пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Частиною першою вказаної статті Закону передчасно, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Підпунктом 3 пункту 5 розділу ІІ Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції за №6 від 10.06.2016 року, передбачено, що суб`єкти декларування декларації після звільнення подають відповідно до абзацу другого частини другої статті 45 Закону до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а», «в» пункту 2 частини першої статті 3 Закону. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року. Інформація про місце роботи (проходження служби) та займану посаду суб`єкта декларування у такій декларації зазначається відповідно до місця роботи (проходження служби) та займаної посади, перебування (проходження) на яких зумовили обов`язок подання такої декларації.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що ОСОБА_1 був зобов`язаний подати Декларацію після звільнення наступного року до 1 квітня 2019 року шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції за визначеною формою.

Як вбачається з інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», Декларація особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 рік подана ОСОБА_1 17.12.2019 року, тобто з порушенням встановленого терміну (а.с.15, 16).

Дані обставини не спростовувалися ОСОБА_1 у судовому засіданні.

Частиною першою статті 172-6 КУпАП передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Таким чином, аналіз сукупності усіх досліджених у суді доказів, дозволяє судді дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог пункту 2 частини 2 статті 45 Закону, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Доводи ОСОБА_1 про те, що з 03.02.2019 року по 26.04.2019 року він перебував за межами України, а отже своєчасно не подав декларацію з поважних причин, суддя до уваги не приймає, оскільки це не позбавляло його можливості подати декларацію до дати виїзду за межі України.

Доводи ОСОБА_1 про те, що під час звільнення у відділі кадрів йому повідомили про необхідність подання декларації протягом року після звільнення спростовуються поясненнями уповноваженої особи з питань запобігання та виявлення корупції державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор» І. Кочколова, згідно з якими із колишнім працівником ОСОБА_1 перед звільненням була проведена бесіда з приводу доведення до відома норми статті 45 Закону, про що зроблений відповідний запис в Журналі бесід з питань дотримання антикорупційного законодавства, а також поставлений його особистий підпис про ознайомлення у приписах та обхідному листі (а.с.35).

Отже, об`єктивних причин, які б унеможливлювали подання ОСОБА_1 декларації, не встановлено. Тому суддя дійшла висновку про відсутність непереборних перешкод, незалежних від волі притягуваного для виконання ним обов`язку своєчасно подати декларацію після звільнення, а також про відсутність поважних причин її неподання.

Однак, вважаю, що провадження у справі слід закрити, виходячи з такого.

На підставі пункту 7 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Згідно з частиною 3 статті 38 КУпАП (у редакції, яка діяла на час вчинення правопорушення) адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

При цьому, днем виявлення правопорушення є день, коли спеціально уповноважений суб`єкт у сфері протидії корупції (ними є і НАЗК, і органи Національної поліції), що уповноважені складати протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, встановив несвоєчасне подання ОСОБА_1 декларації.

Відповідно до частини 2 статті 49 Закону уповноважена особа з питань запобігання та виявлення корупції державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор» І. Кочколов повідомив НАЗК про встановлення факту несвоєчасного подання декларації після звільнення ОСОБА_1 27.11.2019 року. Дане повідомлення отримано НАЗК 03.12.2019 року за вх.№07/89644/19 (а.с.14).

Після цього НАЗК надіслало повідомлення Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (надалі ДСР НПУ), в якому було зазначено, що НАЗК встановлено несвоєчасне подання ОСОБА_1 декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Це повідомлення отримано ДСР НПУ 16.03.2020 р. (а.с.12, 13).

Отже, днем виявлення правопорушення є день, коли НАЗК, як спеціально уповноваженим суб`єктом у сфері протидії корупції, було встановлено несвоєчасність подання ОСОБА_1 декларації. В будь-якому разі, днем виявлення правопорушення не може бути день складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки у вказаному повідомленні НАЗК чітко зазначило про встановлення факту несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларації, та вже станом на 16.03.2020 року (день отримання ДСР НПУ повідомлення НАЗК) було встановлено несвоєчасність подання ОСОБА_1 декларації. А після цього ДСР НПУ здійснювало лише збирання доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 .

Таким чином, враховуючи, що адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, було виявлене принаймні до 16.03.2020 року, а протокол про адміністративне правопорушення надійшов для розгляду до суду лише 19.06.2020 року, то на час розгляду справи строки накладення адміністративного стягнення вже сплинули, у зв`язку з чим у відповідності до пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП провадження по цій справі слід закрити.

При цьому при розгляді цієї справи про адміністративне правопорушення, суддя виходить як з положень статті 247, так і з положень статті 280 КУпАП.

Так, відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний спочатку з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, і тільки після цього - чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Крім того, логічне розташування пункту 7 в частині 1 статті 247 КУпАП після пункту 1 в цій же частині, який передбачає можливість закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, вказує на те, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення спочатку слід встановити наявність чи відсутність події і складу адміністративного правопорушення та у разі їх відсутності закрити провадження, а вже після цього вирішувати питання, чи закінчились на момент розгляду справи строки, передбачені статтею 38 КУпАП.

Також, як було вище зазначено, стаття 38 КУпАП встановлює строки накладання адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, отже для застосування її положень слід спочатку встановити, чи було вчинено адміністративне правопорушення. Якщо ж буде встановлено, що адміністративне правопорушення не було вчинено, то, відповідно, відсутні і підстави для застосування цієї норми. Саме тому, суддя, приймаючи рішення згідно з пунктом 3 частини 1 статті 284 КУпАП про закриття справи у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, спочатку вирішила питання про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення.

При цьому, при вирішенні вказаного питання суддя також врахувала правовий аналіз пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП, зробленого Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, та наведеного у його постанові від 16.04.2019 року у справі за №927/623/18, згідно якому застосування пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні правопорушення провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 38, 172-6, 221, 256, 268, 276-280, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6КУпАП, та провадження у справі закрити у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого частиною третьою статті 38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: О.І.Бальжик