справа 631/363/20
провадження № 3/631/177/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2020 року селище міського типу Нова Водолага

Суддя Нововодолазького районного суду Харківської області Трояновська Т. М., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Нововодолазького районного суду Харківської області від Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції для розгляду по суті надійшов адміністративний матеріал, складений відносно ОСОБА_1 .

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 363244, складеного 26 квітня 2020 року інспектором взводу 1 роти 1 батальйону 1 Управління патрульної поліції в Харківській області молодшим лейтенантом поліції Андерсон А. С. вбачається, що 26 квітня 2020 року близько 01 годині 10 хвилин, перебуваючи в селище міського типу Нова Водолага Харківської області, по вулиці 40 Років Перемоги траса М-18, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ІЖ 21251» державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проведено на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager Alkotest 7510» № ArmД-0248 в установленому законом порядку. За результатами вказаного огляду вміст алкоголю у видихаємому повітрі становив 1,47 проміле. У зв`язку з зазначеним, ОСОБА_1 порушив пункт 2.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення рекомендованих поштових відправлень.

Представник ОСОБА_1 адвокат Данило С. М. у судовому засідання заперечував проти притягнення особи, інтереси якої він представляє, до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення посилаючись на те, що при проведенні огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager Alkotest 7510» № ArmД-0248, працівниками поліції було допущено ряд процесуальних порушень, які унеможливлюють надання підстав для висновку про перебування водія ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння та порушення вимог саме пункту 2.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Адвокат звернув увагу суду на те, що при проведенні огляду на стан сп`яніння було порушення ряд нормативно правових актів, зокрема Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. При цьому дії особи, яка склала протокол не відповідали встановленим законом вимогам, оскільки в матеріалах справи відсутнє свідоцтво про калібрування засобу вимірювальної техніки «Drager Alkotest 7510», заводський номер ARMF 0264; в роздруківки тестування на алкоголь вказано, що останне калібрування вищевказаного технічного засобу відбулось 05 серпня 2018 року, хоча Інструкцією з експлуатації «Drager Alkotest 7510» визначено, що умовою правильної роботи приладу є суворе дотримання вимог, що наведені у розділі «Інтервали технічного обслуговування», а саме перевірка калібровки, яка має проводитися кожні 6 місяців, а отже дані отриманні за допомогою такого засобу не можуть слугувати доказом перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Також захисник ОСОБА_1 акцентував увагу на невідповідність моделей газоанізатора, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення та інших матеріалах справи, а також на те, що при складанні протоколу працівники поліції не зазначили конкретні вимоги пункту Правил дорожнього руху, які порушив ОСОБА_1 , тобто взагалі не зазначили відповідного підпункту, що не дає змогу зрозуміти суть адміністративного правопорушення, зазначеного у протоколі, та відповідальність, що передбачена за таке порушення. У зв`язку із вказаними правопорушенням просив закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя, вислухавши пояснення представника правопорушника та покази свідка, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, прийшов до наступного висновку.

Згідно зі статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

При цьому, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Положеннями статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Пленуму Верховного Суду України у пункті 14 своєї Постанови від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», роз`яснив, що суди повинні неухильно виконувати вимоги статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, щодо розгляду справи про адміністративні правопорушення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Водночас, положеннями статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюються Правилами дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, пункт 1.3 яких передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Положення статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачають відповідальність за, зокрема, керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Частинами 2 та 3 статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення чітко визначено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно положень пункту 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також проведення такого огляду», огляду підлягають водії транспортних засобів, стосовно яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, які знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану.

Огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування, у присутності двох свідків; або лікарем закладу охорони здоров`я.

В обґрунтування вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, були надані наступні докази, безпосередньо досліджені в судовому засіданні:

-протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 363244, складений 26 квітня 2020 року інспектором взводу 1 роти 1 батальйону 1 Управління патрульної поліції в Харківській області молодшим лейтенантом поліції Андерсон А. С. відповідно до змісту якого 26 квітня 2020 року близько 01 години 10 хвилин, перебуваючи в селищі міського типу Нова Водолага Харківської області, по вулиці 40 Років Перемоги траса М-18, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ІЖ 21251» державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проведено на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager Alkotest 7510» № ArmД-0248 в установленому законом порядку (а. с. 1);

-акт огляду на стан сп`яніння від 26 квітня 2020 року, у якому у присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за допомогою газоаналізатора «Drager Alkotest 6820», встановлено вміст алкоголю у видихаємому повітрі 1.47 проміле (а. с. 3);

-направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 26 квітня 2020 року о 01 годині 30 хвилин, у якому визначені попередні результати попереднього огляду за допомогою газоаналізатора «Drager Alkotest 7510», встановлено вміст алкоголю у видихаємому повітрі 1.47 проміле (а. с. 4);

-письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у яких останні виклали обставини дослідження стану водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager Alkotest» на місці зупинки транспортного засобу, які зазначили виявлений вміст алкоголю у видихаємому повітрі водієм у обсязі 1.47 проміле (а. с. 6, 7).

Будучи допитаною у судовому засіданні та попередженою про кримінальну відповідальність у встановленому законом порядку свідок ОСОБА_3 пояснила, що 26 квітня 2020 року працівники поліції запросили її бути присутньою при огляді водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння. У її присутності останній пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager», якої моделі свідок не знає, результат якого виявився позитивним. Інших відомостей щодо вчиненого правопорушення не повідомила.

Також судом неодноразово викликалися для допиту в якості свідків працівники поліції які складали протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали, а саме: інспектор взводу 1 роти 1 батальйону 1 Управління патрульної поліції в Харківській області молодший лейтенант поліції Андерсон А. С., інспектор взводу 1 роти 1 батальйону 1 Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенант поліції Рябченко А. Б. та інспектор взводу 2 роти 1 батальйону 1 Управління патрульної поліції в Харківській області молодший лейтенант поліції Могилка В. О., які в судові засідання не з`являлися, хоча у встановленому законом порядку були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи у суді. Ніяких пояснень з приводу виявлених порушень на адресу суду не надали, клопотань про відкладення розгляду справи не направляли.

Також судом двічі викликався у судове засідання свідок ОСОБА_2 , який був присутній, згідно матеріалів справи, під час проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 , але у судове засідання свідок не з`явився. Відповідно до повідомлень УДППЗ «Укрпошта» ф-20 адресат відмовився від одержання судових повісток.

Таким чином, досліджуючи надані докази, суд приходить до наступного. Огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 проведено на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager Alkotest 7510», що відображено у протоколі серії ДПР18 № 363244; аналогічний пристрій вказаний і у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 26 квітня 2020 року. У той же час, акт огляду на стан сп`яніння від 26 квітня 2020 року, в якому у присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , встановлено вміст алкоголю у видихаємому повітрі 1.47 проміле, проведено за допомогою іншого газоаналізатора, а саме «Drager Alkotest 6820».

У свою чергу, письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у яких останні виклали обставини дослідження стану водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager Alkotest», містять виправлені дані щодо вихідних даних газоаналізатора «Drager Alkotest», які встановити не уявляється можливим.

Крім того, слід звернути увагу, що відповідно до пункту 3 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція) поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Згідно з пунктом 5 розділу ІІ Інструкції перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. З матеріалів справи не встановлено, що газоаналізатор «Drager Alkotest 7510» або «Drager Alkotest 6820» мали чинне свідоцтво про калібрування вимірювальної техніки.

З огляду на вказані процедурні порушення, суд не має змоги встановити належними та допустимими доказами, яким саме газоаналізатором «Drager Alkotest 7510» або «Drager Alkotest 6820» проводився 26 квітня 2020 року огляд на стан сп`яніння водія ОСОБА_1 , за яким встановлено вміст алкоголю у видихаємому повітрі у обсязі 1.47 проміле та чи мала вказана вимірювальна техніка чинне свідоцтво про їх калібрування.

При цьому, виправлені дані щодо вихідних даних газоаналізатора «Drager Alkotest», які встановити не уявляється можливим у письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , виключають використання вказаних доказів в обґрунтування доказування вини водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Сам протокол про адміністративні правопорушення серії ДПР18 № 363244, містить вказівку про те, що ОСОБА_1 порушив пункт 2.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення; при цьому, не конкретизовано, який саме підпункт пункту 2.9 Правил дорожнього руху є порушеним, зважаючи на те, що вказана норма права містить 7 різних підпунктів.

Дана обставина свідчить про відсутність правової визначеності при складанні даного протоколу, що є порушенням права на захист та обставиною, що унеможливлює використання протоколу серії ДПР18 № 363244 при доказуванні вини водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Окремо також слід звернути увагу на положення частини 1 статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яка встановлює, що особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Разом із тим, в матеріалах даної адміністративної справи немає відповідних доказів відсторонення водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом. Тобто існують обґрунтовані підозри, що навіть попри наявність складеного відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, останній міг продовжити свій рух. Дані обставини не залишають у суду сумнівів в упередженості дій співробітників поліції, якими не було виконано вимог частини 1 статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, чим порушено порядок огляду водіїв на стан сп`яніння встановлений законом, оскільки, всупереч тому, що спочатку у водія було встановлено наявність ознак сп`яніння, його все-одно не було відсторонено від керування всупереч складеному відносно нього протоколу.

При розгляді справи, у тому числі й про адміністративні правопорушення, суди відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язані застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зокрема, по справам «Кобець проти України» (рішення від 14 лютого 2008 року), «Берктай проти Туреччини» (рішення від 08 лютого 2001 року), «Леванте проти Латвії» (рішення від 07 листопада 2002 року) неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

В контексті рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Крім того, Конституційний Суд України у пункті 4 рішення від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 зазначив, що конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина 2 статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У відповідності до підпункту 4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За вище викладених обставин, суд приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази мають суттєві протиріччя та не доводять в повній мірі вину ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суттю адміністративного провадження є розгляд справи, який складається із: а) здійснення юридичної оцінки зібраних матеріалів; б) повного та всебічного дослідження матеріалів справи; в) встановлення об`єктивної істини у справі; г) винесення рішення (постанови) і доведення їх до відома учасників провадження.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з частиною 2 статті 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова про закриття провадження виноситься при наявності обставин, передбачених статтею 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З огляду на зазначене, суддя приходить до висновку, що провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення підлягає закриттю з підстав, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі викладеного вище, керуючись статтями 7, 9, частиною 1 статті 130, статтею 245, пунктом 1 частини 1 статті 247, статтями 256, 266, частиною 2 статті 268, статтями 277, 279, 280, 283 285, частиною 2 статті 287 та статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити, на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Копію постанови направити ОСОБА_1 та до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Харківського апеляційного суду через Нововодолазький районний суд Харківської області, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження.

Суддя: Т. М. Трояновська