ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/774/20 Справа № 185/3557/20 Суддя у 1-й інстанції - Щербина О. О. Суддя у 2-й інстанції - Джерелейко О. Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2020 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Джерелейко О.Є., за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 та його захисника Бакумова О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2020 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_1 , 30.03.2020 року о 00.15 годин по вул. Михайленка, 44-а в м. Павлограді Дніпропетровської області керував транспортним засобом Деу Ланос д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 ПДР України.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, та стягнуто з останнього на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 гривень.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в який просить постанову суду скасувати, та закрити щодо нього провадження по адміністративній справі.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що факт керування ним транспортним засобом Деу Ланос д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння не доведений.

Вказує на те, що 30.03.2020 року о 00.15 годин він знаходився біля свого автомобіля, який був припаркований біля будинку його місця проживання. Двигун на автомобілі був вимкнутий і того дня він ним вже не користувався, оскільки почав вживати алкогольні напої.

Приблизно о 00.15 годин без ввімкнених синіх проблискових маячків до його транспортного засобу під`їхали два екіпажі поліції, які не представившись, в грубій формі повідомили йому, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, на що він їм повідомив, що вжив спиртні напої після того, як припаркував автомобіль біля свого домоволодіння, однак вони не звернули увагу на його пояснення і склали щодо нього адміністративний протокол.

Зазначає, що від проходження медичного огляду не відмовлявся у зв`язку з тим, що він не керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, що можуть підтвердити свідки та відеофіксація, яка проводилась безпосередньо працівниками поліції, та яка не була додана до матеріалів справи.

Посилається на те, що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень, при цьому будь-яких інших належних і допустимих доказів, які б свідчили про вчинення ним адміністративного правопорушення, працівниками поліції не надано.

Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

В суді апеляційної інстанції особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 та його захисник Бакумов О.С. підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, в їх сукупності.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності спростовуються матеріалами провадження.

Так, обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення, в якому викладені обставини його вчинення; висновку Комунального підприємства Обласний медичний психіатричний центр з лікування залежностей зі стаціонаром Дніпропетровської обласної ради від 30 березня 2020 року, відповідно до якого, ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння (а. с. 4), та інших матеріалах справи, внаслідок чого суд дійшов вмотивованого висновку про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання ОСОБА_1 на те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що його було зупинено працівниками поліції під час керування транспортним засобом, тобто його автомобіль перебував у русі, не є слушними, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, відповідно до яких 29 березня 2020 року до Павлоградського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що компанія з трьох чоловіків вживають спиртні напої біля магазину та їздять на автомобілі Деу Ланос, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 , він зазначав, що штовхав автомобіль, перебуваючи з лівої сторони автомобіля відносно місця водія, тобто умисно виконував функції водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху, і як наслідок переміщення транспортного засобу у просторі.

Такий висновок узгоджується із постановою Верховного Суду від 20 лютого 2019 (404/4467/16-а), відповідно до якої само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Згідно із постановою Пленуму Верховного суду України Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті від 23 грудня 2005 року за № 14 керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора - водія під час навчання учнів - водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Таким чином, не виникає сумніву щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відсутність в матеріалах відеофіксації правопорушення не спростовують висновків суду, які підтверджуються іншими зазначеними у постанові суду доказами.

Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених доказів не убачається, тому вказані докази є належними та допустимими.

Беручи до уваги вищенаведене, доводи апеляційної скарги не можна визнати обґрунтованими, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки не виникає сумніву щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки не виникає сумніву щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, так як правопорушення повністю знайшло своє підтвердження наявними в матеріалах справи доказами.

Враховуючи зазначене, в діях ОСОБА_1 у зв`язку із керуванням транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст.ст.279,280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2020 року залишити без задоволення.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Є. Джерелейко