Справа № 226/1376/20
Провадження №3/226/642/2020
ПОСТАНОВА

Іменем України

14.07.2020 місто Мирноград

Суддя Димитровського міського суду Донецької області Салькова Віра Сергіївна, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Мирноградського відділення поліції Покровського відділу поліції ГУ НП в Донецькій області та Костянтинівського відділення поліції Бахмутського відділу поліції Г У НП в Донецькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , громадянина України, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.2, 3 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 20.05.2020 ДПР18№450720 20.05.2020 о 3-40 напроти будинку №19 на вул. Леваневського в м. Костянтинівка Донецької області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ-2103», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини роту), від продування газоаналізатору «Alcotest 6810» на місці зупинки, а також від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі категорично відмовився у присутності двох свідків. Крім того, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 06.06.2020 ДПР18№061484 06.06.2020 о 12-00 біля будинку №5А на вул. Чітінській в м. Мирнограді Донецької області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ-2103», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (бліде обличчя, порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло, поведінка не відповідає обстановці), від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків. ОСОБА_1 інкримінується порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, що є ознакою вчинення правопорушень, відповідальність за які передбачена частиною другою і третьою 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На неодноразові виклики суду ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Приймаючи до уваги необов`язковість участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи за ч.ч.2,3 ст.130 КпАП України, вважаю за можливе розглянути справу у відсутність ОСОБА_1 , який обізнаний про наявність цієї справи щодо нього в суді та можливість прийняти участь в судовому засіданні.

Вчинені ОСОБА_1 правопорушення зафіксовані двома протоколами, які складені за ч.2 ст.130 КпАП України та ч.3 ст.130 КпАП України: серії ДПР18№450720 від 20.05.2020 та серії ДПР18 №061484 від 06.06.2020, та за якими зареєстровані два провадження: №3/226/642/2020 і №3/226/669/2020.

Відповідно до положень ст.36 КпАП України при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо справи розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. Оскільки наявні дві справи стосуються однієї і тієї ж особи, перебувають одночасно на розгляді одного суду, то вони підлягають об`єднанню в одне провадження.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі положень п.6 ч.1 ст.247 КпАП України, виходячи з такого.

Чітке визначення норм закону та їхня зрозумілість і передбачуваність є важливою гарантією прав особи, яка випливає з принципу правової визначеності, який у свою чергу є елементом принципу верховенства права.

У широкому розумінні принцип правової визначеності являє собою сукупність вимог до організації та функціонування правової системи з метою забезпечення перш за все стабільного правового становища індивіда шляхом вдосконалення процесів правотворчості та правозастосування.

Венеціанська комісія у своїй доповіді від 04.04.2011 «Верховенство права» вказала, що правова визначеність є елементом верховенства права та є істотно важливою для питання довіри до суду. Аби досягти цієї довіри, держава повинна зробити текст закону легко доступним, а закон має бути сформульований з достатньою мірою чіткості. Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ поняття «якість закону» означає, що національне законодавство повинне бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати суспільству адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на права осіб (рішення у справах «Олександр Волков проти України», «C.G. та інші проти Болгарії» та ін). Також ЄСПЛ зазначає, що відповідальність за подолання недоліків законодавства, правових колізій, прогалин, інтерпретаційних сумнівів лежить, в тому числі, і на судових органах, які застосовують та тлумачать закони (рішення у справах «Вєренцов проти України», «Кантоні проти Франції»).

Передбачуваність законодавчих змін у своєму розумінні зводиться до того, що зміст законодавчих нововведень має бути по можливості доведений до відома осіб, щодо яких таке законодавство застосовується. Венеціанська комісія визначає, що для забезпечення принципу передбачуваності закон має бути, за можливості, проголошений наперед до його застосування, та має бути передбачуваним щодо його наслідків.

Статтею 8 КпАП України визначено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється за законом, що діє під час і за місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення.

З 01.07.2020 набув чинності Закон України №2617-VIII від 22.11.2018 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі Закон №2617-VIII), яким положення ст.130 КпАП України викладені у новій редакції, згідно з якою адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, або відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, було виключено зі ст.130 КпАП України та закріплено у ст.286-1 КК України («Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»).

Згідно з пунктом ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №720-ІХ від 17.06.2020 (далі Закон №720-ІХ) цей Закон набирає чинності з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 №2617-VIII.

Разом із тим, таке твердження Закону №720-ІХ щодо набрання ним чинності суперечить положенням Основного закону (Конституції України), який має найвищу силу, частина четверта статті 94 якого вказує, що закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.

Закон №720-ІХ опубліковано у офіційному виданні «Голос України» (№110) 03.07.2020, отже, він набув чинності саме 03.07.2020. Цим Законом нова редакція ст.130 КпАП України, введена Законом №2617-VIII, була виключена. Також цим Законом було виключено введену Законом №2617-VIII кримінальну відповідальність за ст.286-1 КК України.

Тобто, станом на 01.07.2020 адміністративна відповідальність за відмову особи від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння була скасована у зв`язку із введенням в дію за ці діяння кримінальної відповідальності, і з 01.07.2020 по 03.07.2020 діяв порядок настання кримінальної відповідальності за дії, які викладені у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення.

03.07.2020 адміністративна відповідальність за відмову особи від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння була повернута, а кримінальна відповідальність за ці діяння була скасована.

Згідно зі ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Тобто, якщо після вчинення діяння закон змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує, пом`якшує відповідальність або іншими чином поліпшує становище особи.

З огляду на положення ст.58 Конституції України та ст.8 КпАП України Закон №2617-VIII, який скасував адміністративну відповідальність за вказане адміністративне правопорушення, має зворотну силу, тобто поширюється на правопорушення, вчинені до видання цього Закону.

Натомість, Закон №720-ІХ, яким знову вводиться адміністративна відповідальність за вказане адміністративне правопорушення за КпАП України, зворотної сили не має у зв`язку із погіршенням становища особи, щодо якої у період з 01.07.2020 по 03.07.2020 адміністративна відповідальність була скасована Законом №2617-VIII. Нечіткі, непередбачувані та швидкоплинні зміни у національному законодавстві, які не відповідають принципу правової визначеності, призвели до закінчення перебігу строку застосування норми закону, за якою були кваліфіковані дії особи на момент їхнього фіксування органом поліції, що унеможливлює притягнення особи до адміністративної відповідальності, оскільки діюча на момент розгляду справи адміністративна відповідальність за ст.130 КпАП України передбачена вже іншим, відмінним від первісного, законом.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку зі скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність.

Керуючись ст.ст.247 ч.1 п.6, 284 ч.2 КпАП України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Справи про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КпАП України та ч.3 ст.130 КпАП України під №3/226/642/2020 і №3/226/669/2020 об`єднати в одне провадження під №3/226/642/2020.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КпАП України та ч.3 ст.130 КпАП України - закрити у зв`язку із скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: В.С. Салькова