Провадження № 3/643/116/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2020 року м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Крівцов Д.А., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 178864 від 09.09.2019 року, 15.08.2019 року о 14:20 год. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Кіа Спортедж», державний номерний знак НОМЕР_1 , на перехресті вул. Льва Ландау та вул. І. Камишева в м. Харкові, повертаючи ліворуч, не надав переваги автомобілю «Део», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався прямо назустріч, внаслідок чого відбулось зіткнення, від якого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, як порушення вимог п. п. 16.6 Правил дорожнього руху України та, відповідно, як вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засідання свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не визнав. Зазначив, що рухався на автомобілі «Кіа Спортедж» по вул. Льва Ландау та здійснював поворот ліворуч на вул. І. Камишева. Перед ним поворот здійснювало ще два автомобілі. Коли він здійснював маневр повороту ліворуч з вул. Льва Ландау на вул. І. Камишева, для автомобілів, які рухались по вул. І. Камишева, вже горів зелений сигнал світлофору та вони вже почали рух. Автомобіль «Део» рухався по вул. Льва Ландау в зустрічному напрямку на великій швидкості на заборонений червоний сигнал світлофору. Коли він зрозумів, що водій автомобіля «Део» не зупиняється та продовжує рух на заборонений червоний сигнал світлофору, то зупинився. Проте автомобіль «Део» не відреагував на його автомобіль та здійснив з ним зіткнення.

Потерпілий ОСОБА_2 неодноразово викликався в судові засідання, проте до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Судові повістки направлялись на адресу ОСОБА_3 , зазначену в протоколі про адміністративне правопорушення та його письмових поясненнях та, як вбачається з матеріалів справи, отримувались адресатом.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні надав показання, згідно яких був очевидцем ДТП та автомобіль «Део» перетинав лінію світлофора, коли для нього горів заборонений червоний сигнал світлофору.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні надав показання, згідно яких був очевидцем ДТП та в момент часу, коли автомобіль «Део» перетинав лінію світлофора по вул. Льва Ландау, автомобілі з боку вул. І. Камишева вже почали рух, тобто їм загорівся зелений сигнал світлофору.

Крім протоколу про адміністративне правопорушення, особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 178864 від 09.09.2019, суду надано наступні докази, які досліджені в судовому засіданні:

- Схема до протоколу огляду місця ДТП від 15.08.2019 року;

- Письмові пояснення ОСОБА_1 від 15.08.2019 року, в яких останній зазначає на відсутності своєї вини;

- Письмові пояснення ОСОБА_2 від 15.08.2019 року, ОСОБА_6 від 15.08.2019 року, ОСОБА_4 від 11.09.2019 року;

- Рапорт співробітника поліції.

Пунктом 16.6 ПДР України передбачено, що повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Також суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені зокрема в рішенні від 09.09.2011 року у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 року у справі «Надточій проти України», який неодноразово зазначав, що до провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема згідно яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 року зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантований розгляд його справи незалежним і безстороннім судом.

Європейський суд з прав людини в остаточному рішенні від 06.06.2018 року у справі «Михайлова проти України» зазначав, що в ситуації, коли суд за відсутності прокурора та особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, вимушений взяти на себе функцію пред`явлення та, що є більш важливим, нести тягар підтримки обвинувачення під час усного розгляду справи, можуть виникнути сумніви в наявності достатніх гарантій, здатних усунути обґрунтовані сумніви щодо негативного впливу такого процесу на безсторонність суду.

Доводи ОСОБА_1 відносно того, що в момент часу, коли він перетинав смугу зустрічного руху по вул. Льва Ландау, здійснюючи поворот ліворуч на вул. І. Камишева, для автомобіля «Део», що рухався в зустрічному напрямку по вул. Льва Ландау, вже горів червоний заборонений сигнал світлофору, підтверджуються поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Суд враховує, що вказані пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , надані суду, узгоджуються з їх письмовими поясненнями, що надавались працівникам поліції та, таким чином, є стабільними і послідовними.

Враховуючи наведене, суд відхиляє письмові пояснення ОСОБА_2 , згідно яких він рухався на зелений миготливий сигнал світлофору.

Також суд враховує, що згідно пояснень ОСОБА_1 , в момент ДТП автомобіль під його керуванням перебував в нерухомому стані, оскільки він зупинився, побачивши, що автомобіль «Део» під керуванням ОСОБА_2 , незважаючи на те, що повинен зупинитись на червоний сигнал світлофору, продовжив рух.

Потерпілий ОСОБА_2 , незважаючи на неодноразові виклики в судові засідання, не скористався правом з`явитись до суду та надати суду свої пояснення, докази та заперечення проти доказів, наданих працівниками поліції та особами, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення.

Згідно п. 1.4. ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Як вбачається з досліджених судом доказів, автомобіль під керуванням ОСОБА_2 виїхав на перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофору та здійснив зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_1 , який закінчував проїзд перехрестя, виконуючи маневр повороту ліворуч.

Розглядаючи справу на підставі наданих доказів та оцінюючи наявні дані щодо механізму виникнення ДТП, суд приходить до висновку, що особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, не надано належних та допустимих доказів, які б поза розумним сумнівом доводили порушення ОСОБА_1 ПДР України, які б перебували в причинному зв`язку з виникненням події ДТП.

Виниклі сумніви щодо порушення ОСОБА_1 . Правил дорожнього руху України, які б знаходились в причинному зв`язку з ДТП, суд, керуючись принципом презумпції невинуватості, тлумачить на користь ОСОБА_1 та приходить до висновку щодо недоведеності події і складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, суд закриває провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу даного адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 124, п. 1 ч. 1 ст. 247, 248-249, 279, 283-284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя Крівцов Д.А.