Справа № 352/710/20
Провадження № 33/4808/231/20
Категорія ст. 124 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Струтинський Р. Р.
Суддя-доповідач Повзло
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2020 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., за участю осіб: ОСОБА_1 та його захисника Лазоришина Богдана Івановича, Тарана Дмитра Миколайовича, розглянувши в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника Лазоришина Б.І., що діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 07.05.2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , який працює ПП « ОСОБА_2 »,

визнано винуватим та притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП із накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Цією ж постановою стягнено судовий збір, -

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить постанову суду скасувати за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Посилається на те, що суд першої інстанції, у порушення приписів ст. 268 КУпАП не надав можливості ОСОБА_1 виступити у суді, не задовольнив жодного клопотання щодо виклику свідків очевидців ДТП, судове засідання тривало не більше однієї хвилини, де суддя, не починаючи розгляд справи, одразу визнав останнього винуватим у вчиненні ДТП. Вважає, що доказів винуватості ОСОБА_1 не здобуто, схема ДТП лише констатує факт ДТП, відеозапис є неналежним доказом, оскільки не був досліджений під час судового засідання. На думку апелянта, суддя значно відступив від принципів повноти та об`єктивності, чим порушив приписи ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, а тому прийняте рішення є незаконною та підлягає скасуванню.

Постановою судді встановлено, що ОСОБА_1 20.03.2020 року о 07-40 год. в м. Миколаєві по пр. Героїв України, буд. 79, керуючи транспортним засобом «DАF 95XF380» д.н.з. НОМЕР_1 , у порушення вимог п. 2.3 «б», п. 8.7.3 «ґ» ПДР України, не зупинив транспортний засіб перед стоп-лінією, позначеною дорожньою розміткою 1.12 та дорожнім знаком 5.62, та здійснив рух на перехресті на заборонений сигнал світлофора «жовтий», внаслідок чого відбулось зіткнення з транспортним засобом «Dawoo Lanos» н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 , що здійснював на перехресті поворот ліворуч на дозволяючий сигнал світлофора «зелений». Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки (а.п. 32-33).

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП; його захиснику Лазоришину Б.І., роз`яснені права, передбачені ст. 271 КУпАП; ОСОБА_4 роз`яснені права, передбачені ст. 269 КУпАП.

Учасники судового провадження, заявили клопотання про долучення до матеріалів провадження фотознімків з місця ДТП, які задоволені.

Під час апеляційного розгляду:

- ОСОБА_1 та його захисник Лазоришин Б.І. підтримали доводи апеляційної скарги, просили постанову суду скасувати, оскільки вважали винуватим у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди іншого учасника пригоди - водія ОСОБА_4 ;

- ОСОБА_4 просив постанову суду залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково, постанову місцевого суду змінити, з наступних підстав.

За вимогами ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №287498 від 20.03.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 пред`явлено обвинувачення у порушення ним п.2.3 «б» та п. 8.7.3 «ґ» ПДР України.

В п.п. «б» п. 2.3 ПДР України наголошено на тому, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пунктом п. 8.7.3 «ґ» ПДР України передбачено, що жовтий сигнали світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що він починав рух на зелений сигнал світлофора. Перед пішохідним переходом йому загорілось жовте світло, а на пішохідному перехресті уже були люди через що, він зупинився, проте, автомобілі з лівого ряду на зустріч, що збиралися повернути через перехрестя ліворуч в бік вулиці, що йде до військової частини, почали йому сигналити, та один з цих автомобілів, поїхав прямо, внаслідок чого утворилась вільна ніша, в яку перемістився автомобіль марки «Dawoo Lanos» під керуванням водія ОСОБА_4 , який проїхав перед ним, і якого він не бачив. Після того, як пішоходи закінчили свій рух на пішохідному переході, він почав рух, щоб звільнити проїзд транспорту, який мав намір повернути ліворуч, та закінчити маневр. Саме в цей момент він зіткнувся з транспортним засобом «Dawoo Lanos», якого він не бачив взагалі. Вважає, що дана пригода сталась з вини водія «Dawoo Lanos», який порушуючи п. 16.4 ПДР України, який забороняє виїжджати на любе перехрестя, в тому числі при сигналі світлофору, що дозволяє рух, якщо на перехресті виник затор, та який змусив зупинитися водія на перехресті. Проте, водій ОСОБА_4 виїхав на перехрестя, не дозволивши йому безпечно завершити свій маневр, тобто закінчити рух на перехресті.

Аналогічні пояснення водій ОСОБА_1 надав як в суді першої інстанції, так й працівникам поліції, одразу після зіткнення (а.п. 32, 3), за виключенням руху автомобіля «Dawoo Lanos» заднім ходом.

Водій ОСОБА_4 в судовому засіданні апеляційного суду пояснив, що водій ОСОБА_1 рухався на червоний сигнал світлофору, виїхав на перехрестя на забороняючий сигнал світлофору, й не надавши йому перевагу в русі, зіткнувся з його автомобілем. Вважає, що він мав перевагу в русі, оскільки він здійснював рух на зелений сигнал світлофора.

Між тим, до вказаних пояснень водія ОСОБА_4 ставлюсь критично, оскільки такі його пояснення спростовуються дослідженими доказами по справі, в тому числі й змістом відеозаписів, які ним було надана суду.

Так, заслухавши пояснення учасників ДТП, та дослідивши наявні у справі докази, зміст відеозапису з місця ДТП, доходжу висновку, що судом першої інстанції, під час розгляду справи, не було належним чином з`ясовано всі обставини в частині пред`явленого ОСОБА_1 обвинувачення у порушенні ним п. 8.7.3 «ґ» ПДР України, що мають значення для правильного вирішення справи, відповідно до ст. 280 КУпАП, внаслідок чого, постанова судді в цій часті є невмотивованою та підлягає зміні.

В той же час, висновки суду в частині доведення винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним п. 2.3 «б» є правильними, оскільки аналізуючи надані докази, вважаю, що суд першої інстанції, дійшов правильного висновку про те, що останній у ситуації що склалась, повинен був належним чином слідкувати за дорожньою обстановкою.

Залишаючи рішення суду в цій частині без змін, враховую приписи п. 1.4 ПДР України, згідно яких, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Зі схеми ДТП, долучених фотознімків та відеозапису вбачається, що зіткнення транспортних засобів «Dawoo Lanos» н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 з транспортним засобом «DАF 95XF380» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , відбулось на перехресті, де черговість проїзду визначається сигналами світлофора (а.п. 2, 5).

На вказаній схемі ДТП також зображено розташування автомобілів після зіткнення, характер та локалізація пошкоджень, які отримали автомобілі внаслідок зіткнення (а.п. 2).

З дослідженого під час апеляційного перегляду відеозапису з посекундним відображенням встановлено наступне:

-07:22:49 транспортний засіб «DАF 95XF380» д.н.з. НОМЕР_1 , під керування ОСОБА_1 в`їхав на перехрестя доріг, рух на якому регулюється сигналом світлофору. Вбачається, що на тротуарі знаходяться пішоходи, які чекають дозволений сигнал світлофору для перетинання дороги. Світлофор зеленого кольору для водіїв;

-07:22:50 зелений сигнал світлофору змінюється на жовтий колір. Транспортний засіб «DАF 95XF380» д.н.з. НОМЕР_1 продовжує рух по перехрестю;

-07:22:51 та 07:22:52 вбачається як транспортний засіб «DАF 95XF380» д.н.з. НОМЕР_1 продовжує рух по перехрестю доріг; сигнал світлофору жовтий; пішоходи чекають та не здійснюють рух через дорогу, по якій їде вказаний транспортний засіб;

-07:22:53 - транспортний засіб «DАF 95XF380» д.н.з. НОМЕР_1 продовжує повільний рух на перехресті; сигнал світлофору змінює колір на червоний; пішоходи чекають та не здійснюють рух через дорогу, по якій їде вказаний транспортний засіб;

-07:22:56 - транспортний засіб «DАF 95XF380» д.н.з. НОМЕР_1 зупиняється на перехресті, оскільки пішоходи розпочали рух через проїзджу частину, по якій здійснює рух транспортний засіб «DАF 95XF380» д.н.з. НОМЕР_1 , не дозволивши йому закінчити маневр виїзду з перехрестя;

-07:23:01 чути як водій транспортного засобу «Dawoo Lanos» н.з. НОМЕР_2 подає звуковий сигнал, та починає рух, в той час як транспортний засіб «DАF 95XF380» д.н.з. НОМЕР_1 вже перебуває на перехресті доріг та загороджує шлях для вільного його проїзду;

-07:23:06 - водій транспортного засобу «Dawoo Lanos» н.з. НОМЕР_2 здійснює манер праворуч, з метою об`їзду попереду транспортного засобу «DАF 95XF380» д.н.з. НОМЕР_1 , та починає виконує маневр повороту ліворуч, але у зв`язку із знаходження на перехресті інших транспортних засобів, які рухались на зустріч автомобілю «DАF 95XF380» д.н.з. НОМЕР_1 , зупиняється перед автомобілем «DАF 95XF380» д.н.з. НОМЕР_1 ;

-07:23:16 водій транспортного засобу «DАF 95XF380» д.н.з. НОМЕР_1 почав рух; відбувається зіткнення транспортних засобів «Dawoo Lanos» н.з. НОМЕР_2 з транспортним засобом «DАF 95XF380» д.н.з. НОМЕР_1 ; сигнал світлофору в цей момент червоний з жовтим.

Для підтвердження вказаної хронології подій, під час апеляційного розгляду з відеозаписів зроблена фототаблиця, яка долучена до матеріалів провадження.

З наведеного вбачається, що транспортний засіб «DАF 95XF380» д.н.з. НОМЕР_1 в`їхав на перехрестя на дозволяючий сигнал світлофору, який змінився на забороняючий в той момент як автомобіль «DАF 95XF380» д.н.з. НОМЕР_1 вже знаходився на перехресті, і мав право завершити проїзд перехрестя.

Виходячи зі змісту вказаного відеозапису, вважаю, що показання водія ОСОБА_1 про те, що він в`їхав на перехрестя на зелений сигнал світлофору є слушним, а тому обвинувачення у порушені ним п. 8.7.3 «ґ» ПДР України вважаю не доведеним та спростованим вищевикладеними доказами по справі.

У зв`язку із вищевикладеним, вважаю твердження апелянта в цій частині слушним, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а такий висновок суду підлягає виключенню з мотивувальної частини постанови.

В той же час, висновок в протоколі про адміністративне правопорушення і в постанові судді про порушення ОСОБА_5 вимог п.п. «б» п. 2.3 ПДР України, зокрема в частині того, що останній був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не зреагував на її зміну, що спричинило пошкодження транспортних засобів, тобто про вчинення останнім правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає матеріалам справи і фактичним обставинам події, а тому доводи апеляційної скарги про те, що доказів винуватості ОСОБА_1 не здобуто, схема ДТП лише констатує факт ДТП, відеозапис є неналежним доказом, оскільки не був досліджений під час судового засідання, не заслуговують на увагу.

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами у справі є будь-які дані, на основі яких орган (посадова особа) встановила наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Докази, що містяться в матеріалах провадження, отримані з дотриманням встановленого законом порядку, а тому сумніві у їх достовірності немає.
Відеозапис з відеореєстратору автомобілю під керуванням ОСОБА_4 вважаю належним та допустимим доказам, та таким який безсторонньо фіксував хід ДТП.
Щодо доводів апелянта в частині того, що суд першої інстанції не надав можливості ОСОБА_1 виступити у суді, не задовольнив жодного клопотання щодо виклику свідків очевидців ДТП, судове засідання тривало не більше однієї хвилини, де суддя, не починаючи розгляд справи, одразу визнав останнього винуватим у вчиненні ДТП, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи, виходячи зі змісту постанови суду, де містяться як пояснення ОСОБА_1 , так й посилання суду на докази, які ним було досліджено в ході судового розгляду, з вказівкою суду на критичне ставлення до пояснень свідка ОСОБА_6 (а.п. 32-33).

Той факт, що свідка ОСОБА_6 безпосередньо не було допитано в суді першої інстанції, не перешкоджало суду прийняти рішення по суті, за наявності інших доказів, та за умови, що оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
Жодний доказ не має для суду наперед встановленої сили, а оцінка доказів відбувається з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Наявних в матеріалах провадження відеозаписів ДТП, фотознімків, що надані сторонами провадження, як безсторонні докази цієї події, так й встановлення місця ДТП, достатньо для надання оцінки поясненням учасників ДТП та прийняття рішення по суті.

Твердження ОСОБА_1 про порушення ОСОБА_4 п. 16.4 РПДР України, внаслідок чого, на його думку, виникла ДТП, не суперечить та підтверджується дослідженими під час апеляційного перегляду відеозаписами.

Така правова позиція ОСОБА_1 підтверджується й змістом постанови Верховного Суду від 19.05.2020 року (справа №490/10025/17).

Разом з тим, притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності в межах вказаного провадження є неприпустимим, оскільки питання про наявність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення повинно розглядатися у встановленому законом порядку за умови складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення уповноваженою посадовою особою та направлення такого на розгляд суду першої інстанції.

В той час як у вказаному провадженні вирішується питання щодо наявності або відсутності в діях ОСОБА_1 порушення ним ПДР України, в межах протоколу про адміністративне правопорушення складного відносно нього (а.п. 1).

Таким чином, перевіривши сукупність доказів по справі, вважаю, що викладеними матеріалами справи поза всяким розумним сумнівом доведено факт порушення ОСОБА_1 п.п. «б» п. 2.3 ПДР України.

З урахуванням викладеного, доходжу висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанову судді належить змінити, виключити з мотивувальної частини постанови суду висновок про винуватість ОСОБА_1 у порушенні ним п.8.7.3 «ґ» ПДР України.

Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі 340 гривень, суддя дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП, і обґрунтовано визначив вид та розмір адміністративного стягнення, виходячи з характеру вчиненого правопорушення та особи порушника.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 245, 251, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Лазоришина Богдана Івановича, що діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Постанову судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 07.05.2020 року, якою ОСОБА_1 , визнано винуватим та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, змінити.

Виключити з мотивувальної частини постанови суду висновок про винуватість ОСОБА_1 у порушенні ним п. 8.7.3 «ґ» ПДР України.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло