Провадження №3/337/502/2020
Справа № 337/1409/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2020 року Суддя Хортицького районного суду м. Запоріжжя Кучерук Ігор Григорович, розглянув матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП,

в с т а н о в и в :

З проколу про адміністративне правопорушення АА №342765 вбачається, що 06.04.2020 року о 14-00 годин по вул. Хортицьке шосе 42, ОСОБА_1 перебував у МТЗ №49, автомобіль «VOLKSWAGEN LT 35» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та на зупинці громадського транспорту(громадське місце) без вдягнутого засобу індивідуального захисту, чим порушив вимоги п.п. 1, пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 р. №211(зі змінами).

В судовому засіданні 10.06.2020 року ОСОБА_1 пояснив, що з протоколом не згоден, вказав, що Постанова Кабінету Міністрів України не є законом України, його обмежили у його правах, державні органи не забезпечили його засобом індивідуального захисту.

02.07.2020 року ОСОБА_1 до суду не з`явився.

У судове засідання викликались вказані у протоколі свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , інспектор ОСОБА_4 .

Свідки неодноразово до суду не з`являлись, судові повістки отримувати відмовились не з`явившись до органів пошти за їх отриманням.

Інспектор Довга Ю.А ОСОБА_5 до суду не з`явилася.

Суддя дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Згідно з положеннями ст. 245 КпАП України завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, полягає у порушенні правил щодо карантину людей, санітарно гігієнічних, санітарно протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішеннями місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами. Отже, диспозиція цієї статті є бланкетною (відсилочною), не конкретизованою, а такою, що скеровує до норм законодавства України, актів органів місцевого самоврядування, які регулюють питання боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19», спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, і з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 року Кабінет Міністрів на усій території України встановлено карантин.

Згідно до підпункту 1 пункту 2 Постанови №211 заборонено з 06.04.2020 р. до 24.04.2020 р. перебування в громадських місцях без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіратора або захисної маски, у тому числі виготовлених самостійно.

З роз`яснень, які містяться на офіційному веб-порталі Кабінету Міністрів України, вбачається, що в розумінні Постанови №211 громадським місцем є частина будь-якої споруди, яка доступна або відкрита для населення, в тому числі за плату (під`їзди, підземні переходи, стадіони; парки, сквери, дитячі майданчики, стадіони, зупинки громадського транспорту, ліфти, державні установи, медичні установи та інше), що узгоджується з відповідним визначенням, наданим в Законі України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» від 22.09.2005 р. №2899-IV та Наказі Міністерства оборони України «Про затвердження Інструкції про організацію патрульно-постової служби Військовою службою правопорядку у Збройних Силах України».

Також громадським місцем визнається транспорт загального користування, що використовується для перевезення пасажирів.

Як вбачається з пояснень у судовому засіданні та письмових пояснень ОСОБА_1 , в матеріалах справи, він перебував у салоні маршрутного таксі без захисної маски, а потім після виклику і приїзду поліції, вимушений був вийти на зупинку громадського транспорту, у зв`язку з тим, що його далі провозити відмовились. Йому не повідомили де можливо безоплатно отримати відповідні засоби захисту.

З рапорту працівника УПП вбачається, що поліцію було викликано у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 знаходився у автобусі без маски та відмовився виходити з маршруту №49. Прибувши на місце виявили ОСОБА_1 , який перебував у маршрутному транспортному засобі № НОМЕР_2 , та на ЗГТ без вдягнутого засобу індивідуального захисту.

Наданий суду відеоматеріал, письмові пояснення в матеріалах справи свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , підтверджують знаходження ОСОБА_1 у транспорті загального користування, що використовується для перевезення пасажирів, без вдягнутого засобу індивідуального захисту.

Також слід звернути увагу на таке. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» фінансування профілактичних і протиепідемічних заходів здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України та місцевих бюджетів, а у випадках, передбачених законом, - за рахунок коштів підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, а також коштів фізичних осіб.

Наведене дає можливість зробити висновок про те, що фінансування протиепідемічних заходів (до яких відноситься і обов`язок носити захисну маску) здійснюється не за рахунок фізичної особи, а тому твердження про умисне порушення встановленого Постановою №211 обов`язку є передчасним, оскільки представник органу поліції мав би переконатись в забезпеченні ОСОБА_1 коштом державного або місцевого бюджету засобами індивідуального захисту, а саме: захисною маскою, проте з наявних у справі матеріалів не вбачається, що працівники поліції з`ясовували у ОСОБА_1 причини, через які він перебував без маски чи респіратора, чи забезпечений він такими засобами, чи може їх придбати або виготовити самостійно, а відповідні пояснення при прийнятті рішення про складання протоколу про адміністративне правопорушення не врахували.

З огляду на встановлені обставини справи, формально вбачається вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Досліджені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення докази узгоджуються між собою, та є такими, що не викликають сумніву.

Разом з тим, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суд не в повній мірі дотримався вимог ст.23, 33 КУпАП, в силу яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно положень статті 22 КУпАП, малозначне правопорушення це такі дії, які не спричинили або не могли спричинити істотної шкоди суспільним та державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, що охороняються законом.

В силу норми ст.22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Сукупність фактів та обставин вчиненого правопорушення, мотиви його вчинення, даних про особу винуватого, на переконання суду свідчать про те, що від дій ОСОБА_1 тяжких наслідків не настало, а тому, за такої сукупності обставин, які суд відносить до пом`якшуючих, вбачається достатньо підстав для звільнення останнього від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП за малозначністю вчиненого, обмежившись усним зауваженням.

На підставі викладеного суд вбачає наявність підстав для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП за малозначністю вчиненого, обмежившись усним зауваженням.

На думку суду, застосування такого заходу, як усне зауваження, буде необхідним та достатнім для досягнення визначеної ст.23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Керуючись ст. 22, 23, 44-3, 245 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, і на підставі ст. 22 КУпАП, звільнити від адміністративної відповідальності, у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Провадження у справі закрити.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом десяти днів.

Суддя: