Справа № 219/5147/20
Провадження № 3/219/2004/2020
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 червня 2020 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Конопленко О.С.

за участю секретаря судового засідання Троян Л.К.

захисника Світанька Д.О.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Устимівка Глобинського району Полтавської області, з вищою освітою, не одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , старшого солдата, діловода служб військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , а фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ,

за ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

31 травня 2020 року, приблизно о 14 години 00 хвилин, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_1 вжив спиртні напої, перебуваючи поза межами зазначеної військової частини, яка розташована у місті Часів Яр Бахмутського району Донецької області (в районі проведення операції об`єднаних сил на території Донецької та Луганської областей), та в умовах особливого періоду виконував обов`язки військової служби в нетверезому стані.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20КУпАП.

Особу ОСОБА_1 встановлено на підставі військового квитка серії НОМЕР_3 , виданого Глобінським районним військовим комісаріатом Полтавської області 06 лютого 1996 року, йому роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні винним себе у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, не визнав з наступних підстав. Так, 31 травня 2020 року, приблизно о 14 годині 00 хвилин, він разом з робочим робили ремонт у квартирі за його фактичним місцем проживання. Він оббивав зі стін штукатурку, а робітник виносив будівельне сміття, яке, як дізнався ОСОБА_1 пізніше, викидав не на смітник, а у калюжі на території подвір`я, у зв`язку з чим сусіди викликали представників військової служби правопорядку (далі за текстом ВСП), які склали відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення. Разом з тим, цього дня він не виконував обов`язки військової служби, оскільки у неділю у нього вихідний день. З урахуванням викладеного, просив закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, оскільки протокол про адміністративні правопорушення складений незаконно, а він не виконував 31 травня 2020 року обов`язки військової служби, оскільки того дня був вихідний згідно розпорядку дня військової частини НОМЕР_1 .

Також в судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав доводи, викладені ним в письмовому клопотанні, наданому на адресу суду 30 червня 2020 року, згідно якого він просить закрити справу за відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення.

Так, він є військовослужбовцем військової служби за контрактом та обіймає посаду лінійного наглядача лінійно-кабельного відділення військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується у місті Часів Яр Бахмутського району Донецької області. Його військова служба полягає у тому, що він заступає у добове чергування і постійно наглядає та забезпечує роботу лінійно-кабельного відділення військової частини. Заступає на чергування в основному так: добу чергує, після чого дві-три доби відпочиває. Згідно довідки військової частини від 31 травня 2020 року він був вільним від військової служби після добового чергування. У приватній власності ОСОБА_1 має квартиру АДРЕСА_3 , де 31 травня 2020 року робив ремонт, у чому йому допомагали місцеві мешканці, які викинули будівельне сміття не туди, куди треба, внаслідок чого місцева мешканка обурилась та зателефонувала до ВСП. Представники зазначеної служби затримали ОСОБА_1 у його квартирі в присутності командира військової частини, відвезли у місто Бахмут, примусили пройти тест на наявність в організмі алкоголю та склали протокол. Проте, знаходячись поза межами військової частини, він ніяким чином не міг скоїти правопорушення, оскільки був вільним цього дня від служби і на території військової частини або її військового об`єкта не розпивав алкогольні напої, не виконував службові обов`язки на території військової частини, а тому закон не порушував та не міг порушити. Якби він був на території військової частини і виконував службові обов`язки, то командир військової частини повинен був відсторонити ОСОБА_1 від служби, про що скласти відповідний акт згідно ч. 2 ст. 172-20 КУпАП, проте такого акту ніхто не складав, що підтверджує те, що він не виконував службові обов`язки. Крім того, у клопотанні зазначено, що у день складання протоколу ОСОБА_1 взагалі не вживав алкогольні напої, оскільки вживав ліки на основі спирту у себе вдома, лікуючи горло. Ліки не є алкогольним напоєм, оскільки він їх придбав у аптеці, де не реалізуються алкогольні напої. При цьому, він є військовослужбовцем за контрактом, а тому має у вільний час розпоряджатись своїм часом так, як вважає за потрібне, не порушуючи при цьому Статут та закони України. Представники ВСП навіть не стали слухати доводи ОСОБА_1 , не взяли до уваги інформацію командира військової частини про те, що останній не перебуває у наряді, оскільки вільний від служби після чергування, та не з`ясували якості кого ОСОБА_1 начебто виконував обов`язки військової служби у цивільному одязі у себе вдома, даючи розширене тлумачення терміну «особливий період», що призвело до його незаконного затримання з його квартири понад трьох годин та неправильного висновку про скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Захисник Світанько Д.О. у судовому засіданні просив провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, надавши пояснення, аналогічні викладеним у письмовому клопотанні його підзахисного від 30 червня 2020 року, та додавши, що диспозиція ч. 3 ст. 172-20 КУпАП передбачає обов`язкову умову вчинення правопорушення на території військової частини, проте ОСОБА_1 знаходився у себе вдома та не виконував обов`язки військової служби. Крім того, на даний час в Україні не діє особливий період, а військові ВСП вважають, що в Україні діє особливий період з 17 березня 2014 року по теперішній час, посилаючись на лист Верховного Суду від 13 липня 2018 року, у якому сформульовано правову позицію щодо тлумачення поняття «особливий період», роз`яснено щодо тривалості мобілізації та її відношення до особливого періоду, проте щодо проведення операції ООС у даному листі не висловлено думки. Разом з тим, вказаний лист не входить до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 2 ст. КУпАП) та не втратив свою актуальність лише в частині гарантій, встановлених ст. 119 КЗпП України щодо військовослужбовців, призваних на військову службу, оскільки правові позиції Верховного Суду стосувались лише трудових гарантій. Крім того, у протоколі у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно ОСОБА_1 , не зазначені точне місце скоєння правопорушення та вид алкогольного напою, який він начебто розпивав, перебуваючи на службі. З огляду на все викладене, захисник вважає, що у протоколі вказано дані, які не відповідають фактичним обставинам справи, та не доводять винність ОСОБА_1 , а тому він не відповідає вимогам законодавства, у зв`язку з чим у діях його підзахисного відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Під час розгляду справи сторонам були створені умови для повного, усебічного розгляду справи. Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, захисника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що, не дивлячись на невизнання ОСОБА_1 своєї вини, його вина у скоєнні даного правопорушення повністю знайшла своє підтвердження в судовому засіданні та підтверджується зібраними по справі доказами.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, повністю підтверджується матеріалами справи: протоколом про військове адміністративне правопорушення серії ДНК/2 № 1798 від 31 травня 2020 року (а.с. 1), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу за вих. № 377/377 від 31 травня 2020 року, згідно якого 31 травня 2020 року о 21 годині 55 хвилин у ОСОБА_1 за допомогою аналізатору вмісту парів алкоголю «Алконт-М» виявлено 2,16 ‰алкоголю у крові (а.с. 4).

Крім того, суд також звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення був складений в присутності ОСОБА_1 ним підписаний, жодних зауважень на час його складання та підписання останній не висував. Крім того, у графі «Пояснення військовослужбовця, який притягується до адміністративної відповідальності» протоколу про адміністративне правопорушення маються пояснення, надруковані зі слів ОСОБА_1 , ним прочитані та підписані, згідно яких він зі змістом протоколу ознайомлений, свою вину у вчиненні вказаного правопорушення визнає, оскільки дійсно перебував у нетверезому стані при виконанні своїх службових обов`язків, бо вжив 250 грамів коньяку приблизно о 14 годині 00 хвилин 31 травня 2020 року.

В свою чергу, твердження захисника Світанька Д.О. щодо того, що диспозиція ч. 3 ст. 172-20 КУпАП передбачає обов`язкову умову вчинення правопорушення на території військової частини, суд не приймає до уваги, оскільки вони спростовуються наступним.

Так, частиною 1 статті 172-20 КУпАП передбачено відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або появу таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмову таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

У відповідності до ч. 3 ст. 172-20 КУпАП дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду, тягнуть за собою накладення штрафу від двохсот п`ятнадцяти до двохсот вісімдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від семи до десяти діб.
Аналіз даних правових норм вказує на те, що законодавець передбачає декілька диспозицій ч. 1 ст. 172-20 КУпАП, в залежності від яких настає адміністративна відповідальність, а саме: 1) розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів; 2) поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння; 3) виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння; 4) відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Тобто з аналізу диспозицій зазначеної норми вбачається, що відповідальність наступає і у разі виконання військовослужбовцями обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, у зв`язку чим наведені вище твердження захисника щодо того, що вчинення правопорушення обов`язково повинно відбуватись на території військової частини є безпідставними.

Крім того, суд не може погодитися з твердженнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та його захисника щодо того, що ОСОБА_1 31 травня 2020 року не виконувались обов`язки військової служби через те, що у нього був вихідний день, оскільки вони спростовуються наданими на запит суду копіями: витягу із наказу т.в.о. першого заступника начальника Генерального штабу Збройних сил України Назарова В.М. № 1/ДСК від 02 травня 2018 року (а.с. 15-18), витягу із наказу Командувача об`єднаних сил (по стройовій частині) ОСОБА_3 № 79/дск від 27 березня 2020 року (а.с. 19-22) та довідки про участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення за № 159 від 19 червня 2020 року, виданою командиром військової частини ОСОБА_4 (а.с. 23-24), з яких вбачається, що з 30 квітня 2018 року по теперішній час ОСОБА_1 залучений до складу сил і засобів об`єднаних сил для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів у складі військової частини НОМЕР_1 (м. Часів Яр Донецької області). Також вказані доводи спростовуються положеннями статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», яка регламентує питання щодо початку і закінчення проходження військової служби, часу та місця виконання обов`язків військової служби, і з аналізу положень частини 3 зазначеної статті вбачається, що ОСОБА_1 вважається військовослужбовцем, який 31 травня 2020 року виконував обов`язки військової служби. При цьому, на запит суду командиром військової частини НОМЕР_1 накази про виключення ОСОБА_1 зі складу сил та засобів, що беруть безпосередню участь в заходах ЗНБО чи в АТО, інших заходах в умовах особливого періоду надані не були, як і не були надані належні докази перебування ОСОБА_1 у звільненні, відпустці, на лікуванні, тощо.

У зв`язку з наведеним суд також не приймає до уваги надану в судовому засіданні 22 червня 2020 року ОСОБА_1 відповідь командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 за вих. № 987 від 03 червня 2020 року, згідно якої старший солдат ОСОБА_1 , перебуваючи 31 травня 2020 року за місцем проживання: АДРЕСА_2 , згідно п. 1 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» вважається таким, що не виконував обов`язки військової служби, та доданий до неї розпорядок дня військової частини НОМЕР_1 , оскільки вони суперечать положенням ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Суд також звертає увагу на те, що наданий розпорядок дня за підписом командира військової частини не містить посилання на наказ, який він затверджений, таким чином, вказаний доказ є неналежним та не приймається судом до уваги.

В свою чергу, твердження захисника Світанька Д.О. щодо відсутності у країні особливого періоду суд також не приймає до уваги, оскільки вони спростовуються наступним.

Особливий період діє в Україні з 17 березня 2014 року (після оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію»). Президент України відповідного рішення про скасування особливого періоду, як і рішення про демобілізацію військовослужбовців, прийнятих на військову службу за контрактом на строк до закінчення особливого періоду, не приймав, у зв`язку з чим особливий період на даний час в Україні діє.
Крім того, не знайшли також і свого підтвердження під час розгляду даного протоколу і твердження захисника про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначене точне місце скоєння правопорушення, оскільки безпосередньо під час розгляду даного протоколу встановлено, що місцем скоєння правопорушення є квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , що не суперечить зазначеному у протоколі місцю скоєння правопорушення: поза межами зазначеної військової частини, яка розташована у місті Часів Яр Бахмутського району Донецької області.

Також є безпідставними і твердження захисника про те, що у протоколі обов`язково необхідно зазначати вид алкогольного напою, який ОСОБА_1 начебто розпивав, перебуваючи на службі, оскільки факт перебування особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у нетверезому стані підтверджується доданим до протоколу актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу за вих. № 377/377 від 31 травня 2020 року, зі змістом якого ОСОБА_1 ознайомлювався та ставив свій підпис у відповідній графі, а необхідність зазначення виду і кількості вживаного військовослужбовцем алкоголю у протоколі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.ч. 1-3 ст. КУпАП чинним законодавством не передбачена (доказів протилежного з посиланням на відповідні нормативно-правові акти захисником не надано).

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд вважає, що у справі досить доказів, прямо передбачених ст. 251 КУпАП для повного, усебічного і об`єктивного розгляду справи, які вказують про винність ОСОБА_1 .

Так, ані особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, ані його захисником суду не надано достовірних доказів та не вказано про існування таких доказів, які б спростовували обставини виконання 31 травня 2020 року ОСОБА_1 обов`язків військової служби у нетверезому стані, та підтвердили його невинуватість у скоєнні правопорушень.

Оскільки правові положення ч. 3 ст. 172-20 КУпАП є бланкетними нормами, які відсилають до диспозиції ч.ч. 1-2 ст. 172-20 КУпАП та передбачають накладення адміністративного стягнення у разі настання певних обставин: 1) вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч. 1-2 ст. 172-20 КУпАП особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення; 2) вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч. 1-2 ст. 172-20 КУпАП в умовах особливого періоду, суд вважає факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20КУпАП, доведеним.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні даного правопорушення, обираючи йому вид та міру адміністративного стягнення, суд враховує дані про його особу, ступінь громадської безпеки скоєного, відсутність обставин, що пом`якшують вину, враховуючи його майновий стан, суд вважає, що з метою його виховання у дусі додержання законів України, а також попередження скоєння ним нових правопорушень, до ОСОБА_1 слід застосувати стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі двохсот п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Також відповідно до вимог статті 40-1 КУпАП, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

Беручи до уваги наведене, керуючись ст. 33, ч. 3 ст. 172-20, ст.ст. 283, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, та призначити йому стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі двохсот п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3655 (три тисячі шістсот п`ятдесят п`ять) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О. С.Конопленко