Справа № 216/1922/20
Провадження № 3/216/1119/20
П О С Т А Н О В А

іменем України

19 червня 2020 року Суддя Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Сидорак В.В., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли з Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, проживає за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 098290 складеного 26.03.2020 року, 26.03.2020 року 22 год. 45хв. в Дніпропетровській області, м. Кривий Ріг Центрально Міський район по вул. П. Калнишевського, біля буд. 17, водій керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згододи водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Alcotest 6820 «Drager» в присутності двох свідків, результат 1,69%., чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що 26.03.2020 року його друг ОСОБА_2 брав у нього машину для вирішення своїх справ. При цьому ОСОБА_1 поїхав разом з ним, однак автомобілем не керував та перебував на пасажирському сидінні. Повертаючись додому на вул. П. Калнишевського в м. Кривому Розі вони зупинились біля магазину «Варус», і ОСОБА_2 пішов в магазин. Невдовзі до його автомобіля під`їхали працівники поліції та запитали хто є власником автомобіля на що він повідомив, що являється власником. На вимогу поліцейського пред`явив документи на автомобіль та повідомив, що не керував автомобілем. Однак, до нього не прислухались та запропонували пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння, згодом повернувся ОСОБА_2 та повідомив поліцейським, що саме він керував транспортним засобом. Пояснення останнього поліція не взяла до уваги.

Зважаючи на те, що раніше не перебував в таких ситуаціях ОСОБА_1 погодився пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння, при цьому зазначає, що в зв`язку з епідеміологічною ситуацією яка склалась в Україні він активно користувався антисептиком. Перед оглядом запитав у працівників поліції чи він зобов`язаний проходити відповідний огляд. На що останні зобов`язали пройти огляд з використанням спеціального технічного засобу, оскілки в іншому випадку вимушені будуть скласти протокол про відмову від проходження огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Також зазначив, що упакування мундштука прибору за допомогою якого він проходив огляд було пошкоджене. При проходженні огляду були присутні два свідки і після проведеного такого огляду він повідомив працівників поліції, що не погоджується з результатами та попросив доставити його у лікарню. Працівники поліції відмовили в задоволенні його вимоги та нічого не роз`яснили.

Пояснив, що він зовсім не вживає алкоголь, оскільки переніс інсульт. В протоколі про адміністративне правопорушення не надав жодних заперечень на дії працівників поліції чи пояснень з приводу обставин справи через те, що розгубився. Право на керування транспортним засобом отримав в 2007 році.

За вказаних обставин вважає, що підстави притягнення його до адміністративної відповідальності відсутні, тому просить закрити справу про вчинення ним адміністративного правопорушення.

Під час судового розгляду 19.06.2020 року, ОСОБА_1 та адвокатом який представляє його інтереси заявлено клопотання про допит свідка ОСОБА_2 та інспектора патрульної поліції, яким проводилось складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 .. В задоволенні клопотання щодо виклику та допиту працівника патрульної поліції судом було відмовлено зважаючи не те, що договір про надання правової допомоги з адвокатом було укладено 12.06.2020 року. 15.06.2020 року адвокат Голуб С. О. подав заяву про відкладення судового засідання призначеного на 15.06.2020 року для надання йому можливості ознайомитись з матеріалами справи. У вказаний день розгляд справи було відкладено, адвокат ознайомився з матеріалами справи. При цьому до 19.06.2020 року жодного клопотання на забезпечення доведення чи спростування обставин вчинення адміністративного правопорушення адвокатом не подавалось. Зважаючи на те, що адвокат не є пересічною особою, яка приймає участь в судовому розгляді справи і відповідно може значно швидше вживати заходів щодо способу захисту клієнта, є обізнаним щодо встановлених законом процесуальних строків розгляду адміністративної справи суд вважає, що останній не був позбавлений можливості подання відповідного клопотання в більш ранні строки, задля забезпечення можливості проведення судового розгляду у визначений судом день. Крім цього при вирішенні поданого клопотання судом враховується і те, що ОСОБА_1 уклав угоду з адвокатом фактично перед закінчення процесуальних строків, в рамках яких можливе застосування адміністративного стягнення. Не заявляв жодного клопотання в більш ранні строки, однак тричі подавались заяви про відкладення слухання справи, вказані обставини в сукупності на думку суду свідчить про об`єктивну можливість подання клопотання про виклик свідків, раніше поданого дня для забезпечення своєчасності розгляду справи. Тому подання клопотання у вказаний день, розцінюється судом як намагання затягнення строків розгляду справи з метою закінчення трьох місячного строку в рамках якого можливе накладення адміністративного стягнення.

Разом з цим відмовляючи в задоволенні клопотання щодо виклику працівника поліції, яким складався протокол про адміністративне правопорушення суд враховує і те, що цінність свідка полягає у його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставин справи і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися. А тому покази в якості свідка, працівника поліції який складав протокол про адміністративне правопорушення, не можуть бути допустимим доказом. При цьому працівник поліції з використанням наданих йому повноважень склав відповідний протокол та разом з іншими доказами скерував до суду для розгляду справи, таким доказам та діям осіб які передували складенню протоколу, надається оцінка судом під час судового розгляду відповідної справи.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що є другом ОСОБА_4 та проживає разом з ним в одному населеному пункті. 26.03.2020 року він позичив автомобіль ОСОБА_4 маючи необхідність поїхати у м. Кривий Ріг, при цьому разом з ним поїхав власник автомобіля, перебуваючи на пасажирському сидінні. Повертаючись з Кривого Рогу, він зупинив автомобіль біля магазину «Варус», що на вул. П. Калнишевського (колишня Харитонова) та пішов за покупками. ОСОБА_4 залишився біля автомобіля. Повернувшись з магазину побачив патрульну поліцію, яка оформляла на власника автомобіля протокол про адміністративне правопорушення за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Вказує, що повідомив працівників поліції, що саме він керував автомобілем, однак на його пояснення ніхто не звернув уваги та попросили не заважати. Через, що він відійшов від автомобіля і перебував біля магазину «Варус». Також зазначив, що ОСОБА_4 не вживає алкогольні напої. Крім цього він бачив як ОСОБА_4 проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу, повідомляв працівників поліції, що він не знаходиться в стані алкогольного сп`яніння та просив поїхати в лікарню для проходження відповідного огляду. На що йому відповіли, все зроблено.

Дослідивши матеріали справи та оглянувши диск з фіксацією обставин за яких оформлявся протокол про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення сідка та правопорушника вважаю, що в діях останнього наявний склад адміністративного правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

З об`єктивної сторони правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП, полягає в керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З протоколу про вчинення адміністративного правопорушення від 26.03.2020 року вбачається, що у ОСОБА_1 було виявлено, за допомогою спеціального технічного засобу наявність алкоголю в крові 1,69%. Огляд особи з використання технічних засобів проводився в присутності двох свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які підтвердили результати огляду на стан алкогольного сп`яніння, підписавши відповідні пояснення від 26.03.2020 року (а. с. 2) та протокол про адміністративне правопорушення (а. с. 1). Отже, при складені протоколу працівниками поліції було дотримано вимоги ч. 2 ст. 266 КУпПА та п. 4 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, як і дотримано п. 5 вказаного Порядку та складено відповідний акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а. с. 3), вказаний акт окрім свідків та працівника поліції підписав і правопорушник та погодився з результатами огляду. Результат тесту на стан алкогольного сп`яніння зафіксовано і в видрукуваному тестуванні на алкоголь, відповідно до якого у ОСОБА_1 зафіксовано результат тесту 1,69% (а. с. 4).

Обставин викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, повністю підтверджуються і долученим до матеріалів справи відео записом з якого вбачається, що ОСОБА_1 на вимогу працівників поліції, в присутності двох свідків, добровільно пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння. Жодних зауважень працівникам поліції не висловлював.

При цьому суд критично ставиться до показів ОСОБА_1 стосовно того, що він не керував транспортним засобом і вважає його доводи на спростування такої обставини, щодо відсутності відповідного відео, не заслуговують на увагу зважаючи на сукупність досліджених доказів. Зокрема з дослідженого відео запису видно, що при складені протоколу ОСОБА_4 жодних заперечень відносно керування транспортним засобом не висуває. В своїх довільних поясненнях, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, також не відобразив жодних заперечень лише зазначив, що пояснення надасть у суді. При цьому погодився з результатами огляду проставивши відповідний підпис в акті огляду. На думку суду, дослідженим відеозаписом підтверджується факт керування правопорушником транспортним засобом зважаючи на те, що на відео зафіксовано як ОСОБА_1 просить надати йому можливість продовжити рух транспортним засобом, забезпечивши для цього відповідний поліцейський супровід, оскільки вважає свій стан адекватним. Крім цього відповідно до п. 2.1б ПДР України, в останнього знаходився реєстраційний документ на транспортний засіб.

Відео записом повністю спростовуються і доводи ОСОБА_1 щодо порушення цілісності упакування мундштука до газоаналізатора, з якого чітко вбачається, що такий мундштук був належно запакований. Покази правопорушника відносно невживання ним алкоголю в зв`язку з станом здоров`я, використання ним значної кількості антисептика, та надані на підтвердження цього ним докази про перенесений в 2007 році інсульт, не заслуговують на увагу, зважаючи на виявлену кількість випарів алкоголю під час проведення тесту. При цьому поведінка правопорушника під час проведення відео фіксації також свідчить про наявність стану алкогольного сп`яніння (порушення координації рухів, нечітка мова). Відеозаписом, повністю спростовуються і доводи щодо неналежного роз`яснення прав та наслідків складення протоколу чи відмови від проходження огляду. Також не заслуговують на увагу пояснення, про проставлення у всіх документах складених поліцією підписів, через розгубленість, зважаючи на водійський стаж правопорушника, посвідчення водія отримав у 2007 році.

Крім цього суд не бере до уваги покази допитаного свідка про те, що саме він керував автомобілем і звертав на це увагу працівників поліції, оскільки на відео відсутнє будь-яке підтвердження цього. При цьому зважаючи на вік свідка, відповідно наявний у нього життєвий досвід та дружні стосунки з ОСОБА_1 , суд вважає не типовою поведінку свідка в даний ситуації, щодо перебування осторонь (як зазначив в поясненнях після прохання поліцейського не заважати, відійшов від автомобіля і перебував біля магазину «Варус») в період коли на його товариша, який ніби то не керував транспортним засобом, оформляють адміністративний протокол за наслідками розгляду якого до останнього можуть бути накладено значне адміністративне стягнення. Більше того на відео, час фіксації 22:52:35 працівники поліції роз`яснюють ОСОБА_1 необхідність виклику іншої особи для керування транспортним засобом, однак останній не вказав на присутність ОСОБА_2 та запропонував працівникам поліції здійснити його супровід.

Таким чином судом встановлено, що в порушення вимог п. 2.9а ПДР України, ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. За вказані дії передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що й стало підставою складення відповідного протоколу про адміністративне правопорушення.

Зважаючи на принцип презумпції невинуватості, згідно якого доведення вини правопорушника покладається на орган, яким оформляється протокол про адміністративне правопорушення, суд вважає, що зібраними по справі доказами в повній мірі доведено вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопошення.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що такі докази є достатніми та логічно пов`язані з обставинами адміністративного правопорушення, зібрані у відповідності з нормами КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, характер скоєного правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, відсутність обставин які б пом`якшували чи обтяжували відповідальність за адміністративне правопорушення, з метою виховання правопорушника та попередження вчинення нових правопорушень, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 , адміністративне стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У відповідності до ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» слід стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 40-1, 130 ч. 1, 279, 280 КУпАП, п.5 ч.2 ст. 4 Закону України « Про судовий збір», -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 10200 (десять тисяч двісті) грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп. на користь держави.

Згідно зі ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, який виніс постанову.

Суддя В. В. Сидорак