Справа № 946/3157/20 Провадження № 3/946/1078/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2020 року місто Ізмаїл

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Швець В.М., розглянувши матеріали адміністративного провадження у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, що мешкає: АДРЕСА_1 ,

про здійснення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 та ст.185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення 29 травня 2020 року о 21 годині 15 хвилин ОСОБА_1 в місті Ізмаїл по проспекту Суворова навпроти будинку № 51 керував автомобілем «Тойота» держ. номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини роту, почервоніння обличчя), від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху. Крім того, 29 травня 2020 року о 21 годині 35 хвилин ОСОБА_1 в місті Ізмаїл по проспекту Суворова навпроти будинку № 51, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, нецензурно висловлювався, чіплявся до форменого одягу поліцейського, хотів покинути місце вчинення правопорушення, на законну вимогу поліцейського ОСОБА_2 не реагував.

ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за здійснення правопорушені, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та ст.185 КУпАП - за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

В судовому засіданні ОСОБА_1 провину у скоєнні вказаного правопорушення не визнав, дав пояснення, що дійсно перебував у вказаний час у вказаному місці разом із дружиною - ОСОБА_3 та неповнолітньою дитиною ОСОБА_4 , 2008 року народження, автомобіль зупинили працівники поліції. У стані сп`яніння не перебував, але його примусили сісти в поліцейський автомобіль, ніякого направлення на проходження огляду на стан сп`яніння йому не видавали, відмовився від проходження огляду на місці через неадекватну поведінку поліцейських, просив направити його до лікарні. Вважає, що непокору працівникам поліції не виказував, жодних законних вимог до нього не було пред`явлено.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , суд доходить висновку про відсутність в його діях складу правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 та ст.185 КУпАП.

Згідно ст.62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.2 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У відповідності до положень ст.1 КпАП України, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ч.2 ст.7 КпАП України, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Положеннями ст.245 КпАП України визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Згідно ст.252 КпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.256 КпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до ст.280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП (в редакції на час складання протоколу), керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, особу може бути притягнуто до відповідальності за умов: - керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Але ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що відмовився від проходження огляду на місці через неадекватну поведінку поліцейських, просив направити його до лікарні, але його не направили до лікарні. Якихось письмових доказів того, що ОСОБА_1 надавали направлення на медичний огляд суду не надано.

У відповідності до вимог ст.266 ч.1-5 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється. Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до п. 4 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 (надалі - Порядок), огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків. Відповідно до п. 8 Порядку, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. Аналогічні положення містяться у Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (надалі - Інструкція). При цьому, протокол проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння не складався взагалі, а тім більш в присутності свідків, тобто порушені вимоги ст. 266 КУпАП, Порядку та Інструкції.

Крім того, відповідно до п.п. 3,5 Інструкції, огляд проводиться: - поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; - лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння. Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності. Аналогічні положення містяться у Інструкції. При цьому, як вбачається з протоколу, поліцейським не було складено акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, який відповідно до Порядку та Інструкції складається за результатами огляду поліцейським. Таким чином, зазначені у протоколі обставини про те, що ОСОБА_1 нібито відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння спростовуються відсутністю акту огляду.

Крім того, відповідно до п. 6 Порядку, п. 7 розділу І Інструкції, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Відповідно до п. 7 розділу ІІ Інструкції, форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції. ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу, проте поліцейським не було направлено його на огляд до відповідного закладу охорони здоров`я, про що свідчить відсутність направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Таким чином, ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження у медичному закладі охорони здоров`я огляду на стан сп`яніння, що підтверджується відсутністю направлення на огляд до медичного закладу.

Крім того, відповідно до п. 8 Порядку, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. Таким чином, особу може бути притягнуто до відповідальності при наявності ознак сп`яніння і дій водія щодо ухилення від огляду за умови відмови водія від проведення огляду в закладі охорони здоров`я. Враховуючи той факт, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проведення огляду, відсутні підстави для притягнення його до відповідальності, інакше ніж за умови встановлення стану алкогольного сп`яніння поліцейським або закладом охорони здоров`я. Відповідно до Порядку та п.1 Розділу ІІ Інструкції, наявність ознак алкогольного сп`яніння є лише підставою для проведення огляду, який не було проведено поліцейським. При цьому, як вбачається з протоколу, поліцейським не було встановлено перебування у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, відповідно до п.6 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС та МОЗ України № 1425/735 від 9 листопада 2015 року, не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви. З протоколу та пояснень свідків встановлено, що в протоколі вказано, що ОСОБА_1 відмовився від огляду 29 травня 2020 року в 21 годину 15 хвилин, а свідки пояснюють, що він відмовився в 22 години 49 хвилин.

Крім того, у відповідності до вищезазначених норм, суд дослідивши матеріали адміністративного провадження встановив, що протоколи про адміністративні правопорушення, складені відносно ОСОБА_1 , не відповідають вищезазначеним вимогам. Так до протоколу за ст.185 КУпАП не додано жодного доказу, про скоєння правопорушення: немає свідків, рапортів працівників поліції, жодного іншого можливого доказу, який би був долучений до протоколу. Також в протоколах не вказана суть правопорушення: за ст.185 КУпАП не вказано які законні вимоги були висунуті поліцейським до ОСОБА_1 . Копії протоколів ОСОБА_1 не вручені, пояснення від нього не отримання, про відмову отримати копію протоколу та давати пояснення належного документу не складено.

Що стосується наданого відеозапису з боді-камери, то, дослідивши відеозапис суд дійшов наступного.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.31 Закону України «Про Національну поліцію», одним із превентивних заходів поліцейських є застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Під дію цієї норми підпадає і нагрудна відеокамера поліцейського.

Відповідно до ст.40 цього Закону поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до наказу Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року N 100, яким затверджено Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, передбачено:

- пункт 1.3 розділу 1 - необхідність відеофіксації: "використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) як превентивного поліцейського заходу є важливим елементом функціонування патрульної поліції, покликаним гарантувати чесність, відкритість та антикорупційну спрямованість діяльності патрульної поліції" (п. 1.3 Розділу І Інструкції).

- пункт 3.3 розділу 3 - випадки застосування такого превентивного заходу: "нагрудна відеокамера (відеореєстратор) повинна активовуватись працівником патрульної поліції та знаходитись у режимі відеозйомки при будь-якому контакті з особами, зокрема, але не виключно:

- при оформленні дорожньо-транспортної пригоди;

- при перевірці документів;

- при поверхневому огляді;

- при загрозі використання фізичної сили, спеціальних засобів або вогнепальної зброї;

- при наданні допомоги особам;

- у випадках, коли усвідомлення особою факту відеофіксації її поведінки може сприяти вирішенню конфліктної ситуації.

Патрульному заборонено використовувати відеореєстратор в особистих цілях чи не під час несення служби, а також заборонено самостійно показувати інформацію третім особам, змінювати, редагувати, видаляти, копіювати тощо - це закріплено у п. 3.7 Розділу 3 Інструкції. Після здачі технічного приладу уповноважена особа структурного підрозділу інформаційних технологій та зв`язку управління патрульної поліції зберігає відеозапис на сервері.

У п. 3.5 розділу 3 вказаної Інструкції зазначається, що після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно.

При цьому, з наданих до протоколу на диску відео файлів вбачається, що відео зйомка не була проведено безперервно, є проміжки часу, які не охоплені наданими відео файлами, а тому вказані докази не є належними.

Крім того, в наданих відео працівники поліції оголошували ОСОБА_1 про його адміністративне затримання в період часу з 23 години 41 хвилини по 23 годину 48 хвилин, але в протоколі про адміністративне затримання вказано, що він був затриманий о 21 годині 39 хвилин, а свідки того, що він відмовився від огляду залучені, як вже зазначалося вище о 22 годині 49 хвилин, тобто вже коли ОСОБА_1 був затриманий, згідно до протоколу про адміністративне затримання. Крім того, на відео не зафіксовано жодних дій, на які посилається в протоколі, особа, що його складала. Більш того, на відео неодноразово зафіксовано, як ОСОБА_1 вимагає, щоб його було направлено до медичного закладу для проведення обстеження на стан сп`яніння, але цього працівники поліції не роблять.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.284 КпАП України по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи. Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Враховуючи те, що відносно ОСОБА_1 відсутній жодний належний, відносний та допустимий доказ того, що він скоїв правопорушення, в його діях відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.130 ч.1 та 185 КУпАП.

За таких обставин суд доходить висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 та ст.185 КУпАП, а тому провадження відносно нього підлягає закриттю відповідно до п.3 ч.1 ст.284 та п.1 ч.1 ст.247 КУпАП

Керуючись ст.ст.130,247,284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративні правопорушення за ч.1 ст.130 та ст.185 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити за відсутності в його діях складу адміністративних правопорушень.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 КпАП України та ч.1 ст.287 КпАП України.

СУДДЯ Ізмаїльського міськрайонного суду В.М.Швець