Справа № 752/1297/20 Головуючий в суді І інстанції - Дідик М.В.
Провадження № 33/824/1509/2020 Доповідач в суді II інстанції - Свінціцька О.П.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі:

судді судової палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21 лютого 2020 року, -

в с т а н о в и в:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21 лютого 2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 130 КУпАП, ст. 124 КУпАП, ст. 173 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він 18 січня 2020 року о 10 годині 05 хвилин, керуючи автомобілем «Пежо» номерний знак НОМЕР_1 в м. Києві по вул. Новопирогівській, 29, не дотримався безпечного бокового інтервалу в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «ЗАЗ» номерний знак НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Після дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння вжив алкоголь, чим порушив п. 2.10 є, п.13.1 Правил дорожнього руху України.

Крім того, 18 січня 2020 року о 11 годині 00 хвилин, ОСОБА_1 перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння у громадському місці біля будинку № 29 по вул. Новопирогівській в м. Києві, висловлювався нецензурною лайкою на адресу інспектора поліції, чим порушив громадський порядок та спокій громадян.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 указано на незаконність постанови судді та необхідність її скасування. В обґрунтування доводів апеляційної скарги послався на те, що постанова винесена із порушенням норм чинного законодавства, обставини справи з`ясовані неповно. Зазначив, що провулок, на якому сталась дорожньо-транспортна пригода є дуже вузьким, після повороту, де видимість зустрічної машина була обмежена, він приклав максимум зусиль, щоб дотриматися необхідної дистанції, однак не помітив що злегка зачепив зустрічну машину. Вважав ненавмисним залишення місця дорожньо-транспортної пригоди та вживання алкогольних напоїв відразу після її настання. Також, просив врахувати ту обставину, що він є єдиним годувальником в сім`ї, оскільки має професію водія, а тому транспортний засіб є єдиним джерелом отримання доходу. Просив скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження в частині притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 4 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу даного адміністративного правопорушення.

Вислухавши пояснення:

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який подану апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи та просив апеляційну скаргу задовольнити;

вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до ч.7 ст. 294 КУпАП суд переглядає справу у межах апеляційної скарги, зокрема в частині притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.4 ст. 130 КУпАП. Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права у ході розгляду справи у суді першої інстанції, що давало би суду апеляційної інстанції підстави вийти за межі доводів апеляційної скарги у ході апеляційного розгляду не встановлено.

Висновки судді місцевого суду про доведеність того, що ОСОБА_1 , будучи причетним до ДТП, до проведення огляду у встановленому законом порядку на стан сп`яніння вжив алкогольні напої стверджуються доказами, зібраними у ході провадження у цій справі, а саме:

протоколами про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124 та ч.1 ст. 130 КУпАП, щодо часу, місця, обставин вчинення ДТП та вживання ОСОБА_1 алкогольних напоїв до проведення огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку;

особистими поясненнями ОСОБА_1 , відповідно до яких він визнавав факт вчинення ним ДТП та вживання алкогольних напоїв після ДТП;

поясненнями свідків;

відеозаписом, зробленим за допомогою нагрудної відеокамери поліцейського;

іншими доказами.

Дослідивши указані докази та надавши їм належну юридичну оцінку суддя місцевого суду дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, належним чином мотивувавши своє рішення.

Доводи апеляційної скарги про неумисне вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 130 КУпАП не ґрунтуються на матеріалах справи. Посилання ОСОБА_1 на те, що він не замітив факту вчинення ним ДТП суд розцінює як намагання останнього уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. Суд звертає увагу на те, що у суді першої інстанції ОСОБА_1 визнавав факт як вчинення ним ДТП, так і факт вживання ним алкогольних напоїв після ДТП, що указує на наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, як передбаченого ст. 124 КУпАП, так і ч.4 ст. 130 КУпАП. Посилання ОСОБА_1 на суворість накладеного на нього стягнення та неврахування при накладенні стягнення даних, які характеризують його особу, у тому числі і рід його занять не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами санкцією ч.4 ст. 130 КУпАП передбачене як обов`язкове. Можливості не призначати обов`язкове стягнення передбачене санкцією відповідної статті (частини) статті КУпАП цим Кодексом не передбачено. Суд вважає, що стягнення у виді штрафу на ОСОБА_1 накладене у відповідності до вимог закону, відповідає визначеній у ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення. Як фактичних підстав, так і процесуальних підстав для посилення цього стягнення до адміністративного арешту суд не знаходить.

Наведене указує на необґрунтованість апеляційної скарги ОСОБА_1 та безпідставність вимог цієї скарги.

Постанова судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21 лютого 2020 року щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не знаходить у зв`язку із чим суд залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21 лютого 2020 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Свінціцька