Справа № 308/4929/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.07.2020 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Сарай А.І., розглянувши справу про адміністративні правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції в Закарпатській області ДПП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , за ст. 44-3 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

02.04.2020 року, приблизно об 11.00 год., ОСОБА_1 у м. Ужгород по вул. Бородіна, а саме на ринку біля магазину «1001 дрібниця», будучи особою, що підписала інформовану згоду на карантин (самоізоляцію), покинув межі карантину (самоізоляції), які були вказані в згоді, чим порушив вимоги постанови Головного державного санітарного лікаря України від 21.03.2020 року № 2 та ст. 30 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб».

ОСОБА_1 у судові засідання, призначені на 09.06, 24.06 та 02.07.2020 року, неодноразово не з`явився, хоча про час і місце судового розгляду повідомлявся судовою повісткою та через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини неявки не повідомлено.

Відповідно до ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Згідно з ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Суддя вважає, що подальше перенесення розгляду справи призвело б до безпідставного її затягування та порушення вимог ст. ст. 38, 277 КУпАП, а тому відповідно до ст. 268 КУпАП дана справа розглянута у відсутності ОСОБА_1 за наявними в ній матеріалами.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З матеріалів справи вбачається, що постановою судді від 14.05.2020 року справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП було повернути Управлінню патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції для належного оформлення.

Після повернення для належного оформлення справу повторно направлено до суду для розгляду по суті 25.05.2020 року.

Розглянувши дану справу, вважаю, що у діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Статтею 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06.04.2000 року № 1645-ІІІ передбачено, що карантин це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Згідно зі ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України.

Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності. До відміни карантину його територію можуть залишити особи, які пред`явили довідку, що дає право на виїзд за межі території карантину.

Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS- CoV-2» на усій території України з 12 березня 2020 року по 22 травня 2020 року встановлено карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 березня 2020 року № 241 «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211» внесені зміни до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 », доповнено пунктом 3-2, який викладено у такій редакції: «Особи, що відвідували країни/регіони із місцевою передачею вірусу в громаді (крім водіїв та обслуговуючого персоналу вантажних транспортних засобів, членів екіпажів повітряних і морських, річкових суден, членів поїзних і локомотивних бригад, якщо немає підстав вважати, що вони були в контакті з особою, хворою на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2), вважаються такими, що мали контакт з хворим на зазначену хворобу, і підлягають обов`язковій обсервації (ізоляції) протягом 14 днів після перетину державного кордону у спеціалізованих закладах, які визначаються Київською міською, обласними державними адміністраціями».

Разом з тим, Постановою Головного державного санітарного лікаря України від 21.03.2020 року № 2 «Про запобігання подальшого занесення на територію України випадків коронавірусної хвороби (COVID-19) визначено, що відповідно до статті 40 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» та з метою забезпечення вжиття належних протиепідемічних заходів для запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID -19) на території України під час повернення громадян України з-за кордону в умовах дії карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID -19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», постановлено, серед іншого: впровадити використання форми інформованої згоди особи на проведення протиепідемічних та/або профілактичних заходів (далі інформована згода), що додається; встановити, що інформована згода підписується у двох примірниках особами, які здійснюють перетин державного кордону та щодо яких є підстави вважати, що вони були в контакті з особою, якій встановлено діагноз (або підозру) коронавірусної хвороби (COVID-19), а також в інших випадках, необхідних для здійснення протиепідемічних заходів. Державній прикордонній службі України: після проведення безконтактної термометрії, одержати від особи, яка здійснює перетин державного кордону, примірник інформованої згоди; надати особам, які здійснюють перетин державного кордону, пам`ятку про самоізоляцію та інформаційні матеріали щодо індивідуальних заходів профілактики; забезпечити передачу примірників інформованої згоди від відповідальних осіб Державної прикордонної служби України працівникам санітарно-карантинних підрозділів, у разі їх створення у пунктах пропуску через державний кордон України, або головному державному санітарному лікарю відповідної області.

Відповідно ст. 41 «Про захист населення від інфекційних хвороб» особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, стверджується зібраними у справі доказами:

протоколом про адміністративне правопорушення серії ГП № 116795 від 02.04.2020 року;

рапортом інспектора взводу № 1 роти № 3 батальйону УПП в Закарпатській області Стецько В.;

письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 02.04.2020 року;

наявними у матеріалах справи та дослідженими відеозаписами з боді-камер поліцейських, що містяться на DVD-диску, який доданий до протоколу, з яких вбачається, що ОСОБА_1 залишив межі карантину (самоізоляції) та пояснив працівникам поліції, що виходив у магазин за продуктами;

зобов`язанням ОСОБА_1 про самоізоляцію від 21.03.2020 року.

Вказаними доказами встановлено, що ОСОБА_1 було підписано зобов`язання про самоізоляцію, відповідно до якого він 02.04.2020 року повинен був знаходитися на самоізоляції, однак залишив своє місце перебування. Іноземною державою, на території якої ОСОБА_1 перебував Словаччина.

Доказів, які б спростовували наведені обставини не надано, а тому вищезазначені докази вважаю належними та допустимими, а в своїй сукупності достатніми.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обираючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 , у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, враховую характер вчиненого правопорушення та його наслідки, відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, ступінь його вини, вважаю необхідним накласти на нього адміністративне стягнення у межах санкції, передбаченої ст. 44-3 КУпАП, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у сумі 420,40 грн.

Керуючись ст. ст. 44-3, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави 420 (чотириста двадцять) гривень 40 коп. судового збору.

Постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області А.І. Сарай