Номер провадження: 33/813/473/20
Номер справи місцевого суду: 493/174/20
Головуючий у першій інстанції Мясківська І. М.
Доповідач Толкаченко О. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2020 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Толкаченко О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Балтського районного суду Одеської області від 27 лютого 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнутий судовий збір в сумі 420 грн. 20 коп.

Відповідно до оскарженої постанови суду першої інстанції, 03 січня 2020 року о 07 годині 45 хвилин водій ОСОБА_1 в м.Балта Одеської області по вул.Сіненська, керував транспортним засобом ВАЗ 210700-20 державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, відмовився в присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 «Правил дорожнього руху України», чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись із зазначеною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржену постанову та закрити провадження по справі на підставі п.1) ч.1 ст.247 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, працівники поліції взагалі не пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, а тому він не міг відмовитись від його проходження. При цьому свідки вказані в протоколі про адміністративне правопорушення не були присутні під час його складання.

Крім того, ОСОБА_1 зазначив про те, що суд грубо порушив його права, передбачені ст.268 КУпАП розглянувши справу без його участі. При цьому про дату, час та місце розгляду справи він належним чином не повідомлявся.

В судові засідання апеляційного суду, призначені на 27.03.2020 року, 07.04.2020 року, 22.05.2020 року, 19.06.2020 року ОСОБА_1 не з`явився, однак звертався до апеляційного суду з заявами про відкладення судового розгляду, у зв`язку з тим, що в Україні запроваджено карантин, через спалах у світі коронавірусу та припинена робота громадського транспорту в Одеські області, тому він не має змоги прибути до м.Одеси.

ОСОБА_1 у своїх заявах посилався на розпорядження Голови Одеського апеляційного суду Колеснікова Г.Я. «Про тимчасові заходи з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19», на виконання Указу Президента України від 13 березня 2020 року № 87/2020 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», в Одеському апеляційному суді, тимчасово, на час установлення на території України карантину, зупинений розгляд справ за участю учасників судових процесів та припинений їх допуск до залів судових засідань, а також скасований особистий прийом громадян керівництвом суду.

Апеляційний суд звертає увагу, що у Розпорядженні вказано, що зазначені обмеження не стосуються розгляду в тому числі апеляційних скарг у справах про адміністративні правопорушення, якщо у разі відкладення розгляду справи закінчаться строки, передбачені ст.38 КУпАП.

Крім того, з 22 травня 2020 року була відновлена робота громадського транспорту в Одеській області, у зв`язку з чим ОСОБА_1 мав об`єктивну можливість прибути у судові засідання, призначені на 19.06.2020 року та 23.06.2020 року.

19.06.2020 року до апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_2 , в інтересах ОСОБА_1 , про відкладення судового розгляду та надання можливості ознайомитися з матеріалами адміністративної справи. Також була надана медична довідка про те, що ОСОБА_1 з 15.06.2020 року по 19.06.2020 року перебував на амбулаторному лікуванні в КНП «Балтський центр ПМСД».

23.06.2020 року до апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_2 про відкладення судового розгляду, у зв`язку з тим, що він зайнятий в іншому процесі в Господарському суді Одеської області.

На підтвердження своїх повноважень щодо захисту інтересів особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 надав довіреність.

Відповідно до ст.271 КУпАП, у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Разом з тим, 30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» № 1401-VIII від 02 червня 2016 року, яким Конституцію було доповнено статтею 131-2, за частинами першої та четвертої якої для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура та виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

У «Перехідних положеннях» Конституції України передбачено, що представництво виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.

З огляду на викладені норми Основного Закону, які є нормами прямої дії, з 01 січня 2018 року захист та представництво осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності в судах апеляційної інстанції мають право здійснювати лише адвокати.

В свою чергу ОСОБА_2 не надав апеляційного суду будь-яких документів про те, що він є адвокатом та/або за законом має право на надання правової допомоги.

За таких обставин апеляційний суд не приймає до уваги заяви ОСОБА_2 про відкладення судового розгляду, оскільки він не має права надавати правову допомогу ОСОБА_1 під час розгляду його апеляційної скарги в Одеському апеляційному суді.

Згідно з ч.7 ст.11 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» № 1402-VIII від 02.06.2016 року учасникам судового процесу на підставі судового рішення забезпечується можливість брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у порядку, встановленому законом. Обов`язок забезпечити проведення відеоконференції покладається на суд, який отримав судове рішення про проведення відеоконференції, незалежно від спеціалізації та інстанції суду, який прийняв таке рішення.

За таких обставин ОСОБА_1 міг звернутися до апеляційного суду з клопотанням про проведення судового засідання в режимі відеоконференції та надати суду апеляційної інстанції пояснення на підтвердження доводів апеляційної скарги.

Частиною 4 ст.294 КУпАП встановлено, що апеляційний перегляд постанови судді у справах про адміністративне правопорушення здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

Відповідно до частини 6 ст.294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

Враховуючи вказані вимоги закону та те, що апеляційний суд обмежений в часі при розгляді апеляційних скарг на постанову судді в справах про адміністративні правопорушення, вважаю за можливе розглянути апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності за відсутності ОСОБА_1 , який без поважних причин не з`явився у судове засідання.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до положень ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду...., а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами ....., а також іншими документами.

Згідно з положеннями ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п.п. «а» п.2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій зобов`язаний за вимогою працівника правоохоронного органу пройти у встановленому законом порядку медичний огляд для встановлення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних або токсичних речовин.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 додержався вимог статей 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, застосувавши до нього адміністративне стягнення, у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №094022, відповідно до якого водій ОСОБА_1 03 січня 2020 року о 07 годині 45 хвилин в м.Балта Одеської області по вул.Сіненська, керував транспортним засобом ВАЗ 210700-20 державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, відмовився в присутності двох свідків.

Вказаний протокол був власноруч підписаний ОСОБА_1 , який надав пояснення, що відмовляється від огляду на стан сп`яніння в присутності двох свідків, вчора випив два стакани вина та просив його суворо не карати.

Апеляційний суд зазначає, що вказаний протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП, а тому визнає його допустимим доказом.

З наданих ОСОБА_1 пояснень вбачається, що останній 03 січня 2020 року о 07 годині 45 хвили, керував транспортним засобом ВАЗ 210700-20 д/з НОМЕР_1 в м. Балта по вул. Сіненська, де його зупинили працівники поліції. Він у присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, так як поспішав на роботу. Крім того, пояснив, що вчора випив два стакани вина.

Крім того, винуватість ОСОБА_1 підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відповідно до яких вказані особи були свідками того, як громадянин ОСОБА_1 відмовився від пропозиції співробітників поліції пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі.

Апеляційний суд не вбачає підстав для визнання показань вказаних свідків неналежними чи недопустимими доказами. При цьому, ОСОБА_1 не звертався до апеляційного суду з клопотанням про допит вказаних свідків під час апеляційного перегляду справи, а тому, зважаючи на один з основоположних принципів судочинства - диспозитивність, у апеляційного суду відсутні підстави для виклику вказаних свідків за власною ініціативою.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 не навів будь-яких обґрунтованих доводів на підтвердження того, що працівники патрульної поліції під час складання адміністративних матеріалів відносно нього діяли неправомірно та порушили вимоги Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про те, що зібрані у справі докази повністю підтверджують вину ОСОБА_1 в порушенні ним вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України за, що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд визнає вказані докази, які були дослідженні під час апеляційного розгляду справи достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, допустимими, оскільки вони отримані та досліджені в законний спосіб, та належними, оскільки вони стосуються подій, що сталися 03 січня 2020 року та інкримінуються ОСОБА_1 .

Одним з основоположних принципів судочинства у справах про адміністративні правопорушення є принцип диспозитивності, відповідно до якого учасники адміністративно-юрисдикційного провадження за власним розсудом можуть розпоряджатися своїми правами: звертатися чи не звертатися зі скаргами в органи адміністративної юстиції, знайомитися чи не знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання, користатися послугами перекладача, оскаржити постанови по справах про адміністративні правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду його апеляційної скарги, проте останній в судове засідання апеляційного суду не з`явився, не залучив для представництва та захисту своїх інтересів захисника, чим за власної волі позбавив себе можливості реалізувати свої процесуальні права, передбачені ст.268 КУпАП.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), зазначив, що сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».

Європейський суд з прав людини наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Разом з тим, ОСОБА_1 не з`явившись в судове засідання апеляційного суду, не скористався своїм правом надати суду апеляційної інстанції нові докази на підтвердження доводів апеляційної скарги про неналежність та недопустимість доказів, на підставі яких суд першої інстанції дійшов висновку про наявність в її діях адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст.33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст.33 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що суддя суду першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а доводи апеляційної скарги про допущену судом першої інстанції неповноту судового розгляду не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова судді районного суду, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Керуючись статтями 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Балтського районного суду Одеської області від 27 лютого 2020 року, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.О. Толкаченко