33/804/264/20
263/3192/20

Суддя 1-ої інстанції Папаценко П.І.
Суддя доповідач Куракова В.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2020 року м. Маріуполь

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Куракова В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24 квітня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово не працюючого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, -

УСТАНОВИЛА:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 08 березня 2020 року о 23-35 год. за адресою: м. Маріуполь, Запорізьке шосе, буд. 1 керував транспортним засобом ЗАЗ DAEWOO Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спянінння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови. Від проходження огляду для визначення стану сп`яніння за допомогою технічного засобу «Драгер Алкотест» на місці зупинки транспортного засобу та від проходження медичного огляду у закладі охорони здоров`я в установленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На постанову суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що постанова суду першої інстанції незаконна та підлягає скасуванню. Зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення, наявному в матеріалах провадження, та у копії, наданій йому, є дописи, у зв`язку з чим наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом. Звертає увагу, що його не було відсторонено від керування транспортним засобом. Вказує, що працівники поліції не пропонували йому пройти огляд в закладі охорони здоров`я. Просить постанову скасувати, провадження по справі закрити.

Про судове засідання, призначене на 13 липня 2020 року, ОСОБА_1 та його представник адвокат Конуп І.М. були повідомлені належним чином, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи від них не надійшло, тож вважаю за необхідне розглянути справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за відсутності сторін.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін за таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що суддя районного суду вірно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджуються:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 296191 від 08 березня 2020 року (а.с. 6);

- рапортом поліцейського ОСОБА_2 С.К ОСОБА_3 , в якому він уточнює місце адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 , та уточнює адресу ОСОБА_1 (а.с. 2);

- поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в яких вони підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» та від проходження медичного огляду в медичному закладі (а.с. 7);

- рапортом поліцейського ОСОБА_6 (а.с. 8-9);

- рапортом поліцейської Разводової О. (а.с. 10);.

- відеозаписом події адміністративного правопорушення за участю ОСОБА_1 (а.с. 11).

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та прийшов до обґрунтованого правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення.

Згідно п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до п. 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відносно доводів апеляційної скарги щодо наявності дописів в протоколі про адміністративне правопорушення зазначаю наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 березня 2020 року матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 було повернуто до УПП в Донецькій області для доопрацювання. Мотивуючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що адреса, за якою вчинено адміністративне правопорушення, вказана у рапорті поліцейського та у протоколі про адміністративне правопорушення, відрізняється та нечітко видно місце проживання ОСОБА_1 .

На виконання вказаної постанови суду першої інстанції інспектором взводу 2-ої роти 4-ого батальйону УПП в Донецькій області молодшим лейтенантом Соміковим С.К., який складав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 серії ДПР18 № 296191 від 08 березня 2020 року було подано рапорт на ім`я начальника УПП в Донецькій області Вершиніна М.О., в якому ОСОБА_7 вказує, що правильним місцем адміністративного правопорушення слід вважати АДРЕСА_1 область АДРЕСА_2 Маріуполь АДРЕСА_3 шосе АДРЕСА_4 . АДРЕСА_5 . Крім того вказано, що адреса ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , та вказано, що відеозапис вівся на боді-камеру ДМТ-1 АН 01106, НОМЕР_2 , НОМЕР_3 . Таким чином, вказані доводи спростовуються матеріалами справи.

Порівняльний аналіз протоколу про адміністративне правопорушення, який наявний в матеріалах справи, з копією протоколу, доданою до апеляційної скарги, вказує на те, що вони за змістом однакові, жоден з них не має виправлень та дописок. За таких обставин доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Переглядом відеозапису, доданого до матеріалів справи, встановлено, що ОСОБА_1 в присутності двох свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на пропозицію працівника поліції пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я відповів категоричною відмовою. Таким чином, враховуючи, що працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я, тобто діяли відповідно до «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103, то доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Застосування або незастосування заходу забезпечення у вигляді відсторонення від керування транспортним засобом особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не може свідчити про доведеність або недоведеність вини особи, оскільки даний захід застосовується з превентивною функцією запобігти вчиненню адміністративного правопорушення. Таким чином, доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, що і було зроблено судом першої інстанції при розгляді даної справи.

Суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 33 КУ¬пАП прийняв до уваги характер вчиненого правопорушення, його наслідки, обставини даної справи, а також дані про особу правопорушника, і наклав на правопорушника справедливе адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постанова суду першої інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог та скасування постанови суду першої інстанції немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24 квітня 2020 року відносно ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Куракова