Справа № 199/3890/20
П О С Т А Н О В А

іменем України

07 липня 2020 року м. Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Сенчишин Ф.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , працюючого електромеханіком в ПП «Владислав»,

за ч. 4 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

02 червня 2020 року о 18 год. 10 хв. ОСОБА_2 в районі будинку № 165 по вул. Луговській в м. Дніпрі керував мопедом «РИГА-Д6», без реєстраційного номеру, та після зупинки на вимогу поліцейського до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, вжив алкоголь.

ОСОБА_2 в судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав. Пояснив, що того дня йому терміново потрібно було поїхати на ринок, тому він взяв мопед свого покійного тестя. Коли він повертався додому і просто стояв неподалік від свого будинку, до нього без будь-якої причини під`їхали працівники патрульної поліції. Останні почали вимагати у нього документи, яких у нього при собі не було. На його прохання працівники поліції проїхали до його місця мешкання, щоб він надав документи. Коли працівники поліції запропонували йому пройти медичний огляд на стан сп`яніння, він сказав їм, що коли ходив по документи хильнув алкоголю, але це було сказано лише до слова та не відповідало дійсності. Вважає, що мопед, на якому він рухався, не є транспортним засобом, а тому він нічого не порушував. Підтверджує, що його мопед здійснює рух за допомогою двигуна внутрішнього згорання.

Дослідивши докази та оцінивши їх за внутрішнім переконанням в сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку, що факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення внаслідок винних дій останнього повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, що узгоджуються між собою та не викликають у суду сумнівів щодо їх достовірності та об`єктивності:

?протоколом про адміністративне правопорушення, який оформлений повноважною особою згідно вимог КУпАП та ОСОБА_2 підписаний без зауважень;

?письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які підтвердили, що в їх присутності ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку для визначення стану алкогольного сп`яніння;

?рапортом працівника патрульної поліції Кіпренка С.С., відповідно до якого 02 червня 2020 року було зупинено мопед «РИГА-Д6» під керуванням ОСОБА_2 , у якого були відсутні документи. На пропозицію працівників поліції водій зайшов додому та виніс документи, після чого повідомив, що випив пива та горілки, через те, що перенервував. На пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння водій відмовився у присутності двох свідків;

?переглянутими в судовому засіданні відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, на яких зафіксовано, як ОСОБА_2 керує мопедом «РИГА-Д8» без захисного шолома, у зв`язку з чим його зупиняють працівники патрульної поліції. Під час спілкування виявляється, що у ОСОБА_2 відсутні документи, що посвідчують особу, на що йому було запропоновано пройти додому та винести зазначені документи. Після того, як водій виніс документи, працівники поліції, при більш близькому спілкуванні помітили у ОСОБА_2 ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння, на що останній повідомив, що дуже розхвилювався і коли ходив за документами, випив алкоголю. Під час подальшого спілкування ОСОБА_2 неодноразово на відеозапис стверджував, що випив алкогольний напій, наголошуючи, що він нічого не порушував і не розуміє, чому працівники поліції не залишать його у спокої.

Надаючи оцінку запереченням ОСОБА_2 щодо того, що мопед «РИГА-Д8», на якому він рухався не є транспортним засобом суд виходить з п. 1.10 ПДР України, відповідно до якого механічним транспортним засобом є транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

Твердження ОСОБА_2 з приводу того, що він нічого не вживав спростовуються протоколом про адміністративне правопорушення, де викладені відповідні фактичні обставини і який ОСОБА_2 підписаний без зауважень. Окрім цього, ОСОБА_2 на відеозапис неодноразово усвідомлено наголошував співробітникам поліції, що коли після зупинки ходив додому за документами вжив алкогольний напій.

Надаючи адміністративно-правову кваліфікацію діянням ОСОБА_2 , суд враховує, що за протоколом про адміністративне правопорушення діяння останнього кваліфіковані за ч. 4 ст. 130 КУпАП, яка в редакції Закону України № 1446-VIII від 07 липня 2016 року передбачала відповідальність за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Однак зазначена норма з 01 липня 2020 року згідно Закону України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року зазнала змін та передбачала відповідальність за вживання судноводієм після аварійної події за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як судно було зупинено на вимогу поліцейського або іншої уповноваженої законом посадової особи до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Одночасно, в Кримінальний кодекс України була введена стаття 286-1, частина перша якої передбачала відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, або відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного освідування на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного освідування з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого медичного освідування.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Згідно вимог ч. 1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Оскільки Законом України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року була посилена відповідальність за вживання водієм транспортного засобу алкоголю після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду, зазначений закон не має зворотної дії в часу і до діянь ОСОБА_2 підлягає застосуванню закон в редакції, чинній на час вчинення таких діянь, тобто в редакції Закону України № 1446-VIII від 07 липня 2016 року.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_2 за ч. 4 ст. 130 КУпАП (в редакції Закону України № 1446-VIII від 07 липня 2016 року), оскільки він вживав алкоголь після того як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.

Суд враховує, що за ч. 4 ст. 130 КУпАП передбачене стягнення у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Вирішуючи питання щодо застосування до ОСОБА_2 такого виду адміністративного стягнення, як позбавлення права керування транспортними засобами, суд виходить з того, що відповідно до довідки Відділу адміністративної практики Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області, згідно бази «НАІС» ОСОБА_2 посвідчення водія на право керування транспортними засобами не отримував.

Відповідно до п. 28 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 121, ч. 4 ст. 122, ст. 122-2, ч. 3 ст. 123, статтями 124 і 130 КУпАП. Суди не вправі застосовувати таке стягнення тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Оскільки ОСОБА_2 не має права керування транспортними засобами, суд не можу застосувати до останнього додаткове стягнення у виді позбавлення такого права.

Накладаючи на ОСОБА_2 адміністративне стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, істотність наслідків вчиненого правопорушення та особисту заяву ОСОБА_2 , в якій він просить застосувати до нього стягнення у виді адміністративного арешту та не застосовувати щодо нього стягнення у вигляді штрафу у зв`язку з важким матеріальним становищем. За перелічених фактичних обставин, суд дійшов переконання, що необхідним та достатнім для виховання ОСОБА_2 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, є адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту на строк 15 діб.

На підставі ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_2 до доходу держави підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст.ст. 33-35, 252, 283, 284 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП (в редакції Закону України № 1446-VIII від 07 липня 2016 року), та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту на строк 15 (п`ятнадцять) діб.

Стягнути з ОСОБА_2 до доходу держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 (сорок) копійок.

Скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя:

07.07.2020