Справа № 361/7034/19 Суддя в суді першої інст. - Телепенько А.Д.
Провадження № 33/824/55/2020 Суддя-доповідач - Полосенко В.С.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2020 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Полосенко В.С

за участі:

особи,

яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 5 грудня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , працюючого водієм "Експрес-техбуд", ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1 , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови судді І-ї інстанції, 29 вересня 2019 року близько 23 години 00 хвилин, ОСОБА_1 в с. Бобрик Броварського району Київської області, по вул.Шевченка, 45 керував автомобілем марки "MERSEDES BENZ" з державним реєстраційним номером НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою газоаналізатора "Alcotest" №ARLJ0175 у присутності двох свідків, результат якого склав 1,29 проміле.

Постановою Броварського міськрайонного Київської області від 05 грудня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді першої інстанції скасувати та провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КпАП України, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Зазначає, що під час розгляду справи суддею І-ї інстанції, не було дотримано вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, що призвело до незаконного рішення суду.

Стверджує, що 29 вересня 2019 року за кермом автомобіля як водій не перебував. Тому підстав для проведення його огляду на визначення стану сп`яніння взагалі не існувало. Він навіть не мав ознак сп`яніння.

Зазначає, що алкотестер давав нештатні показники, а саме про те, що 29.09.2019 року о 12 годині 00 хвилин температура навколишнього повітря становила +18 градусів С. А калібровка приладу проводилась ще 22.11.2018 року, тобто 10 місяців тому.

Статтею 62 Конституції України встановлено. що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Також вказує, що в розумінні ст.129 Конституції України закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи. Крім того, за практикою ЄСПЛ необхідність доказування переважає в обвинуваченні, а сумнів тлумачиться на користь цієї особи.

Звертає увагу суду, що в матеріалах справи, за виключенням протоколу про адміністративне правопорушення, відсутні будь-які інші докази на підтвердження факту керування ним автомобілем.

Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, яка підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги, а також покази свідка ОСОБА_2 , вивчивши матеріали провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

За змістом ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення має бути забезпечено всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Висновок суду про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №084088 від 29.09.2019 року, в якому зафіксовано факт проходження водієм ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння із застосуванням спеціального технічного приладу "Драгер" за його згодою у присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , та встановлено факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння;

- висновком результатів тесту «Drager» ALCOTEST 6820 від 29.09.2019 року, згідно якого у ОСОБА_1 виявлено стан алкогольного сп`яніння з показником 1,29 проміле;

- акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого не вбачається факт відмови ОСОБА_1 від підпису. Натомість, в графі "З результатами згоден" напроти його прізвища, ім`я та по батькові проставлений підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Це свідчить про згоду ОСОБА_1 з результатами проведеного огляду;

- письмовими поясненнями свідків події ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідно до яких свідки підтвердили, що в їх присутності водій ОСОБА_1 погодився у встановленому порядку пройти перевірку для визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу "Драгер" та результат показав 1,29 проміле.

- іншими матеріалами справи.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про достатність вказаних доказів, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 1.6. Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України від 09.09.2009 №406/666, огляд проводиться: уповноваженою особою Державтоінспекції МВС, патрульної служби МВС на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я.

Як вбачається з матеріалів справи, огляд було запропоновано водію транспортного засобу - ОСОБА_1 , оскільки щодо нього у поліцейського були підстави вважати, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу - газоаналізатору "Драгер" у присутності двох свідків. Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду - є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.

Однак, апеляційний суд оцінює критично покази свідка ОСОБА_4 , надані нею під час апеляційного розгляду про те, що водій ОСОБА_1 не керував автомобілем та в стані алкогольного сп`яніння не перебував, оскільки такі покази повністю суперечать змісту письмових пояснень, наданих ОСОБА_4 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, та не узгоджуються з іншими належними та допустимими доказами у справі, яким суд І-ї інстанції надав належну правову оцінку.

Твердження ОСОБА_1 про те, що він не перебував за кермом автомобіля і підстав для проведення його огляду на визначення стану сп`яніння взагалі не існувало є безпідставним та не може спростовувати порушення ним п.2.9 "а" ПДР України за наявності у справі вищевказаних належних та допустимих доказів, які узгоджуються між собою, та повністю підтверджують обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Водночас, ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду не надав суду жодного доказу на спростування викладених в протоколі обставин.

Інші доводи ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі, не ґрунтуються на матеріалах провадження, спростовуються наявними у справі належними та допустимими доказами, і не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Всупереч доводам апелянта, суддя І-ї інстанції надав належну та об`єктивну оцінку всім доказам у справі, а також всебічно, повно та об`єктивно врахував обставини події, дійшовши вірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п.2.9 "а" ПДР України.

Достатніх доводів і належних доказів, які б спростовували правильність висновків судді щодо визнання винним та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП апеляційна скарга не містить.

Порушень вимог закону при складенні протоколу про адміністративне правопорушення та під час розгляду справи місцевим судом, які можуть бути підставою для скасування постанови судді, апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що постанова судді є законною та обґрунтованою, відсутні підстави для закриття провадження по справі, в зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 5 грудня 2019 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя В.С. Полосенко