КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/2322/2020 Суддя у І-й інст.: Новик В.П.
Категорія: ст. 124 КУпАП Доповідач: Юденко Т.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Юденко Т.М., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 , за апеляційною скаргою захисника Сухарко А.В. на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 20 травня 2020 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді у виді 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Згідно постанови суду 1-ї інстанції, ОСОБА_1 03.04.2020 близько 15 год. 30 хв. керуючи автомобілем «Land Rover», д.н.з. НОМЕР_1 по просп. Перемоги, 90-а в м. Києві, при перестроюванні не надав перевагу в русі автомобілю «Toyota», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтись, внаслідок чого здійснив із ним зіткнення, в результаті обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.3б, 10.3 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП.

На вказану постанову суду захисник Сухарко А.В. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати через неповноту судового розгляду, та закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що суд1-ї інстанції необґрунтовано відмовив в задоволенні клопотання про витребування доказів, а саме відеозапису, а також у допиті свідка ОСОБА_3 . Крім того, суд взагалі не надав оцінку письмовим поясненням ОСОБА_1 .

Також зазначає, що дії ОСОБА_1 не знаходяться в причинному зв`язку з подією ДТП та наслідками у виді механічних пошкоджень транспортних засобів, однак суд не надав оцінку діям кожного з водіїв.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника Сухарко А.В., яка підтримала апеляційну скаргу, думку ОСОБА_2 та захисника Журавльова О.С., які заперечували проти її задоволення, перевіривши доводи на обґрунтування апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до наступного.

За змістом ст.ст. 245, 252 КУпАП, завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку

орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції ці вимоги дотримано в повному обсязі.

Так, суд 1-ї інстанції встановив, що саме небезпечний маневр ОСОБА_1 , який при перестроюванні не надав переваги в русі транспортному засобу ОСОБА_2 ,призвів до зіткнення їх транспортних засобів, з висновком про що погоджується суд апеляційної інстанції, у тому числі й про те, що твердження захисника Сухарко А.В. про відсутність порушення ОСОБА_1 . ПДР спростовуються зібраними по справі доказами, аналіз яких дає підстави переконатись у тому, що порушення допущено саме ОСОБА_1 , дії якого, як водія, призвели до ДТП та пошкодження транспортних засобів, у той час як порушень приписів п.п. 12.1, 12.3 ПДР в діях ОСОБА_2 не встановлено.

Згідно п.2.3б ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

За приписами п. 10.3. ПДР України, у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.

Перестроювання - це маневр, пов`язаний зі зміною траєкторії руху транспортного засобу в межах проїзної частини для руху в одному напрямку. Під час перестроювання водій зобов`язаний переконатися, що його маневр буде безпечним і не створить перешкод у русі іншим учасникам дорожнього руху.

В письмових поясненнях ОСОБА_1 сам зазначив, що на момент ДТП здійснював перестроювання, що також підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 424627 від 03.04.2020 відносно ОСОБА_1 ; схемою місця ДТП від 03.04.2020, на якій зафіксована дорожня обстановка та розташування транспортних засобів після зіткнення, підписана учасниками ДТП без зауважень; поясненнями ОСОБА_2 та свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5 .

При цьому, пояснення ОСОБА_1 про те, що він почав маневр перестроювання надавши дорогу всім автомобілям, що рухались у смузі, на яку він мав перестроїтися, однак автомобіль «Тойота», який рухався по смузі, на яку він мав намір перестроюватись, почав збільшувати швидкість руху, внаслідок чого маневр він не завершив і відбулося зіткнення, є безпідставними, оскільки спростовується наведеними вище доказами.

Довід апеляційної скарги про можливе порушення ОСОБА_4 вимог п.п. 12.1, 12.3 ПДР України задоволенню не підлягає, оскільки виходить за межі предмету розгляду в суді.

Відповідно до п.1.4 ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила, а тому висновок суду про те, що дорожньо-транспортна подія відбулась внаслідок порушення ПДР саме водієм ОСОБА_1 відповідає обставинам справи, не суперечить вимогам КУпАП і іншого по справі не встановлено.

Отже, виходячи з того, що суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно дослідивши усі обставини справи у їх сукупності, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і будь-яких порушень норм КУпАП, які б стали підставою для скасування рішення суду першої інстанції не встановлено, постанова Святошинського районного суду м. Києва від 20 травня 2020 року, як законна та обґрунтована, має бути залишена без зміни, а апеляційна скарга захисника Сухарко А.В. щодо її скасування - без задоволення.

Таким чином, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя Київського апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника Сухарко А.В. залишити без задоволення, а постанову Святошинського районного суду м. Києва від 20 травня 2020 року відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП - без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Т.М. Юденко