Справа № 147/203/20
Провадження № 33/801/456/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Корнієнко О. М.
Доповідач: Матківська М. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2020 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Матківська М. В.,

за участю секретаря судового засідання Кузьменка Б. І.,

розглянувши у судовому засіданні з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника адвоката Новака Д. М.

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Ладижинського міського суду Вінницької області від 27 травня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , приватного підприємця, до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

Встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 204455, складеного 02 березня 2020 року о 18 год 50 хв, - водій ОСОБА_1 02 березня 2020 року о 17 год 56 хв у с. Четвертинівка по вул. Мічуріна керував автомобілем ВАЗ 2121, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота; від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Ладижинського міського суду Вінницької області від 27 травня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420,40 грн. на користь держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, пославшись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, оскільки суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, що потягло за собою необґрунтоване покарання за адміністративне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 204455 від 02 березня 2020 року не відображено причину зупинки транспортного засобу, а тому без належних та допустимих доказів щодо причини зупинки транспортного засобу подальші дії поліцейського є неправомірними. Протокол про адміністративне правопорушення складений не уповноваженою на те особою, без доказів наявності таких повноважень; відсутній його підпис щодо роз`яснення йому прав; дані щодо статті КУпАП належним чином не сформульовані; вказана зовсім інша марка транспортного засобу; особа встановлювалася за суб`єктивними даними співробітників поліції. Крім того зазначив, що суд першої інстанції безпідставно послався як на доказ його вини на копії відеофайлів, які містяться на CD-диску, оскільки в постанові суду не зазначено відомостей про технічний запис, яким здійснено відеозйомку, цей диск не є первинним носієм інформації, а тому є недопустимим доказом. Розглянувши справу у його відсутність, суд першої інстанції грубо порушив норму ст. 248 КУпАП. Судом не дано належної оцінки тому, що за наявності у нього ознак алкогольного сп`яніння, працівники поліції в порушення ст. 266 КУпАП не відсторонили його від керування транспортним засобом.

В судовому засіданні ОСОБА_1 і його представник адвокат Новак Д. М. апеляційну скаргу підтримали, просять її задовольнити. При цьому ОСОБА_1 подав клопотання, підтримане його представником, про закриття провадження у справі, в якому він просив постанову суду першої інстанції від 27 травня 2020 року скасувати, а провадження по справі закрити у зв`язку із закінченням строку притягнення його до адміністративної відповідальності.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що на початку весни біля 16:00 год дня, більш точної дати і часу не пам`ятає, він приїхав разом із ОСОБА_1 його автомобілем і зупинилися біля його будинку. Вийшли із автомобіля, зайшли у подвір`я, а коли ОСОБА_1 вийшов подивитися чи закрив він свій автомобіль, то до нього під`їхали працівники поліції і сказали, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння. На що ОСОБА_1 відповів, що за кермом алкоголю не вживає. Працівники поліції, а їх було троє, запропонували ОСОБА_1 пройти огляд у лікарні на стан алкогольного сп`яніння, на що він не відмовлявся, а погодився. Працівники поліції разом із ОСОБА_1 сіли в їхній автомобіль і поїхали, а автомобіль ОСОБА_1 залишився стояти біля його двору.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника адвоката Новака Д. М., свідка ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оглянувши відеозапис із нагрудної камери поліцейського, яким зафіксовано правопорушення ОСОБА_1 , дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, згідно вимог статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За правилами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно роз`яснень, наданих у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз.

Згідно з пунктом 2.5. Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 підтверджується наявними у справі матеріалами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 204455 від 02 березня 2020 року, із якого слідує, що 02 березня 2020 року о 17 год 56 хв водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота; від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків (а. с. 1);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеного 02 березня 2020 року о 18 год 25 год, у якому зазначено, що у результаті огляду, проведеного поліцейським, у ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння: почервоніння обличчя, запах алкоголю з порожнини рота; ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (а. с. 2);

- висновком КПН «Тростянецька центральна районна лікарня» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 57 від 02 березня 2020 року, у якому зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проведення освідування на стан сп`яніння в повному обсязі (а. с. 3);

- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано подію, що мала місце при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 204455 02 березня 2020 року відносно ОСОБА_1 , з якого вбачається, що працівники поліції на службовому автомобілі їхали за автомобілем ВАЗ-2121, державний номерний знак НОМЕР_1 , та після зупинки підійшли до водія зазначеного автомобіля. Також із цього відеозапису видно як після зупинки автомобіля ВАЗ-2121, державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 вийшов саме із місця водія; він відмовився надати посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на вимогу працівників поліції. Також ОСОБА_1 неодноразово заявляв про свою відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівників поліції, в тому числі відмовився від проходження такого огляду у лікарні в присутності двох свідків, мотивуючи свою відмову тим, що він автомобілем не керував і нічого не порушував (а. с. 13).

Відеозаписом із нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано подію, що мала місце при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 204455 02 березня 2020 року відносно ОСОБА_1 , спростовуються пояснення свідка ОСОБА_2 в тому, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, а був у нього на подвір`ї, коли до них під`їхали працівники поліції, оскільки із цього відеозапису вбачається, що працівники поліції на службовому автомобілі їхали за автомобілем ВАЗ-2121, державний номерний знак НОМЕР_1 , а після зупинки підійшли до водія ОСОБА_1 , який вийшов із автомобіля саме із місця водія, що свідчить проте, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 рухався, а не стояв. А також із пояснень свідка ОСОБА_2 вбачається, що він не був присутнім у лікарні, коли ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, тому ці обставини йому не відомі.

За правилами частин 1 і 2 статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція).

Так згідно з пунктом 2 розділу І цієї Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейського) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктом 6 розділу І Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно з пунктом 7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Пунктом 1 розділу ІІ цієї Інструкції передбачено, що за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків (пункт 7 розділу ІІ Інструкції).

Відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я (пункт 6). У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 8).

З наведеного слідує, що у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу та незгоди на проведення огляду у відповідному закладі охорони здоров`я, особа вважається такою, що відмовилася на вимогу працівника міліції пройти в установленому законом порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, а тому поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає не лише за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, а так само і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідного огляду. Тобто, факт відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння сам по собі утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, які узгоджуються між собою, апеляційний суд приходить до висновку про правильність та обґрунтованість висновку суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у присутності двох свідків.

Доводи апеляційної скарги в тому, що наявний у матеріалах справи відеозапис із нагрудної камери поліцейського є неналежним доказом у справі, оскільки CD-диск не є первинним носієм інформації, а суд першої інстанції не з`ясував відомостей про технічний запис, яким було здійснено відеозйомку, не заслуговують на увагу та правильних висновків суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не спростовують з огляду на те, що як свідчать матеріали справи під час розгляду справи ОСОБА_1 неодноразово знайомився із матеріалами справи, до яких ще на час надходження матеріалів до суду був долучений відеозапис із нагрудної камери поліцейського (а. с. 13). ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції ряд письмових клопотань, зокрема, про направлення протоколу про адміністративне правопорушення на доопрацювання, про виклик і допит свідків, про витребування додаткових доказів із КНП «Тростянецька центральна районна лікарня», Департаменту охорони здоров`я Вінницької ОДА. При цьому матеріали справи не містять клопотань ОСОБА_1 щодо витребування будь-якої додаткової інформації стосовно долученого до матеріалів справи про адміністративне правопорушення відеозапису із нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано подію, що мала місце при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 204455 02 березня 2020 року відносно ОСОБА_1 . Таке клопотання він не заявляє і в апеляційній скарзі. Відеозйомка працівниками поліції проводилась на законних підставах у відповідності до вимог ст. 40 Закону України «Про національну поліцію».

Доводи апеляційної скарги про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 204455 від 02 березня 2020 року не відображено причину зупинки транспортного засобу, а тому без належних та допустимих доказів щодо причини зупинки транспортного засобу подальші дії поліцейського є неправомірними, є безпідставними.

В матеріалах справи міститься копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії БА № 508033 від 02 березня 2020 року, згідно якої 02 березня 2020 року о 17 год 56 хв в с. Четвертинівка по вул. Мічуріна водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ-2121, д.н.з. НОМЕР_2 , обладнаним засобами пасивної безпеки, був непристебнутий ременем безпеки, під час перевірки водій не мав при собі та не пред`явив для перевірки посвідчення водія категорії «В» та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив п. 2.3.в, 2.1.а ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, за що до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у розмірі 425 грн. (а. с. 5). Чим спростовуються доводи ОСОБА_1 щодо відсутності належних та допустимих доказів щодо причини зупинки транспортного засобу працівниками поліції.

Вимоги щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення визначені ст. 256 КУпАП. За змістом цієї статті у протоколі про адміністративне правопорушення має бути зазначено, зокрема, суть адміністративного правопорушення, що правильно відображено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 204455 від 02 березня 2020 року, який складено відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вимог щодо необхідності зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення причини зупинки транспортного засобу зазначена норма закону не містить.

Також є безпідставними та не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення не уповноваженою на те особою, оскільки суду не надано жодних доказів про те, що посадова особа, яка склала протокол була уповноважена на такі дії.

Посилання ОСОБА_1 на пункт 1 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2011 року № 1376, у цій справі є безпідставним з огляду на те, що за змістом пункту 1 розділу І цієї Інструкції вона встановлює порядок оформлення в органах Національної поліції України, у тому числі в їх структурних (відокремлених) підрозділах, матеріалів про адміністративні правопорушення, а також визначає порядок контролю за дотриманням законодавства під час оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення (крім правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху).

Процедура оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не автоматичному режимі, визначена Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395.

Водночас ні цією Інструкцією, ні зазначеною ОСОБА_1 у апеляційній скарзі Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, ні положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачено необхідності долучення до матеріалів справи про адміністративне правопорушення зазначених ОСОБА_1 доказів того, що протокол складений посадовою особою і що ця посадова особа уповноважена на такі дії.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 204455 від 02 березня 2020 року вбачається, що він складений інспектором СРПП № 1 Тростянецького ВП, старшим лейтенантом поліції Гриняком В. В., який має право складати протоколи про адміністративні правопорушення за ст. 130 КУпАП відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП.

Частиною третьою статті 18 Закону України «Про національну поліцію» передбачено обов`язок поліцейського пред`явити службове посвідчення на вимогу особи, до якої він звертається, надавши можливість ознайомитися з викладеною в ньому інформацією, не випускаючи його з рук.

Отже під час оформлення інспектором СРПП № 1 Тростянецького ВП Гриняком В. В. матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 останній мав право та можливість вимагати від поліцейського пред`явити службове посвідчення для ознайомлення, якщо він мав які-небудь сумніви щодо повноважень цього працівника поліції на складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності підпису ОСОБА_1 щодо роз`яснення йому прав, передбачених ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України, які навіть не зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, та ст. 268 КУпАП, також не заслуговують на увагу та правильних висновків суду не спростовують, оскільки посилання ОСОБА_1 на пункт 11-13 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2011 року № 1376, у цій справі є безпідставним з огляду на те, що за змістом пункту 1 розділу І цієї Інструкції вона не встановлює порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Пунктом 2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, передбачено, що під час складання протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права й обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 204455 від 02 березня 2020 року зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Також із протоколу вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від підписання протоколу про адміністративне правопорушення, про що у протоколі зроблено відповідні записи, як того вимагає пункт 2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395.

Доводи апеляційної скарги щодо наявності неточностей у протоколі про адміністративне правопорушення також не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 .

Склад адміністративного правопорушення це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.

Помилки та неточності при складенні протоколу, допущені поліцейським, за підтвердження факту вчинення правопорушення іншими доказами відповідно до ст. 251 КУпАП не свідчать про відсутність складу адміністративного правопорушення.

Суд першої інстанції надав правильну оцінку наявним у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 204455 недолікам та результати такої оцінки відобразив в оскаржуваній постанові. Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції в цій частині не спростовують.

Судом беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на вимогу поліцейського, а тому його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги в тому, що за наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, працівники поліції в порушення ст. 266 КУпАП не відсторонили його від керування транспортним засобом, також є безпідставними з огляду на те, що із відеозапису з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано подію, що мала місце при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 204455 02 березня 2020 року відносно ОСОБА_1 , вбачається, що автомобіль ВАЗ-2121, державний номерний знак НОМЕР_1 , було залишено на місці зупинки, а ОСОБА_1 працівники поліції службовим автомобілем доставили до закладу охорони здоров`я з метою проведення його огляду на стан сп`яніння.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних доказів щодо протиправності дій працівників поліції, зокрема, на час складання протоколу, щодо оскарження таких дій особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, та результатів такого оскарження.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про порушення судом першої інстанції норм ст. 248 КУпАП у зв`язку з розглядом справи у його відсутність слід зазначити таке.

Європейський суд з прав людини наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Як свідчать матеріали справи судові засідання призначалися неодноразово, про що належним чином було повідомлено ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 подав до суду ряд клопотань про виклик свідків, про витребування додаткових доказів із КНП «Тростянецька центральна районна лікарня», Департаменту охорони здоров`я Вінницької ОДА, які судом було задоволено; розгляд справи відкладався через неявку свідків та несвоєчасне надання додаткових доказів на виконання вимоги суду.

В судовому засіданні 19 травня 2020 року було допитано свідків та оголошено перерву до 27 травня 2020 року.

26 травня 2020 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про перенесення розгляду справи з 27 травня 2020 року на іншу дату, так як він не може бути присутній на розгляді справи за станом здоров`я; просив справу призначити після 03 червня 2020 року та зазначив, що підтверджуючі документи надасть суду в наступному судовому засіданні.

Водночас із відповіді КНП «Тростянецький районний центр первинної медико-санітарної допомоги» від 27 травня 2020 року № 226, яку надано на запит суду першої інстанції, слідує, що ОСОБА_1 25, 26, 27 травня до лікарні не звертався; на лікуванні в амбулаторії загальної практики сімейної медицини станом на 27 травня 2020 року не перебував; направлення для огляду вузькопрофільного спеціаліста не видавалось; лікарняний лист не видавався та самоізоляції не потребує (а. с. 92).

Зважаючи на скорочені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 277 КУпАП, а також визначені ст. 38 КУпАП строки накладення адміністративного стягнення, який у цій справі закінчився 02 червня 2020 року, а ОСОБА_1 у своїй заяві від 26 травня 2020 року просив справу призначити до розгляду після 03 червня 2020 року, що на думку апеляційного суду свідчить про свідоме затягування розгляду справи з метою уникнення відповідальності; а також враховуючи, що ОСОБА_1 брав участь у попередніх судових засіданнях, давав свої пояснення, заявляв клопотання, які були задоволені судом першої інстанції, був присутнім під час допиту свідків, тобто право ОСОБА_1 на захист жодним чином не порушено, суд першої інстанції обґрунтовано розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 .

За наведених обставин, факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку підтверджено сукупністю зібраних у справі доказів, які є належними, допустимими та узгоджуються між собою.

Таким чином апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно; вина ОСОБА_1 доведена повністю, в зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначене судом адміністративне стягнення відповідає вимогам статті 33 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Ладижинського міського суду Вінницької області 27 травня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяМ. В. Матківська