Єдиний унікальний номер 234/3984/20
Номер провадження 33/804/321/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2020 року м. Бахмут

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Савкова С.В., за участю секретаря судового засідання Ямчук О.М., представника Кулика В.М., розглянувши матеріали справи стосовно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 163-4 КУпАП, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Краматорського міського суду Донецької області від 06 травня 2020 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є фізичною особою, яка займається незалежною професійною діяльністю, проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною передбаченого ч.1 ст.163-4 КУпАП. Провадження у справі закрито, у зв`язку із закінченням на час розгляду матеріалів справи строку притягнення особи до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И Л А:

Судом встановлено, що з протоколу про адміністративне правопорушення № 21 від 27.02.2020 року вбачається, що фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю ОСОБА_1 вчинив правопорушення, а саме: неповідомлення або несвоєчасне повідомлення державним податковим інспекціям за встановленою формою відомостей про доходи громадян, а саме несвоєчасно наданий податковий розрахунок за формою № 1-ДФ за ІІ квартал 2019 року терміном надання не пізніше 09 серпня 2019 року, фактично наданий податковий розрахунок за формою № 1-ДФ ІІ квартал 2019 року 24.12.2019, за ІІІ квартал 2019 року терміном надання не пізніше 11 листопада 2019 року, фактично наданий податковий розрахунок за формою № 1-ДФ за ІІІ квартал 2019 року 24.12.2019 року, чим порушено пп. 49.18.2 п. 49.18 ст.49, п.51.1 ст.51, пп. «б» п. 176.2 ст.176 Податкового кодексу України, п.2.1 р. ІІ Порядку № 4 від 13.01.2015, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 163-4 КУпАП.

З таким рішенням не погодився ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі закрити.

Свої вимоги мотивує тим, що протокол складено 27 лютого 2020 року за вчинення, начебто, ОСОБА_1 правопорушення 24 грудня 2019 року.

Апелянт зазначає, що неодноразово в письмових поясненнях вказував, що переконаний у відсутності події та складу в його діях адміністративного правопорушення, проте будь-яких доказів на підтвердження своєї позиції не надавав, оскільки, на думку апелянта, справу суд не повинен був розглядати у зв`язку із закінченням строків притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП.

ОСОБА_1 вважає, що суд безпідставно дослідив обставини справи та встановив наявність вини останнього.

Крім того, ОСОБА_1 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

В обґрунтування свого клопотання зазначає, що справу розглянуто за його відсутності, повний текст постанови ним отримано лише 21 травня 2020 року, в ЄДРСР текст оскаржуваної постанови оприлюднено 19 травня 2020 року, отже, у ОСОБА_1 не було реальної можливості звернутися до суду з апеляційною скаргою в строк, передбачений законодавством.

ОСОБА_1 належним чином повідомлений про день,час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить розглянути апеляційну скаргу за його відсутності, поновити строк на апеляційне оскарження, апеляцію задовольнити.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 П ОСОБА_3 фахівець в галузі права ОСОБА_4 підтримав доводи апеляційної скарги у повному обсязі, крім того, просив поновити йому строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Апеляційний суд, вислухавши апелянта, перевіривши матеріали справи, доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дійшов такого.

Що стосується клопотання про поновлення строку, то воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, постанова про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом 10-днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається, справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 розглянуто за відсутністю останнього. Факт отримання останнім постанови суду першої інстанції саме 21 травня 2020 року не спростовується доказами, що містяться в матеріалах справи.

Згідно положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Одним із елементів права на справедливий суд є право на виправлення судової помилки, включаючи право на скасування неправосудного рішення та прийняття правового рішення по справі. При цьому, як зауважують деякі науковці, забезпечення права на апеляційне і касаційне оскарження включає як можливість оскарження судового рішення, так і обов`язок суду прийняти та розглянути подану апеляційну чи касаційну скарги.

Крім того слід зауважити, що в справах про адміністративні правопорушення суд апеляційної інстанції є останньою інстанцією, тобто останньою можливістю особи реалізувати свої права.

Аналізуючи наведене, враховуючи, що в матеріалах справи дійсно відсутні відомості щодо своєчасного отримання ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови, апеляційний суд вважає за необхідне поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Що стосується доводів апеляційної скарги, то суд апеляційної інстанції зауважує на таке.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати в першу чергу чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, з дня виявлення правопорушення, тобто з 24.12.2019 року, і на час розгляду справи, а саме 06 травня 2020 року, пройшло більше ніж 3 місяці, у зв`язку з чим суд дійшов обґрунтованого висновку щодо необхідності закрити провадження, на підставі ст. 38 КУпАП.

При цьому, суд першої інстанції проаналізував докази, що містяться в матеріалах справи, та дійшов висновку про наявність вини у діях ОСОБА_1 , що і зазначив в резолютивній частині оскаржуваної постанови.

Апеляційний суд вважає, що наведені висновки суду першої інстанції у повному обсязі відповідають чинним нормам права.

Так, перш за все, слід звернути увагу, що норм щодо відсутності у суду повноважень на встановлення обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі винесення постанови про закриття провадження за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП вказаний Кодекс не містить. Натомість, застосування п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе у разі встановлення наявності протиправної винної дії чи бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення.

З огляду на наведене та зважаючи на те, що для закриття провадження у справі у зв`язку зі спливом строків для накладення адміністративного стягнення необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення (винної дії чи бездіяльності), а також враховуючи, що повноваження суду на з`ясування обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні передбачені ст. 280 КУпАП, апеляційний суд вважає, що є достатні правові підстави для встановлення вини особи при закритті провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Крім того, визнання особи винним у скоєнні адміністративного правопорушення є важливим з огляду на можливість повторного притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

Слід зазначити, що в розумінні ЄСПЛ низка адміністративних правопорушень мають характер кримінальних, адже передбачають стягнення у вигляді адміністративного арешту та громадських робіт (обмеження свободи та особистої недоторканості в розумінні ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

Необхідно врахувати, що складання протоколу є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, необхідність встановлення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення прирівнюється до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, вказаних в обвинувальному акті, серед яких є необхідність встановлення винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Крім того, наведене позиція узгоджується з тою, що висловив Вищий спеціалізований суд України у своєму листі №223-943/0/4-17 від 22.05.2017, де судам надано роз`яснення щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією.

Так, у пункті 5 наведеного роз`яснення вказаного, що судам слід мати на увазі, що адміністративне стягнення за вчинення корупційного правопорушення може бути накладено протягом трьох місяців із дня виявлення, але не пізніше двох років із дня його вчинення (ч. З ст. 38 КУпАП). Для визначення початку перебігу строку давності притягнення особи до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язане з корупцією, важливу роль відіграють як день вчинення, так і день виявлення правопорушення.

Будь-якого продовження перебігу строків накладення адміністративних стягнень законом не передбачено, тому в разі їх закінчення провадження у справі закривається.

Вказівка законодавця у п. 7 ст. 247 КУпАП «на момент розгляду справи» означає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, якщо на початок розгляду справи закінчилися строки, встановлені ст. 38 КУпАП. Разом з тим сам розгляд справи про адміністративне правопорушення та його закінчення не обтяжений строками, визначеними ст. 38 КУпАП, а передбачений ст. 277 КУпАП, що є гарантією всебічного, об`єктивного і повного з`ясування всіх обставин, які мають значення для вирішення справи.

При цьому, якщо на момент розгляду справи в суді закінчились строки притягнення особи до адміністративної відповідальності, то суд в разі заперечення особою своєї вини чи наявності у її діях складу адміністративного правопорушення спочатку в повному обсязі досліджує всі обставини справи, встановлює, чи містить діяння ознаки та склад адміністративного корупційного правопорушення, чи належить особа до суб`єктів цього корупційного правопорушення, чи винна вона в його вчиненні, і лише після цього закриває провадження у справі.

Як вбачається, ОСОБА_1 не визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення ані під час розгляду справи в суді першої інстанції, ані в суді апеляційної інстанції. На підтвердження цього матеріали справи містять його письмові заяви.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов законного висновку щодо необхідності з`ясовувати наявність чи відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги докази, що містяться в матеріалах справи, на підтвердження вину ОСОБА_1 , а саме: протокол про адміністративне правопорушення № 21 від 27.02.2020 року, копією Акту № 46/05-99-52-33- від 27.02.2020 року про результати камеральної перевірки з питання своєчасності надання податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма № 1-ДФ) за ІІІ кв. 2018 року, за ІІ та ІІІ кв. 2019 року.

Як вбачається, ані в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , а ні в судовому засіданні його представник, не навели даних на спростування винуватості ОСОБА_1 , і фактично останній оскаржує порушення, на думку апелянта, процесуальних норм, а саме незаконне встановлення вини особи у справі про адміністративне правопорушення, що підлягає закриттю у зв`язку із закінченням строків притягнення особи до відповідальності, однак наведені доводи суд апеляційної інстанції не визнає обґрунтованими з підстав, наведених у цій постанові вище.

Будь-які доводи та нові обставини, які б свідчили про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-4 КУпАП, в матеріалах справи відсутні та суду апеляційної інстанції не надано, у зв`язку з чим підстав для скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Задовольнити клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Краматорського міського суду Донецької області від 06 травня 2020 року.

Апеляційну скаргу на постанову судді Краматорського міського суду Донецької області від 06 травня 2020 року стосовно ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Краматорського міського суду Донецької області від 06 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя