Справа № 731/140/20
№ провадження 3/746/110/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2020 року

Срібнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Цигури Н. А.,

при секретарі Жмаці-Каленіченко І. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Срібне справу про адміністративне правопорушення у відношенні

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фізичної особи-підприємця,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

До Срібнянського районного суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності по ст. 44-3 КУпАП.

Із змісту протоколу вбачається, що 20 березня 2020 року, о 09 годині 30 хвилин, в АДРЕСА_3 ОСОБА_1 працював у магазині велозапчастин під час введення карантину, чим порушив правила щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України від 17.03.2020 року № 530 ІХ та Постановою КМУ № 215 від 16.03.2020 року в Україні, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину по ст. 44-3 КУпАП не визнав. Пояснив, що відомості про особу, у відношенні якої складено протокол про адміністративне правопорушення, не відповідають його анкетним даним. Так, він народився « ІНФОРМАЦІЯ_2 », а у протоколі вказано дату народження особи, відносно якої складено протокол - «16 січня 1976 року».

За приписами ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має розглядатись суддею у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення. Суддя не має права у постанові за підсумками розгляду справи вказувати на обставини, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають протоколу, адже у цьому випадку він виходить за межі своєї компетенції, якою згідно з вимогами статей 213, 221 КУпАП, є лише розгляд справи. Недотримання цих вимог порушує право на захист особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

В силу вимог ст. 278 КУпАП під час підготовки справи про адміністративне правопорушення до розгляду, суд, серед іншого, вирішує питання, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Статтею 256 КУпАП встановлено вимоги щодо адміністративного протоколу. Норми зазначеної статті передбачають перелік даних, що обов`язково повинні бути закріплені у протоколі для того, щоб він мав відповідну юридичну силу і щоб його неможливо було заперечувати. У протоколі зазначаються:дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відомості про дату народження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зазначені у протоколі, не відповідають паспортним даним, де значиться, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Статтею 44-3 встановлено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, зокрема за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

17.03.2020 року Верховною Радою України прийнято Закон України № 530-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)».

11березня 2020 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову за № 211«Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19,спричиненої короновірусомSARS-CoV-2», до якої станом на 20.03.2020 року були внесені зміни Постановою Кабінету Міністрів України № 215 від 16 березня 2020 року «Про внесення змін до Постанови Кабінету МіністрівУкраїни від 11 березня 2020 року.

За ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

У розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як «кримінальне обвинувачення», оскільки адміністративні правопорушення мають ознаки притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції. Таку позицію висловив Європейський суд з прав людини в рішенні по справі Надточій проти України від 15 травня 2008 року.

Як передбачено п. «а» ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення, висунутого проти нього.

При цьому, особі повинно бути забезпечено реалізацію її права на захист, яке полягає у наданні їй можливості надавати усні або письмові пояснення з приводу пред`явленого їй обвинувачення, збирати і подавати докази, брати особисту участь у провадженні, користуватись правовою допомогою захисника, реалізовувати інші процесуальні права.

Надання детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та забезпечення її права на захист є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).

Крім того, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

А згідно рішення у справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ зазначив, що, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Виходячи з практики застосування Європейським судом ст. 6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено про порушення особою правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» та Постановою КМУ № 215 від 16.03.2020 року. Проте, які конкретно правила чи заборони, встановлені на час карантину вказаним Законом та Постановою Кабінету Міністрів України, були порушені фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , не вказано.

Крім того, з відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відносно ОСОБА_1 вбачається, що видом його діяльності є КВЕД 47.89 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами. Цей клас включає: роздрібну торгівлю іншими товарами з наметів, лотків та на ринках, такими як: килими та килимові вироби, книги, ігри та іграшки, товари для дому та побутова електроніка, музичні та відеозаписи, інші товари. У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_2 працював у магазині за адресою АДРЕСА_3 , проте не додано доказів того, що дане приміщення використовується фізичною особою-підприємцем для здійснення господарської діяльності та має таку адресу.

Беручи до уваги вищевикладене, суд, з метою об`єктивного і справедливого розгляду справи, повертає справу про адміністративне правопорушення для належного оформлення.

Керуючись ст. 256 КУпАП

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП повернути до Срібнянського ВП Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області для належного оформлення.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя