ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/661/20 Справа № 206/1841/20 Суддя у 1-й інстанції - Грицаюк Н.М. Суддя у 2-й інстанції - Джерелейко О. Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2020 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Джерелейко О.Є., за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 та його захисника Бутманова М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника Бутманова М.В. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 на постанову Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 20 травня 2020 року щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаного винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, 17.04.2020 року о 21.38 годин в м. Дніпрі в Самарському районі по вул. Томська біля будинку №169 водій ОСОБА_1 керував автомобілем Mitsubishi Pajero, номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини роту, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків за допомогою Alcotest Drager №0488 тест №693 результат позитивний - 0,98 проміле. Вказаними діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 (а) Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік, та стягнуто з останнього на користь держави судовий збір у розмірі 420, 40 гривень.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, захисник Бутманов М.В. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в який просить постанову скасувати, винести нову постанову, якою звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, та передати матеріали справи про адміністративне правопорушення на розгляд трудового колективу ТЦ Нова Лінія Дніпро.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що судом першої інстанції було порушено вимоги ст.ст. 1, 7, 21, 33, 34, 245, 280 КУпАП.

Так, в ході судового розгляду було встановлено, що ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся, вчинив правопорушення при збігу тяжких сімейних обставин, оскільки терміново необхідно було придбати ліки хворій матері, що є обставинами, які пом`якшують відповідальність.

Також було встановлено, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення вперше.

Всупереч вимогам ст.33 КУпАП судом не було враховано особу ОСОБА_1 , а саме, що він має позитивну характеристику, одружений, має на утриманні малолітню дитину, а також, що при накладенні на нього стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, він втратить місце роботи, що не дозволить йому утримувати родину.

Вказує на те, що 12.05.2020 року згідно протоколу загальних зборів трудового колективу ТЦ Нова Лінія Дніпро було прийнято рішення про звернення до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з клопотанням про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності та передачу матеріалів на розгляд трудового колективу, однак судом вимоги, передбачені ст.21 КУпАП, було проігноровано, чим було порушено вимоги ст.245 КУпАП в частині всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

Крім того, в постанові суду зазначено, що суд відмовляє у клопотанні про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності з передачею останнього на поруки трудовому колективу, однак такий вид звільнення від адміністративної відповідальності як передача на поруки трудовому колективу взагалі не передбачений КУпАП.

Посилається на те, що суд в постанові зазначив, що в крові ОСОБА_1 був значний вміст алкоголю у розмірі 0,98 проміле, що підтверджується результатами приладу Alcotest Drager, однак в методичних рекомендаціях Судово-медична діагностика смертельних отруєнь етиловим алкоголем (МОЗ України, Київ, 2004 р.) оцінка психофізіологічних змін організму в залежності від концентрації етанолу в крові подається таким чином, зокрема: - від 0,5 проміле до 1,5 проміле - легка ступінь сп`яніння.

Оціночне поняття значний вміст алкоголю в крові, яке зазначено судом в постанові, взагалі не передбачене жодним нормативно-правовим актом.

В суді апеляційної інстанції особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 та його захисник Бутманов М.В. підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, суд дійшов таких висновків.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, об`єктивність яких у апеляційного суду сумнівів не викликає.

Так, висновок суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в повному обсязі підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 132179 від 17 квітня 2020 року, де наведені обставини встановлення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 за допомогою приладу Драгер, який підписаний як самим ОСОБА_1 , так і двома свідками, відповідно до якого результат тесту на стан сп`яніння становить 0,98 % проміле, роздруківкою тесту на стан сп`яніння з аналогічним показником, з результатом якого погодився ОСОБА_1 - поставивши свій підпис, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , відповідно до яких водій ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, та результат тесту склав 0,98 % проміле, та іншими матеріалами справи, внаслідок чого суд дійшов вмотивованого висновку про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що в діях водія ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, об`єктивність яких у апеляційного суду сумнівів не викликає, а також не посилається на це і захисник в апеляційній скарзі.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно із ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до постанови суду, при накладенні стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік судом було враховано особу винну, ступінь його вини, який визнав свою вину повністю в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Також судом першої інстанції було враховано, що вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, є одним з найнебезпечніших і найважчих правопорушень з адміністративних правопорушень на транспорті, оскільки транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки і керування ним в стані сп`яніння є небезпечним як для самої особи водія, так і для інших учасників дорожнього руху.

Твердження захисника щодо не врахування судом першої інстанції того, що ОСОБА_1 визнав свою вину повністю, щиро розкаявся, вперше вчинив адміністративне правопорушення та при збігу тяжких сімейних обставин, не є слушним, оскільки вказані обставини не спростовують вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, і такий вид стягнення як штраф із позбавленням права керування транспортним засобом є ефективним та достатнім для запобігання вчиненню нових правопорушень.

Такий висновок суду відповідає меті застосування стягнення, якою є виховання особи, яка вчинила правопорушення, та запобігання вчинення нею нових правопорушень, що враховує характер вчиненого правопорушення, ступінь вини особи.

Наведені в апеляційній скарзі обставини щодо наявності у ОСОБА_1 позитивної характеристики, малолітньої дитини, а також те, що він одружений, хоча і підтверджується матеріалами справи, але вчинене ОСОБА_1 правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.

Крім того, судом першої інстанції обґрунтовано зазначено про відсутність підстав для задоволення клопотання про звільнення від адміністративної відповідальності відповідно до ст. 21 КУпАП, оскільки вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення становить підвищену суспільну небезпеку, незалежно від ступеню сп`яніння особи.

Твердження захисника щодо зазначення в постанові суду про наявність в крові ОСОБА_1 значного вмісту алкоголю в крові, що не передбачено жодним нормативно-правовим актом, та не правильне зазначення виду звільнення від адміністративної відповідальності, у застосуванні якого було відмовлено, не спростовує висновків суду, які підтверджуються зазначеними у постанові суду доказами, та не може впливати на накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції обґрунтовано застосував до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП., а тому апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, а постанова суду має бути залишена без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Бутманова М.В. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2020 року залишити без задоволення.

Постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду О.Є. Джерелейко