Житомирський апеляційний суд
Справа №295/9402/18 Головуючий у 1-й інст. Зіневич І. В.
Категорія ч.2 ст. 154 КУпАП Доповідач Зав`язун С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2020 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді Зав`язуна С.М.,

секретаря Гонгало Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Богунського районного суду м.Житомира від 05 листопада 2018 року ,

за участю адвоката Кашапова Т.О.,

особи, щодо якої складено

протокол про адміністративне

правопорушення ОСОБА_2 ,

встановив:

зазначеною постановою закрито провадження по справі про притягнення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за порушення ч.2 ст.154 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись з висновками суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та матеріали справи повернути до суду першої інстанції на новий судовий розгляд. Свої апеляційні вимоги мотивує тим, що постанова винесена з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, висновок суду не відповідає встановленим обставинам справи і наявним в матеріалах справи доказам. Зазначає, що він відповідно до ст. 269 КУпАП є потерпілим. Проте, його не було повідомлено про розгляд справи за приписами ст.277-2 КУпАП. Вважає, що судом першої інстанції порушено норми ст.ст. 278, 279 КУпАП. В матеріалах справи відсутній журнал ведення судового процесу та відсутній технічний засіб фіксування всіх судових засідань.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Кашапова Т.О., які просили оскаржену постанову суду першої інстанції залишити без змін, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з таких підстав.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився, подав заяву в якій просив задовольнити апеляційну скаргу, а апеляційний розгляд справи провести без його участі.

Відповідно до ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції вище зазначених вимог закону при вирішенні справи щодо ОСОБА_2 дотримався. Висновки суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП відповідають фактичним обставинам справи.

Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Як убачається з протоколу серії ГР 095864 від 18 липня 2018 року ОСОБА_2 обвинувачується в тому, що 10 липня 2018 року близько 17 години 55 хвилин, він, за адресою АДРЕСА_1 здійснював вигул собаки без повідка та намордника, що призвело до отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_1 , чим заподіяв йому матеріальну шкоду і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 154 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.154 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності за тримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак, або приведення в громадські місця, або вигулюванні собак без повідків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку) чи в невідведених для цього місцях, що спричинило заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну.

Апеляційний суд звертає увагу, що в протоколі про адміністративне правопорушення, незважаючи на бланкетну норму закону і всупереч вимогам КУпАП, не вказано, які положення нормативно-правових актів (правил утримання тварин) порушив ОСОБА_2 , оскільки згідно положень ч.2 ст.154 КУпАП адміністративна відповідальність настає за тримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, чи понад установлену кількість, чи незареєстрованих собак, або приведення в громадські місця, або вигулювання собак без повідків і намордників (крім собак, у реєстраційних свідоцтвах на яких зроблено спеціальну відмітку) чи в невідведених для цього місцях, що спричинило заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну, а так само повторне протягом року вчинення порушення з числа передбачених ч. 1 цієї статті.

Диспозиція цієї норми закону, як зазначалося вище, є бланкетною і лише описує безпосередньо саме правопорушення, але для повного визначення ознак цього правопорушення відсилає до інших галузей права, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки осіб щодо тримання собак, встановлені відповідними правилами на адміністративній території певного населеного пункту. Зокрема, така норма має загальний і конкретизований зміст. Загальний зміст бланкетної диспозиції передається словесно-документною формою відповідної статті КУпАП і в обов`язковому порядку включає положення інших нормативно-правових актів. Із загальним змістом бланкетної диспозиції пов`язане визначення діяння як правопорушення певного виду та встановлення за нього адміністративної відповідальності, а конкретизований зміст цієї диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює адміністративно-правову норму більш конкретним змістом.

Згідно ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, крім іншого, зазначаються: місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення необхідного посилання на конкретну норму правил утримання тварин, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП, є обставиною, що впливає на допустимість самого протоколу про адміністративне правопорушення та свідченням, що протокол складено з неправильним застосуванням матеріального закону.

На національному рівні Конституційний Суд України в своєму рішенні від 29 червня 2010 року у справі № 17-рп/2010 за конституційним поданням Уповноваженого ВРУ з прав людини зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абз. 3 п.п. 3.1 п. 3), а у рішенні від 22.09.2005 № 5-рп/2005 той же Суд вказав, що «із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі» (абз. 2 п.п. 5.4 п. 5).

Зокрема, ЄСПЛ нагадує, що «національне законодавство має з достатньою чіткістю визначати межі та спосіб здійснення відповідного дискреційного права, наданого органам влади, щоб забезпечувати громадянам той мінімальний рівень захисту, на який вони мають право згідно з принципом верховенства права в демократичному суспільстві» (п. 33 рішення від 15.11.1996 у справі «Доменічіні проти Італії» (Domenichini v. Italy), Reports 1996-V).

Згідно усталеної судової практики ЄСПЛ (рішення від 30 травня 2013 року у справі «Малофєєва проти Росії» (Malofeyeva v. Russia), заява № 36673/04); рішення від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії»(Karelin v. Russia), заява № 926/08) у випадку, «коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Крім того, порядок збору і процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений в порядку і з джерел, передбачених цим законодавством. При цьому необхідно враховувати, що у справі протоколи про адміністративне правопорушення серії ГР 095864 від 18 липня 2018 року є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще як юридичний документ, акт (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати), який свідчить про порушення компетентною особою Національної поліції справи про адміністративне правопорушення у сфері утримання тварин (ст. 254, 255 КУпАП), тому є не тільки обов`язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, що регулюється ст. 252 КУпАП.

Таким чином, оцінюючи протокол про адміністративне правопорушення серії ГР 095864 від 18 липня 2018 року як доказ відповідно ст.252 КУпАП, апеляційний суд приходить до висновку, що цей протокол складений без дотримання вимог процесуального закону, що тягне за собою визнання його недопустимим доказом у справі.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, з урахуванням практики ЄСПЛ, відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутності сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд, при відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що наявними у справі доказами не доведений факт вчинення останнім правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП.

На переконання апеляційного суду, при вирішенні справи в суді першої інстанції, істотні порушення вимог КУпАП, які були б безумовними підставами для скасування чи зміни оскарженої постанови суду першої інстанції, - відсутні. Апеляційна вимога про скасування оскарженої постанови з призначенням нового судового розгляду справи в суді першої інстанції не відповідає вимогам ст.294 КУпАП.

За таких обставин, постанова суду про закриття провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.154 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, по суті є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Богунського районного суду м.Житомира від 05 листопада 2018 року про закриття справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського

апеляційного суду С.М. Зав`язун