Справа № 263/6203/20
Провадження № 3/263/2182/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2020 року м. Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області Киян Дмитро Володимирович, перевіривши матеріали, які надійшли з Інспекції міської ради з благоустрою м. Маріуполя Маріуполь, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 НОМЕР_2 , ФОП, мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 44-3 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області надійшов протокол про адміністративне правопорушення № 003219 від 28.04.2020 р., згідно якого ОСОБА_1 здійснювала торгівельну діяльність на території ринку «Космос» з відкритими дверима за адресою: б-р. Шевченко, 295А, що є порушенням п.п.8 п. 2 Постанови КМУ №211 від 11.02.2020, та п. 1 Постанови МОЗУ Головного державного санітарного лікаря України № 10 від 16.04.2020 р. також рішення засідання обласної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайної ситуації у Донецькій області згідно протоколу від 20.03.2020 р. № 7 та п.п. 2.4 п. 2 розпорядження міського голови №75 від 17.03.2020, за що передбачене відповідальність, передбачена ст. 44-3 КУпАП.

Згідно ст. 278 КУпАП суддя при підготовці справи до розгляду вирішує питання, чи правильно складено протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали справи.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

В порушення вимог ст. 256 КУпАП даний адміністративний матеріал було складено з недоліками, що перешкоджають та унеможливлюють об`єктивний розгляд справи.

В протоколі про адміністративне правопорушення неповністю зазначено місце вчинення адміністративного правопорушення (не зазначене місто, область) та не зазначено час вчинення адміністративного правопорушення. Крім того, відсутні будь-які пояснення понятих та свідків, які б підтверджували факт вчинення адміністративного правопорушення.

Стаття 443 КУпАП встановлює відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами і визначає відповідальність у вигляді штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення містить посилання, що ОСОБА_1 порушила вимоги п.п. 8 п. 2 Постанови КМУ № 211 від 11.02.2020 р., суд звертає увагу, що постанова Кабінету міністрів України № 211 була прийнята «11.03.2020 р.» а не « ІНФОРМАЦІЯ_2 р.»

За змістом підпункту 8 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211, зі змінами, внесеними постановою КМУ від 16.03.2020 № 215 (які діяли на час складення протоколу про адміністративне правопорушення), встановлено заборону 11 травня 2020 року роботи суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Однак, справа про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 не містять відомостей та належних доказів того, що остання є суб`єктом господарювання, роботу якого заборонено відповідно до вищевказаних положень Постанови КМУ від 11.03.2020 № 211.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі "Тейшейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі "Шабельник проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Також ЄСПЛ неодноразово наголошував, зокрема, в рішеннях у справах "Гурепка проти України (N2)" від 08 квітня 2010 року, "Лучанінов проти України" від 09 червня 2011 року на необхідність суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

Основними засадами судочинства, визначенимист.129 Конституції України, є, крім інших, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до абз. 5 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 визнана правильною практика тих судів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративне правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу, для належного оформлення.

З урахуванням наведеного, вважаю, що протокол про адміністративне правопорушення від 28.04.2020 року складений без додержання вимог ст.256 КУпАП, тому вказаний матеріал підлягає поверненню до Інспекції міської ради з благоустрою м. Маріуполя Маріупольської міської ради, для належного оформлення та з`ясування усіх обставин.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 44-3, 251, 256,278 КпАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП повернути до Інспекції міської ради з благоустрою м. Маріуполя - для дооформлення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Д.В. Киян