Справа № 724/695/20
Провадження № 3/724/309/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2020 року суддя Хотинського районного суду Чернівецької області Гураль Л.Л., розглянувши справу про адміністративне правопорушення у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, паспорт НОМЕР_1 , не працює, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу серії ДПР18 № 290163 від 03.05.2020 року, в м. Чернівці по вул. героїв Майдану,1 водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2101 днз с0940іс в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водій у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків. Результат 0,24 %, чим порушив п. 2.9а ПДР України.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи у його відсутності. При цьому просив суд закрити провадження у справі, оскільки з показами приладу Драгер не погоджувався та бажав пройти огляд в медичному закладі. Також зазначив, що Інструкцією №1452/735 від 2015 року встановлено цифровий показник 0,2 проміле алкоголю в крові, а Драгер визначає рівень алкоголю в повітрі, що видихається. Віденська конвенція про дорожній рух, яка була ратифікована 1968 року визначає допустимий рівень алкоголю в повітрі 0,25 проміле.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що провадження в справі підлягає закриттю у відповідності до п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У силу ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Так суд вважає слушними доводи правопорушника щодо порушення працівником поліції процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду визначено Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція №1452/735).

Відповідно до п.п. 6-7 розділу І Інструкції №1452/735 огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

З переглянутого в судовому засіданні відеозапису з нагрудних камер поліцейських вбачається, що працівник поліції при перевірці документів у водія ОСОБА_1 запитав, чи вживав він спиртне. У відповідь водій повідомив, що не вживав і погодився на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою приладу Драгер.

Судом встановлено, що водій ОСОБА_1 в присутності двох свідків проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу Драгер з результатом 0,24 проміле.

За результатами такого огляду поліцейським був складений протокол про адміністративне правопорушення.

Разом з цим, водій ОСОБА_1 стверджує, що не погоджувався з результатами огляду та бажав пройти такий огляд в медичному закладі, однак працівники поліції не надали йому такої можливості.

З письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вбачається, що в їх присутності водій пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, тест позитивний 0,24 проміле.

При цьому будь-яких даних про те, що водій погодився з даним результатом та йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі пояснення свідків не містять.

Також не зафіксовано вищенаведеного на бодікамери поліцейських.

Судом враховується, що матеріалів справи надано відеозапис з бодікамер поліцейських не у повному обсязі, а лише факт проходження огляду на місці, а потім з перервою у 20 хв. процедура оформлення адміністративних матеріалів. Зокрема з відео не вбачається, що водій погодився з результатом Драгер, а також те, що водію (у разі незгоди з результатом) було запропоновано пройти відповідний огляд в медичному закладі.

Крім того, не міститься в матеріалах справи відповідного направлення на огляд в заклад охорони здоров`я, що також свідчить про те, що водій не направлявся на відповідний огляд.

Отже, в даному випадку мало місце порушення з боку працівника поліції, який проводив огляд на стан алкогольного сп`яніння, вимоги ч.3 ст. 266 КУпАП та п. 7 розділу І Інструкції №1452/735, де зазначено, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За таких обставин, судом враховується, що огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння був проведений з порушенням вимог Інструкції №1452/735, пояснення водія співпадають з наявними в матеріалах справи доказами того, що його не було доставлено до медичного закладу для проведення огляду на стан сп`яніння.

Щодо доводів ОСОБА_1 про допустимий рівень алкоголю в повітрі, судом враховується таке.

Відповідно до п.7 розділу ІІ Інструкції №1452/735 установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Тобто, жодного посилання в законодавстві України на допустиму чи не допустиму норму алкоголю у повітрі, що видихається немає.

Статтею 8 пунктом 5 Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968 року, яка ратифікована Українською СРСР 25.04.1974 р. з врахування Європейської угоди про доповнення Конвенції про дорожній рух від 01.05.1971р., де зазначено, що "в национальном законодательстве должны быть предусмотрены специальные положения, касающиеся вождения под воздействием алкоголя, а также допустимый законом уровень содержания алкоголя в крови, а в соответствующих случаях - в выдыхаемом воздухе, превышение которого является несовместимым с управлением транспортным средством. Во всех случаях максимальный уровень содержания алкоголя в крови в соответствии с национальным законодательством не должен превышать 0,50 г чистого алкоголя на литр крови или 0,25 мг на литр выдыхаемого воздуха".»

Тобто мінімальна межа вмісту алкоголю, для визначення стану алкогольного сп`яніння згідно норм міжнародного права повинна становити 0,25 мг на літр видахаємого повітря.

Відповідно до Інструкції з використання приладу Драгер 6820 вбачається, що такий прилад застосовується для встановлення масової концентрації парів етанола в повітрі, що видихається, а не в крові, як передбачено Інструкцією №1452/735.

Згідно із роз`ясненнями п. 24 Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії слід звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП, у ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Також, відповідно до ч.1 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами й щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами.

Однак, в матеріалах справи відсутні відомості щодо тимчасового відсторонення водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.

Отже, вищезазначені порушення, допущені під час проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 , а також під час оформлення даного матеріалу про адміністративне правопорушення, позбавляють суд можливості встановлення вини останнього у порушенні п. 2.9а ПДР України.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду із прав людини, суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи, адже таким чином суд неминуче перебирає на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. («Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року).

Так, практика Європейського суду з прав людини вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом», яке має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

За змістом ч. 3 ст. 62 Конституції України, фактичні обставини не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо вини тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Отже, вважаю, що в ході судового розгляду не добуто прямих, безспірних і безсумнівних доказів вини ОСОБА_1 , тому провадження по справі слід закрити за відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 247 п. 1, 283, 284 ч. 1 п. 3 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 130 ч. 1 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення у його діях.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Чернівецького апеляційного суду через Хотинський районний суд Чернівецької області.

Суддя: Л. Л. Гураль