Справа № 214/2881/20
3/214/1508/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 червня 2020 року м. Кривий Ріг

Суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Гринь Н.Г., розглянувши матеріали, які надійшли від полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом, 14.04.2020 року о 21.03 годині в м. Кривий Ріг, Саксаганському районі по вул. В. Великого в районі буд. 28 водій ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керувала транспортним засобом «VOLKSVAGEN T-ROC» державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного спяніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, поведінка що не відповідає обстановці, зіниці очей не реагують на світло, сповільненість мови. Від проходження повного медичного огляду на визначення стану спяніння водій ОСОБА_2 відмовилася у встановленому законом порядку в присутності двох свідків. Факт зафіксовано на нагрудний відереєстратор АЕ 00263, факт руху на відеореєстратор XIOMI.

Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала, пояснивши, що 14.04.2020 о 21-00 годині була зупинена працівниками поліції, які повідомили що причина зупинки транспортного засобу це орієнтування на зазначений автомобіль, оскільки його водій перебуває у стані алкогольного сп`яніння. На пропозицію працівників поліції щодо проведення медичного огляду не відмовлялася, лише поцікавилися скільки по часу він буде тривати, оскільки вдома її чекала 7-річна донька, проте працівники поліції розцінили це як відмову від проходження огляду. Також остання надала до суду висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння № 1088 від 15.04.2020, згідно якого ОСОБА_1 15.04.2020 року об 11 годині 05 хвилин у стані сп`яніння не перебувала. Та вказала, що висновок складений на ОСОБА_3 у зв`язку з тим, що вона вийшла заміж та змінила прізвище, проте водійське посвідчення не змінювала, у зв`язку з чим працівниками поліції складено протокол на прізвище «Тріскало»

Допитаний у судовому засідання свідок ОСОБА_4 повідомив суду, що знаходився в автомобілі разом з ОСОБА_3 під час зупинки працівниками поліції, останні повідомили, що зупинили її автомобіль у зв`язку з орієнтуванням яке надійшло до них, а саме, що водій автомобіля знаходиться у стані алкогольного сп`яніння. Водій ОСОБА_1 повідомила, що не перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Після чого працівники поліції вказали що в останньої наявні ознаки наркотичного сп`яніння, та запропонували пройти медичний огляд, на що остання дала згоду.

Дослідивши письмові та відеодокази, вважаю що провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП виходячи з такого.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно до п. 2.5.Правил Дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейськими у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди його результатами огляду проводиться в закладах охорони здоров`я.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 14.04.2020 року о 21.03 годині керувала автомобілем та в присутності двох свідків відмовилася від проходження огляду на виявлення стану сп`яніння (а.с1). Проте досліджений відеозапис наданий працівниками патрульної поліції місить лише запис зупинки транспортного засобу (а.с.6)

Також, судом під час ухвалення рішення у справі, разом з іншими доказами, взято до уваги висновок щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції складений о 11.05 годині 15.04.2020 року, відповідно до якого у ОСОБА_5 ознак сп`яніння не виявлено.

Враховуючи положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України»(рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії»(рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії»(заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч.1ст.130 КпАП України, суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.

При цьому суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Практика Європейського суду з прав людини показує, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Згідно з ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Отже, враховуючи, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до висновку про відсутність поставленого у вину працівником патрульної поліції в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.

Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що обставини, які викладені в протоколі не містять всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення необхідно закрити відповідно до вимог п. 1) ч. 1ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст.33-35, ч.2 ст.130, п. 7 ч. 1 ст.247,280,283,284,294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, захисником та потерпілим упродовж десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя Н.Г. Гринь