Справа № 550/480/20
Провадження № 3/550/189/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2020 року смт. Чутове

Суддя Чутівського районного суду Полтавської області Ланна Я.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Чутівського відділення поліції ГУНП в Полтавській області, стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 , українця, гр. України, освіта середня, одруженого, не працюючого, іден. номер НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , раніше, протягом року, до адміністративної відповідальності притягувався за ч.1 ст.175-1, ч.2 ст.178, ч.1 ст.127, ст.176 КУпАП,-

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП,

у с т а н о в и в:

09.04.2020 близько 09.40 год, ОСОБА_1 перебував по вул. Полтавський Шлях в смт. Чутове Полтавської області (центральний парк смт. Чутове) без вдягнутих засобів індивідуального захисту та здійснював відпочинок в центральному парку в смт. Чутове, чим порушив п.п.1,5 п.2 Постанови Кабінету міністрів України від 11.03.2020 №211 зі змінами та доповненнями та вчинив правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

В судове засідання, ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Причини своєї неявки, ОСОБА_1 суду не повідомив.

Суддя беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, звертає увагу, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суддя також наголошує на тому, що в силу вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням норм указаної статті даної Конвенції.

З урахуванням того, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, суддя вважає за можливе провести розгляд справи без його участі, що відповідає вимогам ч.1 ст. 268 КУпАП.

Суд, дослідивши надані матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Приписами ст. 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06 квітня 2000 року визначено, що карантин - це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Згідно ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України.

Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності. До відміни карантину його територію можуть залишити особи, які пред`явили довідку, що дає право на виїзд за межі території карантину.

Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2» (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України №215 від 16 березня 2020 року «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року та постановою Кабінету Міністрів України від №239 від 25 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України») на усій території України з 12 березня 2020 року по 24 квітня 2020 року встановлено карантин.

У відповідності з Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS- CoV-2» було прийнято рішення: заборонити до 24 квітня 2020 р, зокрема:

- з 6 квітня 2020 р. перебування в громадських місцях без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіратора або захисної маски, у тому числі виготовлених самостійно;

- відвідування парків, скверів, зон відпочинку, лісопаркових та прибережних зон, крім вигулу домашніх тварин однією особою та в разі службової необхідності.

Відповідно ст.41 «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року, особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню короновірусної хвороби (COVID-19)» внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення, який доповнено статтею ст.44 3 «Порушення правил щодо карантину людей згідно якої порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян".

Так при розгляді справи, судом достовірно було встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП повністю підтверджується матеріалами справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ГР №245597 від 09.04.2020; письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 , письмовими поясненнями ОСОБА_1 ; відеозаписом із DVD-диска наданого поліцією.

Таким чином своїми діями гр. ОСОБА_1 вчинив правопорушення, що передбачене ст.44-3 КУпАП, що повністю підтверджується матеріалами справи та поясненнями наданими в суді.

Обираючи вид стягнення правопорушнику, враховую характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини та майновий стан.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення не вбачаю.

У відповідності до ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган, уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. Норма даної статті діє безпосередньо: для застосування усного зауваження й звільнення від відповідальності не потрібно спеціального зазначення про таку можливість в акті про відповідальність за конкретний вчинок.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника який в своїх письмових поясненнях щиро каявся та зобов`язувався в подальшому не порушувати карантинні заходи, відсутність обтяжуючих обставин, а також той факт, що ОСОБА_1 на час вчинення правопорушення не мав жодних ознак будь-якої респіраторної хвороби, слід дійти висновку про можливість звільнення його від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП за малозначністю вчиненого ним правопорушення.

З урахуванням викладеного, особи правопорушника, відсутності тяжких наслідків, вважаю, що ОСОБА_1 можливо звільнити від адміністративної відповідальності, передбаченої ст.44-3 КУпАП, обмежившись усним зауваженням, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити.

Керуючись ст. ст. 22, 44-3, 283 , 284 КУпАП , суд,-

п о с т а н о в и в:

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності передбаченої ст.44-3 КУпАП і обмежитись усним зауваженням.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно нього в суді закрити.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Чутівський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Я. О. Ланна