Справа № 489/1545/20
Номер провадження 3/489/824/20
Постанова

Іменем України

18 червня 2020 року місто Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду м. Миколаєва Кокорєв Вячеслав Валентинович, розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Миколаївській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (далі - особа), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП)

встановив

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 21.03.2020 серії АА 167860, 21.03.2020 о 16:30 год., ОСОБА_1 , знаходячись на робочому місці, а саме на пр. Миру, 46А в кафе бар ФОП ОСОБА_1 , здійснювала торгівлю у вище вказаному закладі, в якому знаходилось одночасно більше 10 осіб та споживали товари, чим порушила ПКМ № 215 від 16.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом за RS- COVID .

В протоколі зазначено, що особа вчинила правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ст. 44-3 КУпАП.

В судовому засіданні особа вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП не визнала. Захисник пояснив, що заклад був закритий на ключ, в ньому проводилися ремонтні роботи, всередині дійсно знаходилися робітники та родичі ОСОБА_1 .

Так, стаття 44-3 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

З доданого до протоколу відеозапису вбачається, що вказівка в протоколі про те, що в закладі перебувало більше 10 осіб не відповідає дійсності. В приміщенні знаходилось п`ять чоловік, не враховуючи ОСОБА_1 і працівників поліції, двоє з який представились як робітник який здійснює ремонт та його дружина, а інші троє вказали, що вони родичі ОСОБА_1 .

З відеозапису видно, що в приміщенні дійсно проводились ремонтні роботи.

Натомість матеріали справи не містять доказів, які б доводили факт продажу товарів.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи пояснення людей, які були у приміщенні, суддя вважає, що посадова особа, яка складала протокол повинна була зібрати докази, які б спростовували ці пояснення або підтверджували факт торгівлі.

Суддя приходить до висновку, що факт продажу товарів не підтверджено належними і допустимими доказами, тому не можна встановити факт здійснення ОСОБА_1 торгівлі у вище вказаному закладі. Проведення ремонтних робіт, як і споживання товарів працівниками або родичами не є здійсненням торгівлі і не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 221, 278, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

постановив

Закрити провадження в адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 44-3 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено протягом десяти днів з дня її винесення до Миколаївського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Миколаєва.

Суддя В. В. Кокорєв