Номер провадження: 33/813/611/20
Номер справи місцевого суду: 523/5033/20
Головуючий у першій інстанції Шкорупеєв Д.А. Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2020 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду: Громік Р.Д.,

за участю секретаря судового засідання Фабіжевської Т.С.,

за участі правопорушника: ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 15 квітня 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців, стягнено судовий збір у розмірі 420,40 грн,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18№277454 встановлено, що 12 березня 2020 року о 08 годині 30 хвилин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «DAF», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом марки «Avtotreiding» з реєстраційним номером НОМЕР_2 по вул. Об`їзна дорога, 1, не дотримався безпечної швидкості, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Toyota», реєстраційний номер НОМЕР_3 , в наслідок чого автомобілі отримали механічні ушкодження.

Постановою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 15 квітня 2020 року ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців, стягнено судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду, 24 квітня 2020 року Касап В.Ю. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 15 квітня 2020 року та призначити покарання у вигляді штрафу, без позбавлення права керування транспортними засобами.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що у суді першої інстанції він був присутній, визнав себе винним, однак суд першої інстанції не з`ясував обставин, що пом`якшують відповідальність. Також апелянт зазначив, що на його утримані знаходиться малолітня дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , він проживає на орендованій квартирі, працює водієм в компанії «P.E.GOZDA M.I», характеризується позитивно, автомобіль та причіп застраховані, а робота є єдиним джерелом існування його родини.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за наступних підстав.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Отже, диспозиція ст. 124 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку на п. п. 13.1 ПДР. Тому, розглядаючи дану справу, суд має вирішити питання щодо винуватості особи у межах порушення вимог п. 13.1 ПДР, який зазначений в протоколі працівником поліції.

Відповідно до п. 13.1 ПДР водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення встановлюється шляхом дослідження доказів.

Згідно ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційним судом встановлено, що факт порушення ОСОБА_1 п. 12.1, 13.1 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ст. 124 КУпАП підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №277454 від 12.03.2020р., схемою місця ДТП, письмовими поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а. с. 1-4).

Крім того, ОСОБА_1 у судовому засіданні у суді першої інстанції факт вчинення адміністративного правопорушення не спростовував, а в апеляційній скарзі визнав вину у вчиненні адміністративного правопорушення, пояснивши, що раптово попереду автомобіля, яким він керував, загальмував легковий автомобіль «TOYOTA», а тому у нього не було фізичної можливості уникнути ДТП.

Вказані обставини були підтверджені ОСОБА_1 у судовому засіданні у суді апеляційної інстанції.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами.

Разом з цим, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги, що суд першої інстанції призначив ОСОБА_1 не співмірне особі правопорушника та вчиненому адміністративному правопорушенню покарання, а саме адміністративне стягнення у вигляді у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців, що є занадто суворим.

Санкція ст. 124 КУпАП передбачає накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 15 квітня 2020 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців, що є суворим видом стягнення, згідно санкції ст. 124 КУпАП.

Суд першої інстанції своє рішення в частині накладення даного виду стягнення вмотивовує тим, що давши оцінку всім обставинам даної справи, а також враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, його майновий стан, ступінь його вини, ставлення правопорушника до вчиненого, суддя вважає, доцільним вжити таку міру адміністративної відповідальності як позбавлення керувати транспортними засобами.

Однак, апеляційний суд не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, оскільки вважає, що безпідставно було накладено найсуворіший вид стягнення.

Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визначені ст. 34 КУпАП, до яких зокрема відноситься: щире розкаяння винного; вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання або при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин; вчинення правопорушення вагітною жінкою або жінкою, яка має дитину віком до одного року.

Орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом`якшуючими і обставини, не зазначені в законі.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Апеляційний суд вважає необхідним врахувати обставини щодо ОСОБА_1 , що мають значення для правильного вирішення справи, а саме те, що він вперше притягується до адміністративної відповідальності, не мав умислу порушувати Правила дорожнього руху, визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, а також те, що на його утриманні знаходиться малолітня дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , він проживає на орендованій квартирі, працює водієм в компанії «P.E.GOZDA M.I», характеризується за місцем проживання та роботи позитивно, автомобіль та причіп застраховані, а робота є єдиним джерелом існування його родини.

При цьому, обставин, передбачених ст. 35 КУпАП, такими, що обтяжують відповідальність, апеляційним судом не встановлено.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права - однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях ЄКПЛ, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Суд першої інстанції при прийнятті свого рішення не навів жодного доказу обставинам, на які він вказав при застосуванні виду стягнення. В матеріалах справи суду першої інстанції такі докази відсутні.

На підставі вищевикладеного, враховуючи дані про особу правопорушника, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, керуючись вимогами статей 33, 34 КУпАП, апеляційний суд приходить до висновку, що для виховання ОСОБА_1 і попередження ним, так і іншими особами нових правопорушень, буде справедливим і достатнім застосування адміністративного стягнення у виді штрафу.

При таких обставинах, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а визначене в постанові судді Суворовського районного суду м. Одеси від 15 квітня 2020 року адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців, необхідно змінити на менш суворе, а саме на штраф у розмірі 340 гривень, що складає 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право змінити постанову.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 294 КУпАП, Одеський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 15 квітня 2020 року змінити в частині визначення покарання.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Р.Д. Громік