Справа № 428/2559/20
Провадження №3/428/698/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Олійник В.М., за участю секретаря Солошенка П.В., захисника Шурхна К.А.,

розглянувши матеріали, які надійшли з УПП в Луганській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.123 КУпАП:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН не надано, не працюючого, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 120140 слідує, що ОСОБА_1 14.03.2020 року о 09-30 год. у м.Рубіжному по вул.Набережній, б.126, керуючи автомобілем «Fiat Doblo», д.н.з. НОМЕР_1 , порушив правила проїзду залізничних переїздів, а саме перетнув залізничний переїзд на увімкнений червоний заборонений сигнал світлофора.

Особи відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належно, раніше в судому засіданні провину не визнавав, пояснював, що ПДР не порушував, того дня декілька разів проїзди переїзди, тому одразу не зрозумів за який саме випадок казали поліцейські, на телефоні, що йому показували нічого не розібрав, його зупинили набагато пізніше, коли він з м.Рубіжне вже в`їхав до м.Сєвєродонецька, поблизу с.Воєводівка. Порушення яке йому інкримінують він не вчиняв, оскільки за кермом був не він, а його брат, який по дорозі, у м.Рубіжному, біля учбового центру МЧС вийшов, тоді він сів за кермо та поїхав далі.

Захисник адвокат Шурхно К.А. в судовому засіданні просив провадження по справі закрити за відсутності складу та події інкримінованого ОСОБА_1 порушення, оскільки останній за кермом не перебував, автомобіль було зупинено набагато пізніше, поліцейські наздоганяли автомобіль по іншій дорозі.

Свідок ОСОБА_2 допитаний в судовому засіданні пояснював, що дійсно того дня просив брата ОСОБА_1 відвести до учбового центру ДСНС в м.Рубіжному. Коли брат ходив по своїх справах, він сідав за кермо автомобілю та їздив до магазину за продуктами, що неподалік від переїзду. Біля учбового центру ДСНС в м.Рубіжному, який знаходиться біля кільця заводу «Заря», він вийшов, а брат сів за кермо та поїхав далі у м.Сєвєродонецьк.

Вислухавши надані пояснення, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали провадження, суд відповідно до вимог ст.280 КУпАП, дійшов наступних висновків.

Частина 2 статті 123 КУпАП передбачає відповідальність за в`їзд на залізничний переїзд у випадках, коли рух через переїзд заборонений.

У відповідності до п.8.7.6 ПДР для регулювання руху на залізничних переїздах використовуються світлофори з двома червоними сигналами або одним біло-місячним і двома червоними, які мають такі значення: а) миготливі червоні сигнали забороняють рух транспортних засобів через переїзд; б) миготливий біло-місячний сигнал показує, що сигналізація справна і не забороняє руху транспортних засобів.

На залізничних переїздах одночасно із заборонним сигналом світлофора може бути ввімкнено звуковий сигнал, який додатково інформує учасників дорожнього руху про заборону руху через переїзд.

У відповідності до п.20.5 ПДР рух через переїзд забороняється, якщо: а) черговий по переїзду подає сигнал заборони руху - стоїть до водія грудьми або спиною з піднятим над головою жезлом (червоним ліхтарем чи прапорцем) або з витягнутими в сторони руками; б) шлагбаум опущений або почав опускатися; в) увімкнено заборонний сигнал світлофора чи звуковий сигнал незалежно від наявності та положення шлагбаума; г) за переїздом утворився затор, який змусить водія зупинитися на переїзді; ґ) до переїзду в межах видимості наближається поїзд (локомотив, дрезина).

Отже, з урахуванням суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.123 КУпАП, і яке інкримінується ОСОБА_1 , предметом розгляду даного провадження є в`їзд на залізничний переїзд у випадках, коли рух через переїзд заборонений.

В підтвердження обставини адміністративного правопорушення суду надано було протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 120140 від 14.03.2020 року; рапорт працівника поліції. Також в підтвердження надано відеозаписи фіксації правопорушення та обставин складання протоколу. Однак з наданих записі вбачається, що автомобіль «Fiat Doblo», д.н.з. НОМЕР_1 здійснив проїзд залізничного переїзду після підняття шлагбауму, на заборонений сигнал світлофора, коли працювала звукова сигналізація. Після чого шлагбаум знов опустився. Також з відеозапису слідує, що автомобіль патрульних поліцейських переслідував «Fiat Doblo», д.н.з. НОМЕР_1 не одразу позаду, а рухався по паралельній вулиці, і приблизно шість хвилин автомобіль був відсутній. Тобто між порушенням та моментом зупинки автомобілю був деякий проміжок часу коли його не фіксувала камера реєстратора.

Відповідно до вимог ст.ст.251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, в якому зазначається суть правопорушення та інші дані, необхідні для розгляду справи, і не може вважатися беззаперечним доказом вини особи.

В розумінні правової позиції висловленої у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 року №489/4827/16а вбачається, що свідчення службової особи інспектора патрульної поліції не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху, тому і рапорт який був складений поліцейським не можна вважати доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення.

Згідно вимог ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст.247, 280 КУпАП.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. (ст.1 КУпАП).

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 280 КУпАП, передбачено що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягують до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Факт, порушення правил проїзду залізничних переїздів підтверджується наданим відеозаписом та протоколом про адміністративне правопорушення, який не може вважатися беззаперечним доказом вини, жодних інших доказів в беззаперечності яких немає підстав сумніватись, суду надано не було.

Однак, суду не було надано належних та допустимих доказів в підтвердження скоєння правопорушення саме ОСОБА_1 , що слідує з наданих ним в судовому засідання пояснень, та узгоджується з наданими в судовому поясненнями ОСОБА_2 , в правдивості яких в суду не має підстав сумніватись, та який підтвердив, що саме він проїжджав переїзд, а потім дорогою вийшов та за кермо сів ОСОБА_1 , після чого, трохи згодом і було зупинено автомобіль.

Зі змісту ст. 62 Конституції України вбачається, що особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Обвинувачення ОСОБА_1 не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності його вини тлумачаться на його користь.

Виходячи з обставин справи, наданих суду доказів, суд приходить до висновку про неможливість прийняття рішення про визнання ОСОБА_1 винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.123 КУпАП.

Наведені обставини вказують на відсутність у діях ОСОБА_1 складу та події адміністративного порушення, передбаченого ч.2 ст.123 КУпАП.

За таких обставин, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Оскільки, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження по справі, судовий збір на підставі ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 9, 33, 40-1, ч. 2 ст. 123, ст.ст. 221, 247, 276, 277, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.123 КУпАП - закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Сєвєродонецький міський суд.

Суддя В. М. Олійник