Справа 362/2281/20
Провадження 3/362/904/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.06.2020 року суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Л.М. Кравченко, розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про притягнення до адміністративної ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

23.04.2020 р. о 22-20 год. по вул. Покровській в м. Василькові, Київської області, ОСОБА_1 керував автомобілем марки Renault Symbol д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови виражене тремтіння пальців разка зміна забарвлення шкірного покриву, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного та за допомогою газоаналізатора «Драгер» та проведення огляду у мед закладі відмовився у присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою у вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не визнав та показав, що він працює в таксі «Уклон», був в Києві, працював, у Васильків їхав до тещі провідати сина. На заїзді у м. Васильків почалися проблеми з автомобілем. І він покинув машину і пішов до тещі. Це було в обід. Він розхвилювався і випив пиво. А вечором він пішов забирати автомобіль, друзі по телефону сказали, щоб він подивися, що там зламалась, щоб вони знали з чим до нього їхати. Він повернувся до автомобіля, щось там крутив, але так і не зміг відремонтувати. Чекав там зятя, автомобілем не керував Під`їхала поліція, він стояв біля авто і повідомив, що погано чує, показав своє посвідчення водія і попросив пред`явити посвідчення поліцейських. Він відвернувся і на нього почали бризкати газовим балончиком, він злякався і сильно кричав, думав, що на нього напали. Потім прийшов його зять, спитав, що він наробив, на що поліцейські почали пропонувати сплатити їм кошти. Він віддав їм 2000 грн., щоб автомобіль не забрали на штрафмайданчик, дути в Драгер, чи їхати в медичний заклад йому не пропонували. На даний час автомобіль не відремонтований та знаходиться на СТО.

Допитаний судом свідок ОСОБА_2 суду показав, що він прибув на місце вказаної події у вечірній час, точно не пам`ятає. Побачив свого родича ОСОБА_3 та працівників поліції, які застосували відносно нього сльозогінний газ, ОСОБА_4 був "вмитий" сльозами, очі почервоніли і набрякли. На запитання «Що сталося?» поліцейські відповіли, що вони зупинили автомобіль, який рухався і чіткої відповіді не дали. Авто було в несправному стані, він перевірив.

Допитаний судом інспектор Хоменко В.О. суду показав, що під час добового чергування вони патрулювали місто, почули звуки ревучого двигуна. Побачили, як авто незрозуміло рухається і зупинили його. Підійшовши до автомобіля і запитавши, що сталося, з відчиненого вікна почули різкий запах алкоголю з порожнини рота водія, його поведінка не відповідача обстановці. На запитання, чи вживав алкоголь ОСОБА_4 відповів, що пив пиво. Запитали, чи буде проходити тест Драгера відмовився. Неподалік автомобіля стояли люди, яких запросили бути свідками. Пізніше підійшов свідок ОСОБА_5 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, і вони склали відносно ОСОБА_1 адміністративний протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Допитана судом інспектор ОСОБА_6 суду показала, що в пізню пору, після 23 години двоє молодих людей зупинили їх патруль та повідомили, що чоловік на автомобілі сильно газує і неадекватно поводиться, поки вони паркувалися, він почав рухатися, і сусідка через забор повідомила, де це відбувається. Вони зупинили його, попросили вимкнути двигун і надати документи. ОСОБА_4 не надав свої документи і потребував надати їхні. Його поведінка була неадекватна, він ліз битися, потім заспокоївся. Його перевірили по базі, він повідомив, що вживав алкогольні напої. Потім вони покликали свідків, при яких складали адміністративний протокол. Потім підійшов знайомий ОСОБА_4 допитаний судом свідок ОСОБА_2 , який явно перебував у стані алкогольного сп`яніння, довго говорив, просив не забирати автомобіль. Дозволили закотити автомобіль в сусідський двір. Відео з бодікамер не збереглося. Зауважила, що ОСОБА_4 рухався на автомобілі, а не стояв, як він повідомляє, було зрозуміло, що він має фізичні вади. Він спочатку був агресивним, а потім заспокоївся, представився. Повідомив, що він полаявся з дружиною і десь їхав. Проходити огляд на стан сп`яніння відмовився, у зв`язку з чим був складений відповідний адміністративний протокол.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Диспозиція ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивною стороною адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП в даному випадку є саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, так як дії ОСОБА_1 кваліфіковані як порушення п.2.5. ПДР України.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адмінправопорушення, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23.12.2005, судам слід ураховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №223360 від 23.04.2020 р., актом огляду на стан сп`яніння, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , а також заявою ОСОБА_2 , який в своїй заяві зазначив, що не передавати транспортний засіб ОСОБА_1 до його повного витверезення, тобто підтвердив, що ОСОБА_1 перебував в стані сп`яніння.

Твердження ОСОБА_1 щодо того, що він не керував автомобілем, а стояв поблизу нього - спростовуються показами інспекторів і оцінюються судом як намагання уникнути відповідальності за вчинене правопорушення.

Щодо показів свідка ОСОБА_2 , суд зазначає, що вони не містять належної інформації щодо предмету доказування у вказаній справі, а саме факту керування чи не керування транспортним засобом, оскільки він прибув на місце події вже під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, він не був очевидцем даної події з початку, а тому не міг об`єктивно знати, чи рухався ОСОБА_1 автомобілем, чи просто стояв поруч.

Таким чином, обставини, на які посилається ОСОБА_1 як на підставу своїх заперечень та підстав для закриття провадження у справі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, не беруться до уваги суду і вважаються такими, що спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

За встановлених фактичних обставин справи, ОСОБА_1 порушуючи вимоги п. 2.5 ПДР України, вчинив правопорушення, що передбачене диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вищезазначені факти його вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи, що всебічно досліджені під час судового засідання, а невизнання ним своєї вини суд розцінює як намагання уникнути відповідальності за вчинене правопорушення.

У рішеннях ЄСПЛ по справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, які з урахуванням положень ст.ст.8, 9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У відповідності до ст.23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Суспільна небезпека вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, який до того ж працює водієм таксі, на думку суду, полягає у піддані ризику небезпеки життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху та власних пасажирів.

При накладенні стягнення суд, відповідно до ст.33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, який притягується до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, ступінь його вини, обставини які обтяжують його відповідальність те, що ОСОБА_1 вчинив грубе адміністративне правопорушення, обставин які пом`якшують відповідальність правопорушника суд не вбачає і приходить до висновку про необхідність накладення на нього стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 40-1, 221, 283-284, ч.1 ст.130 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Піддати ОСОБА_1 адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян , що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 420 рн. 40 коп.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту її постановлення.

Строк звернення до виконання 3 місяці з дня винесення постанови.

Суддя Л.М.Кравченко