КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/1018/2020 Головуючий в 1-й інстанції: Бондаренко Г.В.
Категорія: ст. 124 КУпАП Доповідач: Жук О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Жук О.В.,

розглянувши 01 червня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21 січня 2020 року про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

21 січня 2020 року постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення /далі - КУпАП/, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420 грн 40 коп. на користь держави.

Згідно з постановою ОСОБА_1 28.11.2019, о 09 год., керуючи автомобілем «DAF» д.н.з. НОМЕР_1 по пр. Науки, 171 в м. Києві, в порушення п.п. 10.1Правил дорожнього руху України /далі - ПДР України/, перед початком руху не переконався, що це буде безпечним та скоїв наїзд на перешкоду, а саме стоячий автомбіль «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Таким чином, ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказану постанову, провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП

Своє прохання обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням вимог матеріального та процесуального закону, встановлені у ньому обставини дорожньо-транспортної пригоди не відповідають дійсним обставинам справи.

Апелянт вважає, що причиною дорожньо-транспортної пригоди стало порушення водієм «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_2 вимог п. 16.11 ПДР України, оскільки він, виїжджаючи з другорядної дороги на перехрестя нерівнозначних доріг, не надав дорогу транспортному засобу «DAF» д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався по головній дорозі.

Крім того, апелянт вказує, що поза увагою суду залишились його пояснення з приводу незаконності даних протоколу про адміністративне правопорушення.

Також ОСОБА_1 вважає, що судом невірно взято до уваги письмові пояснення свідка, відомості про якого відсутні в протоколі про адміністративне правопорушення чи іншому документі.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , заслухавши його пояснення, в яких він підтримав апеляційну скаргу, пояснення потерпілого ОСОБА_2 , який заперечив проти скасування постанови суду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю її такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 245, 251, 280, 283 КпАП України в справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно й об`єктивно в їх сукупності. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглянувши справу, посадова особа виносить постанову, яка повинна містити найменування органу (посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення; порядок та строк його оскарження.

Як вбачається з матеріалів справи зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Висновок суду щодо вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме даними що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному щодо нього, схемі місця дорожньо-транспортної пригоди, а також поясненнями водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були надані ними поліцейським під час оформлення матеріалів справи після дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому порушень під час складання поліцейськими протоколу про адміністративне правопорушення під час апеляційного розгляду не встановлено. Сама по собі незгода особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, зі складанням протоколу відносно нього не свідчить про його незаконність.

Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення від 28.11.2019 вбачається, що ОСОБА_1 28.11.2019, о 09 год., керуючи автомобілем «DAF» д.н.з. НОМЕР_1 по пр. Науки, 171 в м. Києві, перед початком руху не переконався, що це буде безпечним та скоїв наїзд на перешкоду, а саме стоячий автомбіль «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_2 , тобто порушив п.10.1ПДР України, що призвело до пошкодження вказаних транспортних засобів.

Потерпілий ОСОБА_2 під час апеляційного розгляду підтвердив надані ним пояснення при оформленні матеріалів дорожньо-транспортної пригоди, а також під час судового розгляду. Зазначив, що хоча і здійснював виїзд з другорядної дороги, проте впевнився, що водій ОСОБА_1 , який рухався на транспортному засобі «DAF» по головній дорозі, пропускає його, про що свідчила зупинка його автомобіля, та, як наслідок, утворена відстань 10-20 метрів. В подальшому ОСОБА_2 розпочав рух свого автомобіля та виїхав частково на головну дорогу, після чого побачив, що водій ОСОБА_1 продовжив рух, при цьому потерпілий зупинився і розпочав подавати звуковий сигнал водію «DAF», однак останній, не зупиняючись, здійснив зіткнення з його автомобілем, який стояв.

Письмові пояснення свідка ОСОБА_3 , які були надані поліцейським під час оформлення матеріалів справи, повністю узгоджуються з поясненнями потерпілого, даними протоколу про адміністративні правопорушення, схеми місця ДТП та відомостями про ушкодження транспортних засобів. Відсутність відомостей про свідка в протоколі про адміністративне правопорушення не може свідчити про його відсутність, та як наслідок, про недопустимість його пояснень. При цьому діючий КУпАП не містить вказівки про безпосередність допиту свідків, письмові пояснення яких долучені поліцейськими до матеріалів справи. Тому судом обґрунтовано прийнято до уваги пояснення вказаного свідка.

Таким чином судом обґрунтовано встановлено порушення ОСОБА_1 вимог п. 10.1 ПДР України, оскільки він рухаючись по головній дорозі, перед початком руху не переконався, що це буде безпечно, не створить перешкоди автомобілю «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_2 , який хоч і виїжджав з другорядної дороги, але в момент зіткнення вже стояв частково на головній дорозі.

Враховуючи викладене, підстав для задоволення апеляційної скарги захисника Настасійчука А.М. не вбачаю.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21 січня 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, - без зміни.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.В.Жук