Справа № 154/319/20 Провадження №33/802/351/20 Головуючий у 1 інстанції:Лященко О. В.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАПДоповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2020 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 03.03.2020 щодо нього,

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420,40 грн в дохід держави.

Оскаржуваною постановою судді ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 26 січня 2020 року о 00 год 38 хв у м. Луцьку по вул. Володимирська керував автомобілем «Тойота», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, ОСОБА_1 05.05.2020 подав апеляційну скаргу, в якій просить зазначену постанову судді скасувати та провадження у справі закрити за відсутністю його в діях складу адміністративного правопорушення. Вважає постанову незаконною та необґрунтованою. Посилається на те, що він відмовився від огляду на виявлення стану сп`яніння, оскільки було пізно, він був дуже стомлений, поспішав додому, де його чекала неповнолітня дитина. Працівник поліції не пояснив йому наслідки такої відмови. Свідки, які були присутні при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, не знали суті справи. Вважає, що працівниками поліції не дотримано процедури огляду водіїв для визначення стану сп`яніння, визначеної ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735.

У своїй заяві від 05.05.2020 ОСОБА_1 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді, як такий, що пропущений з поважних причин. Посилається на те, що він не отримував судових повісток, тому не знав про час та місце розгляду справи та ухвалення щодо нього постанови, чим порушено його права, визначені ст.268 КУпАП. Лише 27.04.2020 він отримав копію оскаржуваної постанови судді.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримував свою апеляційну скаргу і просив скасувати постанову, поновивши строк на апеляційне оскарження постанови судді, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 до задоволення не підлягає з таких підстав.

Клопотання апелянта про поновлення строку апеляційного оскарження постанови слід задовольнити, оскільки ОСОБА_1 не брав участі в розгляді справи у суді першої інстанції, а копію оскаржуваної постанови йому вручено 27.04.2020. Тому, на думку апеляційного суду, строк апеляційного оскарження пропущений із поважних причин.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме, відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку, та належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні цього адміністративного правопорушення стверджується: протоколом про адміністративні правопорушення серії ОБ №165802 від 26.01.2020 (а.с.3); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, в якому зафіксовано ознаки сп`яніння ОСОБА_1 та зазначено, що від проходження медичного огляду водій відмовився (а.с.5); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідно до яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я (а.с.7,8); рапортом працівника поліції (а.с.10), відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано обставини справи, у тому числі як ОСОБА_1 відмовляється проходити огляд для визначення стану сп`яніння (а.с.12).

Із дослідженого в судовому засіданні апеляційного суду відеозапису з бодікамер працівників поліції з місця події, вбачається як ОСОБА_1 в присутності двох свідків відмовляється проходити відповідний огляд як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу "Драгер", так і в медичному закладі. При цьому видно, як працівник поліції, роз`яснюючи вимоги законодавства, а також наслідки відмови від проходження цього огляду, неодноразово пропонує ОСОБА_1 пройти такий огляд або на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного пристрою "Драгер", або в медичному закладі (а.с.12).

Зазначені обставини в судовому засіданні апеляційного суду ствердив і сам ОСОБА_1 . Зокрема, пояснив, що він має водійський стаж з 1998 року. У той день він дійсно відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, який був запропонований йому працівниками поліції, так як був надто втомлений, поспішав додому у м.Володимир-Волинський, не довіряв працівникам поліції, боявся провокації з їх сторони, оскільки такі випадки вже були за його багаторічний водійський стаж. Переконував, що не перебував у стані алкогольного сп`яніння. Погоджувався заплатити штраф, однак просив не позбавляти його права керування транспортними засобами.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і відмова осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Тому відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння є самостійною ознакою правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд не знаходить порушень вимог матеріального права працівниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та оформленні матеріалів цієї справи.

Враховуючи наведене, місцевий суд прийшов до правильного висновку, що дії ОСОБА_1 , слід кваліфікувати як відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тобто містять склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Згідно з ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Призначаючи адміністративне стягнення, суд першої інстанції в повному обсязі дотримався даних вимог закону та обґрунтовано призначив ОСОБА_1 безальтернативне адміністративне стягнення, визначене санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Тому прохання ОСОБА_1 про призначення йому стягнення без позбавлення права керування транспортними засобами не відповідає вимогам чинного законодавства, а саме санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким чином, підстав для скасування постанови судді, з мотивів викладених в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , апеляційний суд не знаходить.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 03.03.2020 щодо нього.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 03 березня 2020 року щодо нього без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.П. Денісов