ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження: №33/821/118/20 Справа: №395/1616/19 Категорія: ч.1 ст.130 КУпАПГоловуючий у 1 інстанції Прилуцький В.О. Доповідач в апеляційній інстанції Ятченко М.О.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2020 р. м.Черкаси

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду Ятченко М.О. з участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника адвоката Мельніченко А.М., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Мельніченко А.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03 лютого 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий

за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік; стягнуто з нього на користь держави судовий збір в сумі 420,40 грн.,

в с т а н о в и в :

Згідно постанови суду першої інстанції ОСОБА_1 , 16.12.2019 року о 00год. 13хв. по польовій дорозі с. Прищепівка Новомиргородського району керував автомобілем «Geely FE-1» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Адвокат Мельніченко А.М. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03.02.2020, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Вказує, що постанова суду першої інстанції є незаконною, оскільки суд розглянув справу поверхнево, без дослідження доказів у справі та без участі правопорушника чи його представника, не повідомивши про розгляд справи, чим порушив право обвинуваченого надавати пояснення, докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою. Недотримання судом вимог ст.268 КУпАП спричинило порушення права апелянта на захист своїх інтересів, що на його думку, є безумовною підставою для скасування постанови місцевого суду. Крім того, вказане свідчить про порушення вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та недотримання судом п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 за №14.

Крім того, вказує апелянт огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 було проведено з грубим порушенням Інструкції про порядок виявлення у водіїв ТЗ ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (затверджена Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735, Зареєстрована в МЮ України 11.11.2015 року, №1413/27858, а також Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (затверджена Наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395 та Зареєстрована в МЮ України 10.11.2015 року №1408/27853.

Також вказує адвокат, постанова суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, заслухавши думку захисника Мельніченко А.М. та Лінчевського С.О., які просили задовольнити апеляційну скаргу адвоката Мельніченко А.М. в інтересах ОСОБА_1 , приходжу до висновку, що апеляційна скарга адвоката Мельніченко А.М. в інтересах ОСОБА_1 не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Оскільки постанова місцевого суду винесена 03.02.2020, а захисником Мельніченко А.М. в інтересах ОСОБА_1 апеляційна скарга подана 13.02.2020 і про це є штамп місцевого суду, вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду не пропущений, а тому апеляційну скаргу в цій частині не беру до уваги.

По суті апеляційної скарги вважаю наступне.

Згідно з вимогами ст.245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, ст.251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, та іншими.

Вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримано у повному обсязі і висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин наведених у постанові, підтверджується зібраними у справі доказами. Висновки, які викладені в постанові суду відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події, що підтвердилось й в суді апеляційної інстанції.

При винесенні постанови суддею було вжито заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження матеріалів справи.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №032171 від 16.12.2019 підставою огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 стало те, що поліцейський виявив у нього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота.

Відповідно до п. 2 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. З пояснень свідка ОСОБА_2 (а.с.4) вбачається, що водій ОСОБА_1 у його присутності відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я. Свідок ОСОБА_3 (а.с.5) надав пояснення, які є аналогічними поясненням свідка ОСОБА_2 .. У місцевого суду не було обґрунтованих підстав ставити покази цих свідків під сумнів, оскільки ці особи не є зацікавленими у результаті розгляду справи.

Крім того, у суді апеляційної інстанції при апеляційному розгляді скарги адвоката Мельніченко А.М. в інтересах ОСОБА_1 було переглянуто відеофайли, які зображені на DVD-R диску.

При перегляді відеофайлів було виявлено те, що водій ОСОБА_1 , при вказаних вище обставинах дійсно від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків і на місці зупинки транспортного засобу, і в медичному закладі. Таким чином, указані обставини підтверджують відмову обвинуваченого від проходження огляду на стан сп`яніння.

Доводи апелянта, викладені ним в апеляційній скарзі про те, що оскаржувана постанова місцевого суду є незаконною, оскільки суд розглянув справу поверхнево, без дослідження доказів у справі спростовуються зібраними по справі доказами, яким дана належна юридична оцінка, і які в своїй сукупності та своєму взаємозв`язку повністю підтверджують вину ОСОБА_1 ..

Що стосується доводів апелянта, викладених ним в апеляційній скарзі про те, що оскаржувана постанова місцевого суду є незаконною, оскільки суд розглянув справу без участі правопорушника чи його представника, то суддя апеляційної інстанції бере до уваги доводи апелянта про те, що він не був присутнім у судовому засіданні суду першої інстанції, що відображено і у змісті самої оскаржуваної постанови. Однак, враховуючи, що в суді апеляційної інстанції їм були надані всі можливості для представлення своєї позиції перед судом, й правильність рішення суду першої інстанції була повністю підтверджена, суд апеляційної інстанції не вбачає доцільним скасовувати вірне за своєю суттю рішення місцевого суду лише з одних формальних міркувань.

Будь-які інші доводи апелянта, викладені ним в апеляційній скарзі, сприймаються судом як спроба уникнути відповідальності, оскільки доказів, які б об`єктивно могли спростувати причетність ОСОБА_1 до вказаного правопорушення та його винуватість, суду не надано.

Тому суд вважає, що факт відмови обвинуваченого від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння був зафіксований у законний спосіб, рішення суду першої інстанції є справедливим, й суд не вбачає підстав для його скасування.

Таким чином, вважаю, що дії ОСОБА_1 судом першої інстанції кваліфіковані вірно, а доводи апелянта про те, що необхідно допитати свідків є необґрунтованими, адже за наявності відео з місця пригоди необхідність у допиті свідків для з`ясування фактичних обставин події правопорушення не є обов`язковою.

Стосовно виду і розміру стягнення суддя апеляційного суду вбачає, що суд першої інстанції належно і обґрунтовано застосував до обвинуваченого стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами згідно з санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП в редакції Закону України від 07.07.2016 р. № 1446-VIII.

Тому суд вважає, що факт відмови обвинуваченого від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння був зафіксований у законний спосіб, рішення суду першої інстанції є справедливим, й суд не вбачає підстав для його скасування.

Тому, керуючись ст. 247, 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Мельніченко А.М. в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03 лютого 2020 року щодо ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя М.О. Ятченко