ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2020 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Семенюк К.М., за участю ОСОБА_1 та діючого в його інтересах адвоката Мандзюка В.Б., розглянувши провадження у справі про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Мандзюка В.Б., діючого в інтересах ОСОБА_1 , подану на постанову Садгірського районного суду м. Чернівців від 06 травня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Садгірського районного суду м. Чернівців від 06 травня 2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень в доход держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420,40 грн.

Згідно постанови районного суду та протоколу про адміністративне правопорушення, 09 березня 2020 року о 23 годині 13 хвилин, ОСОБА_1 в м. Чернівці, по вул. Заводській, 20, керував транспортним засобом «Mazda 626», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей не реагують на світло, нечітка вимова слів, поведінка не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан сп`яніння, водій ОСОБА_1 відмовився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

На вказане рішення суду адвокат Мандзюк В.Б., діючий в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову судді Садгірського районного суду м. Чернівців від 06 травня 2020 року і провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Апелянт посилався на те, що із відеозапису, який наявний у матеріалах

Справа № 33/822/228/20 Головуючий в І інстанції: БайцарЛ.В.

Категорія: ст.130 ч. 1 КУпАП Суддя: Семенюк К.М

справи слідує, що ОСОБА_1 працівником поліції було запропоновано пройти тест на стан наркотичного сп`яніння, про що підтвердили свідки у своїх поясненнях. Однак вказував, що ні з відеозапису, ні з пояснень свідків не вбачається, який саме тест мав пройти ОСОБА_1 з яким пов`язується його відмова.

Крім цього, вказував і на те, що відеозапис, який знаходиться у матеріалах справи є вибірковим та неповним, у зв`язку з чим він не може являтися належним та допустимим доказом. При цьому зазначав, що ОСОБА_1 не міг здати біологічну речовину для так званого тесту, однак від огляду на стан сп`яніння не відмовлявся.

Звертав увагу і на те, що працівники поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не роз`яснили йому прав, передбачених, 55,56,59, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а обмежились лише тим, що вказали останньому, де необхідно поставити підпис.

Таким чином вважає, що вищевказані порушення, що були допущенні поліцейськими при збиранні матеріалів про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції не взяв до уваги і безпідставно не направив справу з цих підстав на доопрацювання.

Розглянувши справу, заслухавши ОСОБА_1 та діючого в його інтересах адвоката Мандзюка В.Б., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи в межах поданої апеляційної скарги, дослідивши наявні у справі докази, апеляційний суд вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом. При розгляді кожної справи суддя зобов`язаний з`ясувати обставини, передбачені ст. 280 КУпАП, а винесене у справі судове рішення має ґрунтуватись на конкретних доказах.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону районним судом були дотримані повністю.

Так, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його

вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного

вирішення справи.

У відповідності з вимогами ст. 252 КУпАП докази повинні оцінюватися за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Розглядаючи дану справу, районний суд вказаних вимог у повній мірі не дотримався.

Згідно п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому законом порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння має наслідки притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними й розглянутими у судовому засіданні доказами.

Так, із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 369546 від 10.03.2020 року (а. п. 1), вбачається, що 09 березня 2020 року о 23 годині 13 хвилин, ОСОБА_1 в м. Чернівці, по вул. Заводській, 20, керував транспортним засобом «Mazda 626», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей не реагують на світло, нечітка вимова слів, поведінка не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан сп`яніння, водій ОСОБА_1 відмовився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

Із направлення, наявного в матеріалах справи слідує, що ОСОБА_1 направлявся на огляд у Чернівецький обласний наркологічний диспансер для виявлення стану сп`яніння (а.п. 2).

При цьому, факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду та обстеження на стан наркотичного сп`яніння, при обставинах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення також підтверджується і висновком лікаря № 329 від 09.03.2020 року вищевказаного медичного закладу (а.п. 3), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 (а.п.4-5), а також відеозаписом з нагрудних камер поліцейських (а.п. 7).

Отже, будь-яких сумнівів у достовірності вказаних доказів, апеляційний суд не вбачає.

Разом з цим, допитаний в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що 09.03.2020 року о 23 год. 13 хв. він був зупинений працівниками поліції за порушення ним Правил дорожнього руху України, про що було винесено останніми рішення. Водночас зазначив, що під час спілкування з працівниками поліції йому було запропоновано пройти тест на стан наркотичного сп`яніння, у зв`язку з наявністю у нього відповідних ознак сп`яніння. Стверджував, що у медичному закладі він не міг здати біологічну речовину для так званого тесту, однак від огляду на стан сп`яніння не відмовлявся.

При цьому, невизнання ОСОБА_1 своєї винуватості у скоєнному правопорушенні, судом апеляційної інстанції розцінюється, як спосіб уникнення останнього від відповідальності за вчинене ним.

Що стосується посилань апелянта в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння не відмовлявся, то вони є безпідставними і спростовуються вищенаведеними доказами.

Крім цього, голослівними є доводи апелянта і про те, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , працівники поліції не роз`яснили останньому його прав, передбачених ст.ст. 55,56,59, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а обмежились лише тим, що вказали, де необхідно йому підписатись у вищезазначеному документі.

Так, як вбачається із наданих матеріалів адміністративного провадження (а.п. 1- протокол про адміністративне правопорушення), що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №369546 щодо ОСОБА_1 був складений працівниками поліції відповідно до вимог ст.ст. 254,256 КУпАП. Громадянину ОСОБА_1 були роз`ясненні його права, передбачені ст.63 Конституції України, ст. 268 КУпАП та вручено копію протоколу, що підтверджується його особистим підписом у ньому, а саме, у графі «Підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності». Будь-яких зауважень від правопорушника щодо незаконності з боку працівників поліції при його складанні і підписанні ним документу, від ОСОБА_1 не надходило і до матеріалів справи не долучено. Крім цього, у протоколі також є посилання на порушення останнім вимог п.2.5. ПДР України, за що передбачена відповідальність, передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Більше того, як вбачається із відеозапису з нагрудних камер поліцейських (а.п.7), що ОСОБА_1 працівниками поліції були роз`яснені й наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Тому вважаю, що працівники поліції діяли відповідно до вимог чинного законодавства і будь-яких порушень встановлено не було.

Необґрунтованими є доводи апелянта і про те, що відеозапис, який знаходиться у матеріалах справи є вибірковим та неповним, оскільки доказів, які б підтверджували вказані обставини стороною захисту не надано.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі апелянтом, не спростовують події правопорушення та не впливають на висновки суду про доведеність винуватості у його вчиненні та не дають підстав для скасування судового рішення.

За таких обставин, вважаю, що районний суд прийшов до вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Будь-яких порушень норм процесуального чи матеріального права судом не встановлено.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 245, 251, 252, 280,294 КУпАП Чернівецький апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Мандзюка В.Б., діючого в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Садгірського районного суду м. Чернівців від 06 травня 2020 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду К.М. Семенюк

Копія, згідно з оригіналом

Суддя

Чернівецького апеляційного суду _________________ К.М. Семенюк

М. П. (підпис)