КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/1519/2020 Суддя 1 інстанції - Ларіна О.В.
Категорія: ст. 124 КУпАП Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши за участі представника потерпілої ОСОБА_1 - адвоката Капустіна В.В. матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Капустіна В.В., який діє в інтересах потерпілої ОСОБА_1 на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2020 року, щодо

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого адвокатом в адвокатському бюро «Євгенія Усенка», громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2020 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Суд своє рішення мотивував тим, що з огляду на висновок автотехнічної експертизи, встановлено, що враховуючи задані два варіанти механізму розвитку даної дорожньо-транспортної пригоди, спростувати чи підтвердити покази учасників даної дорожньо-транспортної пригоди в межах даного дослідження не надається можливим, а тому встановити дії кого з водіїв знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо - транспортної пригоди, в межах даного дослідження не надається можливим.

Крім того, суд першої інстанції зазначає, що як вказано у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №185644 від 30.08.2019, ОСОБА_2 своїми діями порушив вимоги п. 8.7 ПДР України. Разом з тим, пунктом 8.7 ПДР України визначено, що світлофори призначені для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного і біло-місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально. Сигнали світлофора можуть бути з нанесеною суцільною чи контурною стрілкою (стрілками), із силуетом пішохода, X-подібні. На рівні червоного сигналу світлофора із вертикальним розташуванням сигналів може встановлюватися табличка білого кольору із нанесеною на ній стрілкою зеленого кольору.

Відтак, на переконання суду першої інстанції, виходячи зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, не зрозуміло порушення якого саме пункту Правил дорожнього руху України з боку ОСОБА_2 призвело до настання дорожньо - транспортної пригоди, що мала місце 30.08.2019 року.

Щодо формулювання суті адміністративного правопорушення, суд першої інстанції зазначає, що Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену в протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винність у скоєнні якого певною особою має доводитись в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винності особи у вчиненні правопорушення, адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. А тому, враховуючи той факт, що суд не вправі самостійно формулювати фабулу адміністративного правопорушення, а вказані вище обставини унеможливлюють повний, всебічний та об`єктивний розгляд справи, суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки при розгляді справи не було встановлено, які саме вимоги правил дорожнього руху порушив ОСОБА_2 , та чи перебуває це в причинно-наслідковому зв`язку з інкримінованим правопорушенням та зазначеною дорожньо-транспортною пригодою.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, представник потерпілої ОСОБА_1 - адвокат Капустін В.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.02.2020 року та направити протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №185644 від 30.08.2019 року щодо ОСОБА_2 на доопрацювання БПП в м. Біла Церква УПП у Київській області.

За доводами представника потерпілої, постанова Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.02.2020 року є передчасною і такою, що порушує права ОСОБА_1 , як потерпілої у дорожньо-транспортній пригоді, оскільки унеможливлює вирішення питання про відшкодування заподіяної їй в результаті дорожньо-транспортної пригоди шкоди та направити протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 185644 від 30.08.2019 року складений щодо ОСОБА_2 , на доопрацювання до БПП в м. Біла Церква УПП у Київській області.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що оскаржувана постанова вмотивована тим, що виходячи зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення не зрозуміло порушення якого саме пункту Правил дорожнього руху України з боку ОСОБА_2 призвело до настання дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 30.08.2019 року, більш того, суддя не вправі вийти за межі, визначені протоколом про адміністративне правопорушення та самостійно змінити як виклад фактичних обставин правопорушення, так і його юридичну кваліфікацію. Тому суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

На думку представника потерпілої, вказаних висновків місцевий суд дійшов у зв`язку із неправильним застосуванням норм Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Апелянт стверджує, що суд першої інстанції формально підійшовши до розгляду даної справи, не виконав вимоги ст. 245 КУпАП.

Зокрема, представник потерпілої вказує на те, що як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 185644 від 30.08.2019 року ОСОБА_2 своїми діями порушив вимоги п. 8.7. ПДР України (без зазначення підпункту). При цьому у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному щодо іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 , який розглядався в межах справи №357/10089/19, було зазначено, що вона порушила вимоги п.8.7.3 е) Правил дорожнього руху України, тому, враховуючи ідентичне викладення обставин даної дорожньо-транспортної пригоди в обох протоколах, у протоколі щодо ОСОБА_2 мав би бути зазначений аналогічний пункт.

Проте, на думку апелянта, не зазначення конкретного підпункту п. 8.7 ПДР України в протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 185644 від 30.08.2019 року не свідчить про неможливість кваліфікувати дії ОСОБА_2 чи про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки зазначені неточності є технічною помилкою працівників поліції, яка може бути виправлена в порядку, передбаченому законодавством і яка не впливає на обставини справи, оскільки вони чітко зазначені у протоколі і з них випливає суть правопорушення, яке вчинив ОСОБА_2 .

Адвокат Капустін В.В. зазначає, що як передбачено п. 2 ч.1 ст. 278 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання, в тому числі, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення. А відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», яка є чинною на даний момент і обов`язковою для врахування судами при розгляді даної категорії справ, неприпустимим є спрощений підхід до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників. Вказаним пунктом Постанови Пленуму Верховного Суду України також визнано правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

Представник потерпілої стверджує, що допущені працівниками УПП в м. Біла Церква УПП у Київській області порушення при складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 позбавили суд можливості встановити, яке порушення вимог Правил дорожнього руху України йому інкримінується, і, відповідно, суд не мав можливості перевірити наявність чи відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 124 КУпАП, а відтак висновки Білоцерківського міськрайонного суду Київської області про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, на думку апелянта, є необґрунтованими і передчасними.

Крім того, представник потерпілої вказує, що Білоцерківський міськрайонний суд Київської області безпідставно та необґрунтовано закрив провадження у даній справі, пославшись на Узагальнення судової практики...., які не мають обов`язкового характеру, тоді як керуючись п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», повинен був повернути протокол про адміністративне правопорушення, складений щодо ОСОБА_2 для належного оформлення.

Представник потерпілої стверджує, що закриття ж провадження у справі в даному випадку є не лише необгрунтованим і передчасним, але і перешкоджає вирішенню ОСОБА_1 питання щодо відшкодування завданої їй в результаті дорожньо-транспортної пригоди шкоди, оскільки відповідно до Цивільного кодексу України відшкодування такої шкоди можливе лише за наявності вини її заподіювача, при цьому постанова у справі про адміністративне правопорушення має преюдиційне значення для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої винесена така постанова.

ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про день та час апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явився, надіславши суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутність. Тому враховуючи вимоги ч. 6 ст. 294 КУпАП, та зміст поданої заяви, апеляційний розгляд проведено у відсутність ОСОБА_2 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника потерпілої - адвоката Капустіна В.В., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи на обґрунтування апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимогами ст. 278 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративні правопорушення вирішує, зокрема чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, тобто, чи дотримані вимоги ст. 256 КУпАП щодо наявності у нього необхідних для вирішення справи відомостей.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи та змісту оскаржуваної постанови, суд першої інстанції, вказаних вимог не дотримався, адже, без вирішення питання при підготовці до розгляду справи щодо правильності складеного протоколу про адміністративне правопорушення, перейшов до розгляду справи по суті, зокрема, заслухав пояснення учасників дорожньо - транспортної пригоди, пояснення свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , дослідив наявні у справі докази, зокрема, висновок експерта №12-1/2940 від 10.10.2020 р., та за результатами розгляду дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, зазначивши одночасно і про невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам КУпАП.

Ці обставини беззаперечно свідчать про допущені процесуальні порушення судом першої інстанції та помилковість висновків судді, у зв`язку із чим постановлене по справі рішення не можна визнати законним та обґрунтованим, а тому воно підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що протокол щодо ОСОБА_2 складений за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Диспозиція цієї норми закону передбачає відповідальність за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тобто є бланкетною і потребує посилання в протоколі та в постанові судді на конкретні норми і правила, які порушила особа.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, зокрема: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол підписується особою, яка його склала.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОБ №185644 від 30.08.2019 року, ОСОБА_2 , інкримінувалось, що 30.08.2019 року о 18 год. 50 хв. він, керуючи автомобілем Chevrolet Lacetti», д.н.з. НОМЕР_1 , по вулиці Водопійна м. Біла Церква, не врахував дорожньої обстановки, не впевнився в безпечності переїзду на регульованому перехресті з вул. Першотравнева, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем «Lend Rover Rang Rover Autobiography», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався по вул. Першотравнева. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим ОСОБА_2 порушив вимоги п. 8.7 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУПАП.

Так у п. 8.7 ПДР України, порушення якого інкримінується ОСОБА_2 зазначено, що світлофори призначенні для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного біло-місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально. Сигнали світлофору можуть бути з нанесеною суцільною чи контурною стрілкою (стрілками) із силуетом пішохода, Х-подібні. На рівні червоного сигналу світлофора із вертикальним розташуванням сигналів може встановлюватися табличка білого кольору із нанесеною на ній стрілкою зеленого кольору.

Пункт 8.7 ПДР України не має, певної умови, за яку передбачено відповідальність, він є загальним та дає визначення додатку № 3 ПДР України.

Разом з тим, в суті правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_2 вказано про не врахування останнім дорожньої обстановки, та те, що він не впевнився в безпечності переїзду на регульованому перехресті.

Наведене свідчить про те, що пункт правил дорожнього руху України, який інкримінований в порушення ОСОБА_2 , а саме п. 8.7 ПДР України є загальним та не конкретизує порушення ПДР, більш того, інкримінування порушення саме цього пункту ПДР України суперечить викладеній суті правопорушення, що в свою чергу позбавляло як суд першої інстанції, так і позбавляє суд апеляційної інстанції дійти висновку як про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, так і про відсутність в діях особи складу вказаного правопорушення.

Допущені працівниками УПП в м. Біла Церква УПП у Київській області порушення при складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 позбавляють суд можливості встановити, яке порушення вимог Правил дорожнього руху України йому інкримінується, і, відповідно, суд не має можливості перевірити наявність чи відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 124 КУпАП, в зв`язку з чим, висновки Білоцерківського міськрайонного суду Київської області про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення є передчасними.

Враховуючи, що розгляд справи в суді здійснюється лише в межах перевірки тих обставин, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та матеріалах долучених до нього, які були зібрані органом, який склав протокол без приведення у відповідність з вимогами ст. 256 КУпАП, суд не має можливості прийняти остаточне законне рішення по суті справи.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції як на підставу закриття провадження, послався виключно на Узагальнення судової практики, підготовлені суддею Верховного Суду України та не взяв до уваги, що відповідно до п. 10 -2 ч. 2 ст. 46 Закону України " Про судоустрій і статус суддів", лише Пленум Верховного Суду за результатами аналізу судової статистики та узагальнення судової практики надає роз`яснення рекомендаційного характеру з питань застосування законодавства при вирішенні судових справ.

А відповідно до положень пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зазначено, що потрібно визнати правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

Тому, з огляду на наведене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2020 року підлягає скасуванню з винесенням нової постанови, якою матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 підлягають поверненню до БПП в м. Біла Церква УПП у Київській області для дооформлення та належного виконання вимог ст. 256 КУпАП, після усунення яких справа про адміністративне правопорушення, за наявності для цього законних підстав, підлягає подальшому направленню до місцевого суду для її розгляду по суті .

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_1 - адвоката Капустіна В.В. - задовольнити.

Постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2020 року, якою провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення - скасувати.

Постановити нову постанову, якою матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП повернути до БПП в м. Біла Церква УПП у Київській області для дооформлення з послідуючим направленням справи за наявності для цього законних підстав, на новий судовий розгляд.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Кепкал Л.І.