Справа № 766/7793/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2020 року м. Херсон

Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Стамбула Н.В. розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від Управління стратегічних розслідувань в Херсонській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 громадянина України, який народився в м. Херсоні, займає посаду пожежного рятівника Херсонського нафтопереробного заводу, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.172-6 ч. 1 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Встановлено, що наказом Головного управління МНС України в Херсонській області від 31.12.2009 року № 75, молодшому сержанту служби цивільного захисту служби цивільного захисту ОСОБА_1 присвоєно чергове спеціальне звання «сержант служби цивільного захисту».

Пунктом 1 «Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій», затвердженого постановою Кабміну України від 16.12.2015 року № 1052 передбачено, що державна служба України з надзвичайних ситуацій (ДСНС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності.

Відповідно до положення про Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Херсонській області, затвердженого наказом ДСНС від 12.11.2018 № 661, Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Херсонській області, уповноваженим на забезпечення реалізації державної політики у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки діяльності аварійно-рятувальних служб. Персонал Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Херсонській області складають особи рядового і начальницького складу, які проходять службу цивільного захисту за контрактом, та працівники, з якими укладається трудовий договір.

Постановою Кабміну України від 11.07.2013 року № 593, затверджено Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу. Відповідно до п. 15 Положення склад осіб, які перебувають на службі цивільного захисту, поділяється на рядовий і начальницький. Начальницький склад поділяється на молодший, середній, старший і вищий. До молодшого начальницького складу належать - молодший сержант служби цивільного захисту, сержант служби цивільного захисту, старший сержант служби цивільного захисту, старшина служби цивільного захисту, прапорщик служби цивільного захисту, старший прапорщик служби цивільного захисту.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами декларування є особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пунктах 4 і5 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

Відповідно до п.п. «д» п. 1 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону, особи начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту є суб`єктами відповідальності за правопорушення, пов`язаного з корупцією.

Отже, згідно зі ст. 1 п.п. «д» п.1 ч.1 ст. 3 цього Закону, ОСОБА_1 є суб`єктом декларування та відповідальності за Законом України «Про запобігання корупції».

Згідно із ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно із ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» в редакції від 05.01.2017 особи, зазначені у пункті 1, підпункті «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини 1 першої статті 3 цього Закону, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Відповідно до п.3 п.5 Розділу ІІ порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Рішенням НАЗК № 3 від 10.06.2016 року, яке зареєстроване в Мінюсті України 15.07.2016 року № 959/29089, декларація суб`єкта декларування, подається до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а», «в» пункту 2 частини першої статті 3 Закону. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року. Інформація про місце роботи (проходження служби) та займану посаду суб`єкта декларування у такій декларації зазначається відповідно до місця роботи (проходження служби) та займаної посади, перебування (проходження) на яких зумовили обов`язок подання такої декларації.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строкі, визначені в ст. 116 цього Кодексу.

Відповідно до витягу з наказу ГУ ДСНС України в Херсонській області від 02.02.2018 ролку № 43 з 02.02.2018 року ОСОБА_1 звільнено зі служби цивільного захисту у запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік) за п.176 пп.1 (у зв`язку із закінченням строку контракту).

06.02.2018 року ОСОБА_1 під особистий підпис отримав трудову книжку.

Таким чином, 06.02.2018 року є днем припинення ОСОБА_1 діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави.

У зв`язку з чим, на виконання вимог ч.2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 зобов`язаний був у період з 01.01.2019 року до 23-59 години 31.03.2019 року включно подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, як особа, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за 2018 рік (після звільнення).

Згідно з листом НАЗК від 06.02.2020 року 3 71-03/4127/20 встановлено, що у п. 1 розділу ІІІ Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Рішенням НАЗК № 3 від 10.06.2016 року, яке зареєстроване в Мінюсті України 15.07.2016 року № 959/29089, зазначається, що усі документи, які суб`єкт декларування подав до Реєстру, зберігаються в Реєстрі й автоматично оприлюднюються (за винятком конфіденційної інформації) у публічній частині Реєстру відповідно до цього Порядку. У разі створення виправленої декларації первинний документ, до якого вносяться виправлення, не видаляється і зберігається в Реєстрі. Дата в публічній частині ІТС Реєстр відповідає фактичній даті подання документів суб`єктами декларування.

Водночас відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру осіб, уповноважений на виконання функцій держави та місцевого самоврядування, ОСОБА_1 подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, як особою, яка припинила діяльність, пов2язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за 2018 рік (після звільнення) лише 22.05.2019 року о 17-26 годині, тобто несвоєчасно.

У своїх поясненнях ОСОБА_1 пояснив, що він ознайомлений із Законом України «Про запобігання корупції» 31.10.2017 року, достовірно знає, що є суб`єктом декларування та відповідальності за Закон України «Про запобігання корупції». Також зазначив, що відповідно до наказу № 43 від 02.02.2018 року його було звільнено зі служби цивільного захисту в Запас Збройних Сил України, у зв`язку з закінченням строку контракту. В день звільнення він під особистий підпис отримав трудову книжку. На момент звільнення з ним було проведено повний розрахунок по заробітній платі. Строк дії електронного цифрового підпису у нього станом на 01.04.2019 року закінчився, проте, йому відомо про необхідність не пізніше 01.04.2019 року подання декларації особою, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік, яка охоплює звітний рік та містить інформацію станом на 31.12.2018 року. Як зазначив ОСОБА_1 , він подав указану декларацію лише 22.05.2019 року о 17-26 годині, тобто несвоєчасно, із власної провини тому, що не продовжив строк дії електронного цифрового підпису. Спроб входу ЄДРД з 01.01.2019 року по 22.05.2019 року не робив, електронний цифровий підпис отримав 22.05.2019 року після отримання листа НАЗК про необхідність її подання. У період з 01.01.2019 року по 01.04.2019 року на лікарняних, у відрядженнях або у відпустках не перебував.

Тобто, відсутні поважні причини несвоєчасної подачі ОСОБА_1 декларації особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за 2018 рік.

Згідно з послідовністю дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», ОСОБА_1 у період з 01.01.2019 року по 31.03.2019 року включно, не вчинив жодних дій в Реєстрі. Вперше розпочав роботу в Реєстрі шляхом заповнення розділів в указаній декларації лише 22.05.2019 року і цього ж дня успішно її подав.

Указане свідчить про наявність технічної та фізичної можливості у ОСОБА_1 для своєчасної подачі декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, як особою, що припинила діяльність, за 2018 рік.

Одним із основоположних принципів діяльності із запобігання і протидії корупції є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, оскільки ці правопорушення несуть негативні наслідки, які можуть виявитися у підриві авторитету державних органів та органів місцевого самоврядування та зашкодити суспільним інтересам, отже таке правопорушення не може бути визнане як малозначне.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається

вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Склад вказаного правопорушення є формальним, тобто таким, який не передбачає наслідків як обов`язкового елементу об`єктивної сторони, в той час як обов`язковим елементом об`єктивної сторони формального складу завжди є діяння.

Об`єктивна сторона частини 1 статті 172-6 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за порушення вимог щодо вимог фінансового контролю: несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Крім того, суб`єктивна сторона ч. 1 ст. 172-6 КУпАП у формі непрямого умислу полягає у тому, що ОСОБА_1 своєчасно був обізнаний про вимоги фінансового контролю, зокрема необхідні терміни подачі декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, як особою, яка припинила таку діяльність, за 2018 рік та ознайомлений з вимогами фінансового контролю, згідно з Законом України «Про запобігання корупції».

Відсутність суспільної шкоди від адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, так само як і відсутність шкідливих наслідків від нього не є тими необхідними та достатніми підставами для застосування вимог ст. 22 КУпАП.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом декларування та відповідальності відповідно до ст. 1, п.п. «д» п. 1 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції», у порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно, без поважних причин, маючи фізичні та технічні можливості, подав на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, як особа, яка припинила діяльність пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за 2018 рік (після звільнення).

Отже, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме: несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування

В судове засідання правопорушник з`явився, свою провину визнав та пояснив, що забув своєчасно подати декларацію після звільнення, а потім в нього закінчився строк дії електронного цифрового підпису..

Прокурор в судовому засіданні підтримав складений протокол та просив ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст 172-6 КУпАП.

Вина порушника підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення № 67/2020 від 14.05.2020 року, витягом з наказу № 623 від 09.12.2017 року; витагом з наказу № 75 від 31.12.2009 року; довідкою від 30.04.2020 року вих.. 77/37-13/815; ознайомлення з витягом ЗУ «Про запобігання корупції»; пам`яткою при звільненні; розпискою про отримання трудової книжки; листом НАЗК від 06.02.2020 року № 71-03/4127/20; листом НАЗК від 21.12.2019 року № 71-03/85576/19; листом ДП УСС від 19.02.2019 року № 07-363; листом ДП УСС від 08.05.2019 року № 07-1000; відомостями Акредитованого центру сертифікації ключів ІДД ДФС; листом НАЗК від 26.11.2019 року № 44-05/81864/19; іншими матеріалами, отриманими під час проведення перевірки.

Таким чином, вина правопорушника у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 172-6 ч. 1 КУпАП, доказана повністю. Обставин, що обтяжують чи пом`якшують відповідальність, судом не встановлено. Обираючи правопорушнику вид стягнення, враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан. На підставі викладеного суд вважає, що стягнення повинно бути обрано у вигляді штрафу.

Крім того, в силу ст.40-1 КУпАП, стягненню з особи, на яку накладено стягнення, підлягає судовий збір.

Керуючись ст.33-35, 40-1, 172-20, 283, 284 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ст. 172-6 ч. 1 КУпАП у вигляді штрафу у сумі 850,00 грн. (Штраф перерахувати на Рахунок отримувача: UA0021002; Одержувач УК у м.Херсоні /м Херсон/ 21081100; Код отримувача(код заЄДРПОУ) 37959779; Банк отримувач Казначейство України (ЕАП); Код класифікації доходів бюджету: 21081100; Штрафи у сфері громадської безпеки та ін.)

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 420,40 грн. (ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), р/р UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106).

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та з цього часу її може бути звернено до виконання протягом трьох місяців.

Постанова набирає чинності ___________року.

Суддя: Н.В.Стамбула