г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/1150/20
Номер провадження 3/213/423/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2020 року м. Кривий Ріг

Суддя Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Попов В.В., розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли з Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, знаходиться в цивільному шлюбі, має на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №409050 від 16.03.2020 року (далі - Адміністративний протокол), водій ОСОБА_1 16.03.2020 року о 22 годині 50 хвилини в м. Кривий Ріг, Інгулецький район, вул. Нєдєліна, 2 керував транспортним засобом «ВАЗ 211540» днз НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на місці зупинки т/з за допомогою газоаналізатора "Драгер" та в закладі охорони здоров`я на стан алкогольного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність згідно ч.1 ст.130 КУпАП. Бодікамери 00083, 00021, 00105.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не підтвердив обставини, викладені в протоколі, свою вину не визнав та пояснив, що після зупинки автомобіля до нього підійшов поліцейський, сам він з автомобіля не виходив, трохи відкрив вікно для розмови та запитав у поліцейського причину його зупинки, на що інспектор сказав, що є інформація про причетність водія або пасажирів до адміністративного чи кримінального порушення, при цьому не пояснив якого саме порушення, коли і де воно відбулось, чому саме водій автомобіля або його пасажири можливо причетні до цього порушення, відкіля ця інформація. Він повторно запитав поліцейського, про яке порушення йдеться, а також, побачивши, що їх розмова фіксується боді-камерой поліцейського запитав його, чому він не повідомив про технічне фіксування за допомогою боді-камери. На це поліцейський не відповів, а запитавши, як він себе почуває, зразу ж запропонував йому пройти медичний огляд на встановлення алкогольного сп`яніння. Під час їх бесіди він не виходив з авто, розмовляв з поліцейським через на третину відкрите вікно. Те, що написано в протоколі - "запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та порушення мови" не встановлювалось поліцейським, оскільки він знаходився в автомобілі та не рухався, розмовляв з поліцейським через вікно і не дихав на нього, розмовляв без порушень ясно та зрозуміло. Отже, він наполягає на тому, що поліцейський діяв не законно, не повідомив про причину його зупинки, не виявляв у нього ознаки сп`яніння і безпідставно почав вимагати від нього проходження огляду. Крім того, поліцейський запросив двох свідків, які були знайомими поліцейського, оскільки на момент його зупинки були поруч з поліцейським і вголос виявляли бажання бути понятими ще на самому початку його бесіди з поліцейським під час перевірки документів, що зразу ж викликало у нього законну підозру про безпідставну та умисну зупинку його автомобіля для складання протоколу. Потім ці особи влаштували конфлікт з пасажирами його автомобіля, почали нецензурно їх лаяти, ображати та погрожувати, при цьому жодний поліцейський їх очевидні хуліганські дії не тільки не зупинив, а й запросив їх стати свідками. Все це відображено на відеозапису. Окремо звертає увагу на те, що поліцейський не роз`яснював його законні права під час складання адміністративного протоколу і вже після всіх дій, після того, як адміністративний протокол був заповнений, а його посвідчення водія відібрано поліцейський став вимагати підписати цей протокол та у швидкій формі промовив що він має право на адвоката, має право подавати докази, заявляти клопотання. Він відмовився підписувати протокол, вказавши, що бажає залучити адвоката, на що поліцейський сказав, що адвокат йому потрібен буде в суді. Такі незаконні дії поліцейського, як і його повна бездіяльність щодо хуліганських дій невідомих осіб є злісним порушенням чинного законодавства і суд повинен перевірити ці обставини та дати їм належну оцінку. Просить закрити провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні адвокат Малиця Ю.М. повністю підтримав позицію свого підзахисного, просив закрити провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 та звернув увагу суду на грубі порушення закону з боку поліції, які відбулись при складанні адміністративного протоколу. Так, захисник вказує на те, що поліцейський не пояснив ОСОБА_1 причину його зупинки як того вимагає закон, його зупинення відбулось за формальними умовами з приводу якогось невідомого повідомлення про причетність до якогось порушення, про що поліцейський повинен був, відповідно до чинного законодавства, повідомити детально, проте не надав жодних пояснень водію ОСОБА_1 . Окремо звертає увагу суду на те, що поліцейський, в порушення вимог закону, також не повідомив водію ОСОБА_1 про проведення зйомки на боді-камеру. Далі, поліцейський, не вчиняючи жодної дії по виявленню ознак сп`яніння у водія ОСОБА_1 , який з моменту зупинки постійно знаходився у автомобілі і не рухався, не дихав на поліцейського, зрозуміло та вільно ставив запитання та розмовляв без порушення мови, що підтверджується відеозаписом, починає вимагати ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння. В цей же час відеозапис свідчить про те, що якісь невідомі особи, ще на початку бесіди поліцейського з ОСОБА_1 під час перевірки його документів вголос виявили бажання бути понятими, потім ці ж особи створили конфлікт з пасажирами, які знаходились в автомобілі ОСОБА_3 , стали голосно нецензурно ображати їх при поліцейських, при цьому жодний поліцейський не звернув на це уваги, не зупинив їх, як того вимагає Закон України "Про національну поліцію", а навпаки, ці особи, щодо неупередженості яких були очевидні сумніви,потім були залучені поліцейським в якості свідків. Також, окремо звертає увагу на те, що ОСОБА_1 під час складання адміністративного протоколу не роз`яснювались його законні права. Поліцейський вже по завершенню всіх дій, вимагаючи від ОСОБА_1 підписати заповнений адміністративний протокол прочитав на швидкості статтю 63 Конституції України та статтю 268 КУпАП, тобто тоді, коли вже в цьому не було потреби, при цьому не з`ясував, чи зрозуміло ОСОБА_1 те, що він зачитав, чи є у нього клопотання, чи бажає він надати докази. Саме в цей час ОСОБА_1 зазначив, що йому необхідна допомога адвоката, на що поліцейський сказав, що адвокат буде потрібен йому у суді. Отже, поліцейський проігнорував це законне право ОСОБА_1 на свій захист.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, дослідивши матеріали адміністративної справи, давши їм належну та всебічну оцінку у сукупності, приходжу до висновку, що провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за наступними підставами.

Законодавство, яким керувався суддя.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

У КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі керування особою транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Встановлені обставини.

Так, суддею було встановлено, що 16.03.2020 року відносно водія ОСОБА_1 було складено вищевказаний адміністративний протокол про адміністративне правопорушення за порушення пункту 2.5 ПДР України, а саме, в протоколі зазначено, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознакамиалкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, від проходження огляду на місці зупинки т/з за допомогою газооналізатора "Драгер" та в закладі охорони здоров`я на стан алкогольного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків. Бодікамери 00083, 00021, 00105.

У свою чергу ОСОБА_4 в судовому засіданні звернув увагу на те, що поліцейський не повідомив його, як того вимагає закон, про причину зупинки його автомобіля, не вчинив жодної дії щодо виявлення у нього ознак сп`яніння, не роз`яснив йому визначених законом прав та обов`язків, безпідставно почав вимагати від нього пройти огляд на стан сп`яніння, відмовив йому у залученні адвоката на захист його прав під час оформлення адміністративних матеріалів, не повідомив водію ОСОБА_1 про проведення зйомки на боді-камеру, залучив в якості свідків осіб, які з моменту зупинки автомобілю під керуванням ОСОБА_1 під час перевірки його документів без будь якого приводу вже виявили бажання бути понятими. Також, ОСОБА_1 та його захисник Малиця Ю.М. звертають увагу суду на порушення поліцейським Закону України "Про національну поліцію", яка виразилась у його повній бездіяльності щодо хуліганських дій невідомих осіб під час бесіди поліцейського з ОСОБА_1 та подальше залучення цих осіб в якості свідків, без відкритого встановлення їх особи, отже свідками виступили особи, щодо неупередженості яких були очевидні сумніви.

Перевіряючи наявність обставин вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у вказаному адміністративному протоколі відео-доказами, які додані до матеріалів справи приходжу до висновку, що ці обставини не підтверджуються доказами, у той час, як повідомлені ОСОБА_1 обставини знайшли своє підтвердження.

Так, в якості доказу до матеріалів справи доданий ДВД диск з відео-файлами запису з боді-камер поліцейських.

Згідно відеофайлу (боді-камера DSJX300105_AE0105) поліцейський після зупинки транспортного засобу, пред`явивши службове посвідчення водію ОСОБА_1 повідомив йому, що (цитується дослівно): "...причина зупинки транспортного засобу відбулась в порядку пункту 3 статті 35 Закону України "Про національну поліцію" - є інформація, яка може свідчити про те, що водій або пасажири транспортного засобу можуть бути причетні до адміністративного або кримінального правопорушення, ми перевіряємо дану інформацію...". Іншого поліцейський не повідомив, на вимогу водія ОСОБА_1 дати пояснення в чому полягає це порушення поліцейський пояснення не надав, вказуючи, що стаття 35 вказаного закону дозволяє йому зупиняти транспортний засіб та перевіряти документи.

Проте, з цим погодитись не можна з огляду на наступне.

Так, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 35 Закону України "Про національну поліцію" поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

При цьому, відповідно до частини 3 статті 35 Закону України "Про національну поліцію" поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Як видно з відеозапису, поліцейський проігнорував вимоги частини 3 статті 35 Закону України "Про національну поліцію" та не проінформував водія з детальним описом підстави зупинки, обмежившись лише загальним та вільним цитуванням пункту 3 частини 1 статті 35 Закону України "Про національну поліцію" щодо наявності інформації про можливість причетності водія або пасажирів до адміністративного або кримінального правопорушення, яку вони (поліцейські) перевіряють. В даному випадку закон прямо вказує на те, що якщо має місце певна конкретна інформація, поліцейський зобов`язаний детально проінформувати водія про це - яке джерело цієї інформації (повідомлення громадян через засоби зв`язку на лінію поліції 102 або безпосереднє звернення громадян до поліцейського, службова інформація тощо), яке саме конкретне порушення відбулось (загальні риси цього порушення, час та місце його вчинення тощо) та зазначити реальні та конкретні данні, за яких поліцейський вважає, що саме в цьому транспортному засобі водій або його пасажири причетні до вчиненні певного правопорушення, що і є законною підставою для зупинки даного транспортного засобу та перевірки цієї інформації. Проте, як вказано вище, такі обов`язки були проігноровані поліцейським. Аналізуючи чинне законодавство слід зробити висновок, що формальна наявність в законодавстві такої норми, яка викладена в пункті 3 частини 1 статті 35 Закону України "Про національну поліцію" в будь якому разі не є законною підставою для зупинки транспортного засобу. Вказана норма сама по собі є опис певних подій, що відбулись реально і які зобов`язують поліцейського перевірити причетність водія або пасажирів до цих певних подій, що і виступає законною підставою для зупинки транспортного засобу, про що поліцейський зобов`язаний детально повідомити водія. Сумуючи все вищевикладене суддею встановлено, що поліцейський не законно зупинив транспортний засіб, порушивши вимоги частини 3 статті 35 Закону України "Про національну поліцію", отже всі подальші вимоги поліцейського до водія, які є похідними від цієї незаконної зупинки, також носять незаконний характер.

Крім того, суддею встановлені наступні порушення вимог чинного законодавства з боку поліцейського.

Так, згідно фабули вищевказаного адміністративного протоколу поліцейським виявив у водія ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, що стало підставою для законної вимоги поліцейського до водія пройти огляд на стан сп`яніння.

Згідно відеофайлу (боді-камера DSJX300105_AE0105) поліцейський після зупинки транспортного засобу звернувся до водія ОСОБА_1 з вимогою надати документи на перевірку, в цей час зазначений водій знаходився в автомобілі, спілкування водія з поліцейським відбувалось через невеликий простір відкритого вікна. Під час перевірки документів, після вимоги надати страховий поліс водій ОСОБА_1 запитав поліцейського в чому полягає його порушення, а також чому поліцейський не повідомив йому, що фіксує все на боді-камеру. Замість відповіді поліцейський запитав, чи не вживав водій алкогольні напої, оскільки з автомобіля було чути дуже різкий запах, на що водій повідомив про те, що відвозить додому пасажирів, які їдуть з відпочинку і вживали спиртне. Після цього, поліцейський пред`явив водію вимогу пройти позачерговий огляд на стан алкогольного сп`яніння на що водій не погодився, вказавши, що йому не повідомили причину його зупинки та не повідомили його порушення. На це поліцейський вказав, що зупинення відбулось в порядку статті 35 Закону України "Про національну поліцію", також зазначив, що не вказував про порушення. Далі поліцейський запитав водія, чи зрозумілі йому наслідки відмови пройти медичний огляд, після чого поліцейський запросив двох осіб та вказав водію, що вбачає в нього ознаки алкогольного сп`яніння і в подальшому склав відносно ОСОБА_1 вищевказаний адміністративний протокол.

Детально проаналізувавши вищевказані дії поліцейського, зміст адміністративного протоколу та чинне законодавство суддя знаходить, що поліцейський діяв не в межах і не у спосіб встановлених норм закону.

Так, відповідно до статті 3 Закону України "Про національну поліцію", у своїй діяльності поліція керується Конституцією України,міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про національну поліцію", поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч.ч. 1-3 статті 7 Закону України "Про національну поліцію", під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації. Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції. Здійснення заходів, що обмежують права та свободи людини, має бути негайно припинене, якщо мета застосування таких заходів досягнута або немає необхідності подальшого їх застосування.

Відповідно до пункту 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пункт 3 розділу І зазначеної Інструкції визначає, що ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно пункту 6 розділу І зазначеної Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби).

Згідно пункту 7 розділу І зазначеної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення

Виходячи зі змісту вищевказаних вимог Інструкції, поліцейський самостійно на місці зупинки транспортного засобу встановлює у водія транспортного засобу наявність чи відсутність ознак стану сп`яніння - алкогольного, наркотичного чи іншого, у разі їх встановлення водію повідомляється які саме ознаки і якого саме сп`яніння були у нього встановлені і далі, на підставі цих ознак поліцейський пропонує водію пройти медичний огляд на підтвердження чи спростування стану алкогольного чи наркотичного сп`яніння на місці зупинки або у закладі охорони здоров`я (залежно від встановлених ознаків) відповідно до встановленого законом порядку.

При цьому, суддею, з вищевказаного відеозапису з боді-камери поліцейського встановлено, що поліцейський, вказуючи в адміністративному протоколі такі ознаки сп`яніння у водія ОСОБА_1 як "запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови" фактично не встановлював їх, а лише формально виклав у зазначеному протоколі, що є не припустимим. Так, поліцейський, вказуючи на те, що "почув різкий запах з автомобілю" (на увагу звертає те, що зі слів поліцейського запах він почув не від водія, а саме з автомобіля, див. відео-файл на 03:45 хв.) проігнорував ту обставину, що в транспортному засобі крім водія на передньому та задніх пасажирських сидіннях знаходились громадяни, проігнорував повідомлення водієм про те, що саме ці громадяни вживали алкогольні напої, не перевірив цю обставину, при цьому мав повну можливість це зробити, запросивши саме водія видихнути повітря, що зроблено не було. Щодо порушення водієм ОСОБА_1 координації рухів та порушення мови - такі ознаки також не виявлялись поліцейським - згідно вказаного відеозапису водій ОСОБА_1 не виходив з автомобілю та не рухався, розмова, яку вів водій, була зрозумілою, без порушень. Таким чином, докази на підтвердження виявлення у водія ОСОБА_1 вказаних у адміністративному протоколі ознак алкогольного сп`яніння не встановлені, натомість встановлене не виконання поліцейським тих обов`язків, які покладені та вимагаються від нього законом.

Крім того, суддею встановлено, що поліцейським були порушені стаття 256 КУпАП та пункт 11 Розділу ІІ "Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції", а саме під час складання протоколу про адміністративне правопорушення поліцейський не роз`яснив ОСОБА_1 його права та обов`язки, передбачені статтею 63 Конституції України та статті 268 КУпАП. Так, протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №409050 був складений 16.03.2020 року о 23 годині 05 хвилин. При цьому, згідно відеозапису, який міститься на відео-файлі (починаючи з 04:30 хв.) поліцейський зачитує ОСОБА_1 визначені законом права 16.03.2020 року о 23 годині 24 хвилині, тобто вже після проведення всіх дій та складання адміністративного протоколу.

Також, знайшла своє підтвердження зазначена ОСОБА_1 та обставина, що поліцейський, в порушення статті 40 Закону України "Про Національну поліцію" не повідомив йому про те, що ведеться відеофіксація на нагрудну камеру (відео-файл ).

У свою чергу, слід також зазначити, що з відеозапису, який міститься на відео-файлі (починаючи з 07:40 до 08:30 хв.) під час залучення поліцейським свідків є очевидним те, що поруч з поліцейськими знаходяться особи, які порушуючи громадський порядок голосно нецензурно лаялись в бік пасажирів водія ОСОБА_1 , грубо та відкрито, при поліцейських, ображаючи їх, вчиняючи таким чином, згідно статті 173 КУпАП, дрібне хуліганство, про що ОСОБА_1 зазначав в ході судового розгляду справи. Далі, відеозапис показує, що поліцейський звертається до цих громадян і не встановлюючи їх особу, як того вимагає закон, залучає їх як свідків. Отже, суддею встановлено, що замість припинення очевидних хуліганських дій з боку громадян, що в числі іншого відноситься до основного повноваження поліцейського (п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про національну поліцію") поліцейський залучає в якості свідків осіб, вчиняючих хуліганські дії на місці оформлення адміністративних матеріалів, що є не припустимим, оскільки є очевидні та достатні сумніви щодо неупередженості цих осіб (пункт 6 Розділ ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції).

Виходячи з вищевикладеного суддя знаходить, що такі дії поліцейського не узгоджуються з приписами Конституції України, Закону України "Про національну поліцію", "Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", "Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції", суттєво порушують встановлений законом порядок і не можуть бути підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення пункту 2.5 ПДР України.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди зобов`язані застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права. У свою чергу ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18.01.1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства". Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

З урахуванням вищенаведеного, спираючись на норми чинного законодавства та практику Європейського суду з прав людини суд знаходить, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є не доведеною, тому підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності немає за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю при відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ст. 247, ст.ст. 245, 251, 266, 268, 280, 283, 284, 285 КУпАП України, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя В.В.Попов.