Справа №592/330/20 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Алфьоров А. М.
Номер провадження 33/816/189/20 Суддя-доповідач Рунов В. Ю.
Категорія 124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2020 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення № 592/330/20 за апеляційною скаргою захисника ХОЛОДОВА С . Е. на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 27.02.2020, якою

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі адвокат ХОЛОДОВ С. Е . просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, оскільки він був присутній в судовому засіданні, проте його пояснення заслухані не були, а клопотання про допит свідків та витребування відеозаписів з нагрудних камер спостереження судом було проігнороване, тому виникають сумніви в неупередженості судді.

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 27.02.2020 ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді позбавленням права керування т/з на строк 6 місяців. Стягнуто на користь держави 420,40 грн судового збору.

Згідно постанови судді, 30.12.2019 о 02:25 в м. Суми по вул. Горького, 17 ОСОБА_3 , керуючи т/з не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, виїхав за межі проїзної частини з подальшим виїздом на перешкоду (електроопору), чим порушив п. 2.3 «б», 12.1 ПДР.

Будучи відповідно ст. 268, 277-2 і 294 КУпАП своєчасно сповіщеним у встановленому законом порядку про час, дату і місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_3 в судове засідання 25.05.2020 не з`явився і клопотання про відкладення розгляду справи не надав, а тому апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд справи у відсутності цієї особи.

Перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 285986 від 30.12.2020, суддя суду першої інстанції цілком правильно дійшов висновку, що водій ОСОБА_3 порушив вимоги п. п. 2.3 «б», 12.1 ПДР, що спричинило пошкодження т/з та іншого майна, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано і об`єктивно підтверджується доказами, а саме:

- план-схемою до протоколу огляду місця події від 30.01.2020, на якій відображене розташування т/з на проїжджій частині, згідно якої автомобіль Mazda 6 д. н. з. НОМЕР_1 перебуває на полосі руху біля зруйнованої електроопори та має пошкодження передньої частини автомобіля;

- актом огляду та тимчасового затримання т/з від 30.12.2019, у якому також зафіксовані пошкодження автомобіля Mazda 6 д. н. з. НОМЕР_1 ;

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_6 від 30.12.2019 про те, що вона їхала у машині і отримала шок;

- рапортами поліцейських Копінуса Д. О. та Грека Д. С. про те, що після їх прибуття до місця ДТП з місця водія вийшов ОСОБА_3 .

Досліджуючи під час розгляду письмові пояснення свідка ОСОБА_6 на предмет їх достовірності і допустимості, апеляційний суд вважає за можливе використати їх як докази вини ОСОБА_3 , оскільки ці письмові пояснення містять фактичну інформацію, на основі якої встановлюється певний юридичний факт і їх зміст об`єктивно узгоджується та співпадає з іншими безпосередньо дослідженими доказами в справі, враховуючи, що цей свідок, будучи неодноразово повідомленою в установленому законом порядку про час і місце розгляду справи не спростувала перед апеляційним судом у будь-який спосіб викладені у письмових поясненнях обставини, що не протирічить принципам, які застосовуються у випадках, коли свідки обвинувачення не з`являються у судове засідання і надані ними раніше показання визнаються допустимими як докази, які узагальнені та уточнені ЄСПЛ у справі «Аль-Хавайя й Тахері проти Сполученого Королівства» (Al-Khawaja and Tahery v. the United Kingdom), заяви № 26766/05 і № 22228/06, ECHR 2011), згідно яких необхідно проводити три етапний аналіз відповідності положенням п. 1 і п.п. «d» п. 3 ст. 6 Конвенції того провадження, у якому показання свідка, який не був присутнім та допитаним у судовому засіданні, були визнані допустимими як доказ, оскільки у справі мали місце достатні урівноважуючі фактори, які забезпечили належну і чітку оцінку достовірності таких доказів, та надійні процесуальні гарантії, що компенсували недоліки, з якими зіткнулася сторона через допустимість неперевірених доказів, а також забезпечена загальна справедливість судового розгляду.

Зокрема, письмові пояснення свідка ОСОБА_6 не є єдиним або ж вирішальним доказом для притягнення ОСОБА_3 до відповідальності за вчинення правопорушення, ці пояснення не є більш значущими, ніж інші безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, які є достатньо вагомими для визнання особи винною, і лише об`єктивно та органічно доповнюють останні у їх сукупності.

Доказами в справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які установлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП).

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти наведеним вище доказам, які також жодним чином не спростовуються іншими доказами чи матеріалами справи.

Відмова судді в задоволенні клопотання про допит свідків та витребування відеозаписів з нагрудних камер спостереження не свідчить про незаконність ухваленої постанови, оскільки вина ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення підтверджується наявним в матеріалах справи доказами, а апеляційна скарга не містить доводів, які ж саме фактичні обставини могли бути підтверджені чи спростовані у разі задоволення цього клопотання.

В своєму рішенні від 29.06.2007 по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02) ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі», а тому апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні відносно ОСОБА_3 протоколу дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм та права і законні інтереси останнього, а наявні у справі та досліджені в судовому засіданні докази у своїй сукупності і взаємозв`язку є достатніми для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_3 у порушенні п. п. 2.3 «б», 12.1 ПДР та вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На підставі викладеного, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Сум від 27.02.2020 відносно ОСОБА_3 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Холодова С. Е. на цю постанову - без задоволення

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуРунов В. Ю.