Справа №591/267/20 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Мальована-Когер В. В.
Номер провадження 33/816/168/20 Суддя-доповідач Матус В. В.
Категорія 156 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2020 року суддя Сумського апеляційного суду Матус В. В. ,з участю захисника Фомінова Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 4 лютого 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканку АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП та накладено на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3400 грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420,40 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови, 10 січня 2020 року о 19 год. 45 хв. в м. Суми по вул. Харківській, буд. № 12 ОСОБА_1 здійснювала торгівлю спиртними напоями з рук, чим порушила п. 11 ч. 1 ст. 15 3 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» та скоїла правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 156 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з винесеною постановою судді, посилається порушення судом норм матеріального і процесуального права та просить скасувати судове рішення відносно неї, у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Просить поновити їй строк на апеляційне оскарження постанови судді, оскільки розгляд справи відбувся без неї, а копію оскаржуваної постанови отримала лише 10 лютого 2020 року. Оскільки самостійно скласти апеляційну скаргу не могла, тому за допомогою звернулася 14 лютого 2020 року до Сумського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги та 20 лютого 2020 року їй було призначено адвоката, а тому з об?єктивних причин апеляційну скаргу було подано до суду лише 28 лютого 2020 року, тобто з пропуском встановленого законом строку.

За змістом доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 вбачається, що в закладі «Лото Золото», яке розташоване в м. Суми по вул. Харківській буд. № 12, остання знаходилася на стажуванні, коли працівниками поліції було проведено обшук та запропоновано було їй підтвердити факт продажу спиртного і сплатити штраф в сумі 170 грн., з метою уникнення більш серйозної відповідальності. Крім того, остання зазначає, що фактично продаж спиртного в закладі не здійснювався, оскільки клієнтам вміст скляних пляшок розливався безкоштовно, за вказівкою керівництва. Матеріали справи не місять доказів того, що вміст пляшок був саме алкоголь, а також факту його продажу іншим особам.

Про день та час розгляду провадження у порядку апеляційної процедури ОСОБА_1 було проінформовано, при цьому клопотання про відкладення не надійшло, а її участь в розгляді провадження судом апеляційної інстанції при перевірці судового рішення, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вислухавши захисника на підтримку поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, доводи поданої апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вважаю, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, а апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова судді Зарічного районного суду м. Суми від 4 лютого 2020 року була отримана ОСОБА_1 лише 10 лютого 2020 року (а. с. 18).

Апеляційна скарга подана 28 лютого 2020 року та виключно після отримання юридичної допомоги від Сумського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги (а. с. 25 - 26).

Враховуючи вказані обставини, з метою забезпечення особі її права доступу до правосуддя для захисту своїх прав, апеляційний суд вважає за необхідне клопотання ОСОБА_1 задовольнити та поновити їй строк на апеляційне оскарження постанови судді Зарічного районного суду м. Суми від 4 лютого 2020 року, як такий, що пропущений нею з поважних причин.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об?єктивне з?ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов?язаний з?ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом?якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з?ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов?язків, відповідальності перед суспільством.

Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Таким чином, особа може бути піддана заходу впливу в зв?язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, що кореспондується із ст. 245 КУпАП, за якою завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, є своєчасне, всебічне, повне і об?єктивне з?ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об?єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Судом першої інстанції при розгляді даної справи не було в повній мірі дотримано вищенаведених вимог закону.

Суддя суду першої інстанції на обґрунтування висновків свого рішення послався на факт визнання ОСОБА_1 своєї вини та будь якого аналізу та оцінки іншим доказам по справі не надав.

Так, поза увагою судді залишилися: протокол про адміністративне правопорушення від 10 січня 2020 року серії АПР 18 № 444182 відносно ОСОБА_1 (а. с. 1); письмові пояснення ОСОБА_1 (а. с. 3); ухвала слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 9 січня 2020 року про надання дозволу на обшук приміщення за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 4); опис речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді 10 січня 2020 року (а. с. 5 - 6); протокол обшуку від 10 січня 2020 року, згідно якого в приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 Суми АДРЕСА_2 . № 12, в тому числі за участю касира ОСОБА_1 було проведено обшук (а. с. 7 - 8).

Як Європейський Суд вже вказав у рішенні «Карелин против России», існує тісний зв?язок між різними гарантіями і процесуальними обов?язками за статтею 6 Конвенції та у спосіб, яким вони об?єднуються, щоб доповнювати один одного в рамках конкретної справи з метою забезпечення принципу справедливості, що є основоположним принципом. Таким чином, можна припустити, що відсутність органу обвинувальної влади і, отже, його неучасть у засіданнях судів першої та другої інстанцій може мати наслідки щодо того, яким чином звинувачення і докази подаються і відстоюються в суді, і навпаки.

Разом з тим, з пояснень ОСОБА_1 , яка пояснила, що дійсно коли вона була на роботі 10 січня 2020 року о 19 год. 45 хв. в приміщенні «Лото - Золото», за адрессою: м. Суми, вул. Харківській, буд. № 12 працівниками поліції було проведено обшук та вилучено ком?ютерну техніку, а також рідини, що перебували в пляшках із під алкоголю та не мали акцизних марок. Під час спілкування з працівниками поліції останні пояснили, що у випадку згоди на цей протокол вона сплатить штраф лише 170 грн. і уникне більш серйозних проблем. Вміст пляшок ніхто не перевіряв, крім того будь якої особи, яка б підтвердила факт продажу нею спиртного працівниками поліції знайдено, не було. Також, ОСОБА_1 пояснила суду, що як такого продажу спиртного не було взагалі, вона лише пропрацювала 3 дні до обшуку, але їй пояснили, що вміст пляшок потрібно наливати клієнтам безкоштовно. Достаменний вміст рідин, що знаходилася у пляшках в її салоні вона не знала, припускала, що це спиртне, але яке саме і чи дійсно вміст пляшок відповідав їх етикеткам їй, не відомо.

З диспозицією частини 3 статті 156 КУпАП передбачено відповідальність за торгівлю пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами з рук.

Оскільки вказана норма закон є бланкетною, тому відсилає до п. 11 ч. 1 ст. 15 3 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», яка встановлює обмеження щодо продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів, зокрема, забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів у невизначених для цього місцях торгівлі.

Таким чином, для наявності складу даного правопорушення необхідним є доведення як факту торгівлі так і що предметом торгівлі були або пивом (крім безалкогольного), або алкогольні, слабоалкогольні напої, або тютюнові вироби, а також те, що торгівля здійснюється з рук, тобто у не визначених для цього місцях.

Разом з тим, сам протокол про адміністративне правопорушення від 10 січня 2020 року серії АПР 18 № 444182 відносно ОСОБА_1 (а. с. 1) містить в собі посилання, що 10 січня 2020 року о 19 год. 45 хв. в м. Суми по вул. Харківській, буд. № 12 ОСОБА_1 здійснювала торгівлю спиртними напоями з рук, разом з тим як сам протокол так і інші матеріали справи не містять даних про те чи дійсно вилучені рідини, під час обшуку 10 січня 2020 року о 19 год. 45 хв. приміщення в м. Суми по вул. Харківській, буд. № 12 є спиртним напоями (відсутній з цього приводу будь який висновок експерта), крім того чи дійсно здійснювалася ОСОБА_1 торгівля, оскільки в п. 14.1.202 ст. 14 Податкового Кодексу України надана дефініція терміну продаж (реалізація) товарів, як будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів. Не вважаються продажем товарів операції з надання товарів у межах договорів комісії (консигнації), поруки, схову (відповідального зберігання), доручення, довірчого управління, оперативного лізингу (оренди), інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачі прав власності на такі товари.

Разом з тим, жодної особи не було встановлено якій би ОСОБА_1 здійснювала саме продаж (реалізацію) спиртного (в розумінні п. 14.1.202 ст. 14 Податкового Кодексу України), оскільки сама ОСОБА_1 пояснила суду апеляційної інстанції, що вказаними рідинами вона на безоплатній основі пригощала відвідувачів і це було окремою вказівкою керівництва.

Таким чином, за відсутності доказів протилежного суд апеляційної інстанції вважає не доведеним той факт, що ОСОБА_1 здійснювала торгівлю спиртними напоями з рук.

Що стосується ухвали слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 9 січня 2020 року про надання дозволу на обшук приміщення за адресою: м. Суми, вул. Харківська, буд. № 12 (а. с. 4); опису речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді 10 січня 2020 року (а. с. 5 - 6); протоколу обшуку від 10 січня 2020 року, згідно якого в приміщенні за адресою: АДРЕСА_4 . Суми, вул. Харківська, буд. № 12, в тому числі за участю касира ОСОБА_1 було проведено обшук (а. с. 7 - 8), то вказані докази жодним чином не підтверджують складу адміністративного правопорушення вміненого ОСОБА_1 , оскільки не доводять що вилучені рідини були саме алкоголем, що ними здійснювалася саме торгівля і що такий вид діяльності здійснювався у не визначених для цього місцях.

Самі письмові пояснення ОСОБА_1 (а. с. 3) не можуть бути вирішальним і ключовим доказом її вини, оскільки остання пояснила суду апеляційної інстанції за яких умов був складений відносно неї протокол про адміністративне правопорушення, а саме з метою уникнення більш серйознішої відповідальності, що породжує обґрунтований сумнів в об?єктивності таких письмових пояснень, до того ж вони були зроблені не рукою самої ОСОБА_1 , а лише нею підписані.

А оскільки інших доказів вини ОСОБА_1 матеріали справи не містять, тому із наведеного вбачається, що працівниками поліції при підготовці матеріалів про адміністративне правопорушення не було надано належних та достатніх доказів які б переконливо доводили винуватість ОСОБА_1 у торгівлю алкогольними виробами з рук.

На всі вищевикладені обставини при вирішенні справи суддя суду першої інстанції уваги не звернув, що призвело до винесення необґрунтованої постанови без встановлення усіх обставин справи.

Отже, суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Більш того, згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв?язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

За таких обставин, відповідно до чинного законодавства України всі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суддя апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Таким чином, постанову судді суду першої інстанції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не можна вважати законною та обґрунтованою, тому це судове рішення підлягає скасуванню у зв?язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП, а справа на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закриттю, задовольнивши таким чином апеляційну скаргу.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Зарічного районного суду м. Суми від 4 лютого 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 4 лютого 2020 року про визнання винуватою ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП скасувати.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 156 КУпАП закрити, у зв?язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуМатус В. В.