ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 310/152/20 Головуючий в 1 інст. Поянчук Б.І.
Провадження № 33/807/251/20 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 справу за його апеляційною скаргою на постанову судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 березня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає (перебуває) за адресою: АДРЕСА_1

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови суду першої інстанції 2 січня 2020 року о 18 годині 32 хвилин у м. Бердянську по вул. Мелітопольське шосе біля блокпосту ОСОБА_1 керував автомобілем Geely, державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи в стані алкогольного сп`яніння. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння на місці зупинки продуття алкотестеру «Драгер» відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України. Від керування транспортним засобом відсторонений.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, а провадження у справі щодо нього закрити.
В обґрунтування зазначає, що провадження в суді не відповідало вимогам закону.
Вказує, що у супереч висновків суду, відеозапис, доданий до протоколу свідчить про його бажання пройти огляд в спеціалізованому медичному закладі. Вказаним відеозаписом, яким зафіксовано продуття ним алкотестеру, не зафіксовано того, того що він знаходиться в стані алкогольного сп`яніння.
Вказує що висновок щодо результатів його медичного огляду не відповідає формі, затверджені наказом МВС України, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р.
Так під час його знаходження у КУ «Бердянський ПНД» не було встановлено, що він знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, алкотестер не зафіксував таких відомостей. Біологічний матеріал для відповідного дослідження у нього не відбирався, в той час як він не заперечував проти цього.
Відповідно до п. 17 Інструкції зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вказаному висновку.
Зміст висновку щодо нього йому повідомлений не був, сам висновок для ознайомлення наданий не був, що підтверджує відсутність в ньому його підпису, та вказано у відповідній графі про відмову від підпису. При цьому Інструкцією не передбачено можливість замість підпису зазначати про відмову особи від підпису.
Вказує на те, що оскільки висновок складений із порушенням Інструкції у відповідності до п. 17 цієї Інструкції він вважається недійсним.
Заперечує відповідність складеного у відношенні нього протоколу, посилаючись на те, що при його складенні йому не було роз`яснено прав, передбачених КУпАП, що підтверджується відсутністю його підпису у відповідній графі.
Вважає, що показання свідків також не є доказами його вини, оскільки за їх змістом він відмовився продути алкотест «Драгер» на місті зупинки та бажав пройти огляд в медичному закладі. Крім того згідно пояснень свідків, вони безпосередніми очевидцями події не були, а про все їм стало відомо зі слів поліцейських.
В суді першої інстанції він подав письмове клопотання про виклик та допит вказаних свідків, але суд не прийняв рішення за цим клопотанням.
Вказує, що суд першої інстанції прийшов до висновку про його винуватість за відсутністю доказів, які доводять його вину поза розумних сумнівів, чим порушив відповідні принципи, викладені у рішення ЄСПЛ Кобець проти України, ст. 62 Конституції України, рішенні Конституційного суду України у справі № 23-рп/2010 від 22.10.2010 р.
В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 пояснив, що права передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП йому зрозумілі, клопотань не має. Підтримав апеляційну скаргу, звертав увагу суду на показання свідків і акт огляду. Пояснив, що під час спілкування з працівниками поліції був один свідок. Коли підійшов другий, ОСОБА_1 повідомив, що буде проходити огляд у медичному закладі. Силоміць його відвезли до закладу охорони здоров`я, але спеціальний технічний прилад нічого не показав. Потім відвезли назад, повідомили, що відстороняють від керування транспортним засобом.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що остання задоволенню не підлягає.

Частиною 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» № 3353-XII від 30.06.1993 визначено, що водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Пункт 2.9 Правил дорожнього руху забороняють водієві керувати транспортним засобом у такому стані.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного сп`яніння.

Висновки суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на матеріалах справи.

Зокрема вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується: відомостями, зазначеними в протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 241754 від 02.01.2020 (а.с. 1), направленням водія на огляд до медичного закладу, висновком щодо результатів медичного огляду № 7 від 02.01.2020 (а.с. 6), відеозаписом.
При цьому, всупереч доводів апеляційної скарги, письмові пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та акт огляду на місці зупинки транспортного засобу (а.с. 2-4), вказують не на те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а засвідчують ознаки алкогольного сп`яніння, що мав водій, а також відмову останнього від реалізації свого права на проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 не заперечує, що погодився на огляд в закладі охорони здоров`я, апеляційний суд відхиляє доводи водія, що суд першої інстанції не допитав вказаних свідків.

Апеляційний суд перевірив посилання ОСОБА_1 на те, що відеозаписом не зафіксовано факт того, що в наслідок продуття ним алкотестеру у закладі охорони здоров`я не зафіксовано його перебування у стані алкогольного сп`яніння, а зразки біологічного матеріалу у нього не відбиралися, з огляду на таке.

Розділом ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09.11.2015 визначено порядок огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я та оформлення його результаті. Зокрема визначено наступне.

Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.

Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння), видається на підставі акта медичного огляду.

Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.

Акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я.

Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.

Висновок може бути оскаржений водієм транспортного засобу у встановленому законодавством порядку.

Отже, у разі незгоди із висновком щодо результатів медичного огляду, ОСОБА_1 не був позбавлений можливість його оскаржити, що передбачено Інструкцією.

Клопотань про витребування та дослідження акту огляду чи допиту лікаря-нарколога, з метою підтвердження своїх доводів ОСОБА_1 ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді не заявляв, а тому апеляційний суд відхиляє його доводи щодо незгоди із висновком результатів медичного огляду.

Апеляційний суд перевірив доводи апеляційної скарги щодо порушення порядку ознайомлення водія із висновками результатів огляду. Із викладених у протоколі про адміністративне правопорушення пояснень водія вбачається, що він розумів, що за результатами огляду встановлено його перебування у стані алкогольного сп`яніння. Також у протоколі є посилання на акт медичного огляду № 7. Заперечень щодо неотримання копії висновку у протоколі не викладено.
Отже, відмова водія від одержання висновку є його правом, від реалізації якого ОСОБА_1 відмовився, а тому апеляційний суд відхиляє відповідні доводи апеляційної скарги.
Апеляційний суд вважає формальними посилання ОСОБА_1 на те, що під час складення протоколу про адміністративне правопорушення йому не було роз`яснені його права, що за його доводами підтверджується відсутністю підпису у відповідній графі, адже фактично із змістом протоколу він ознайомився, надав пояснення щодо незгоди із результатами огляду, а тому такі аргументи апелянта не можуть бути взяті до уваги.
Таким чином, суд першої інстанції дослідив усі наявні в матеріалах адміністративної справи докази, надав їм належну оцінку, та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 березня 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. РассуждайДата документу Справа № 310/152/20