1Справа № 335/3217/20 3/335/846/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Гашук К.В., розглянувши адміністративний матеріал, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який працює водієм у ТОВ «Запоріжградтранс», проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

15.04.2020 на розгляд до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшов протокол про адміністративне правопорушення, складений інспектором ВБДР УПП в Запорізькій області Васіліаді В.М., у відношенні ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП, в якому вказано, що ОСОБА_1 о 16 год. 10 хв. 02.04.2020 у м. Запоріжжі по вул. Сергія Тюленіна, Вознесенівський район Т0806, здійснював міське перевезення пасажирів на транспортному засобі VOLKSWAGEN, державний номерний знак НОМЕР_1 , з перевищенням встановленої на перевезення кількості пасажирів, маршрут 52, а саме у кількості 14 осіб, відповідно до Наказу КМУ № 239 від 25.03.2020, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що на зупинці громадського транспорту почали заходити люди до салону транспортного засобу, серед яких були медичні працівники та інші особи, які забезпечували життєдіяльність міста в період встановленого карантину. Всі пасажири перебували у захисних масках, жодних негативних наслідків внаслідок перевезення пасажирів не настало.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Пухтій І.О. у судовому засіданні просила закрити справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, про що подала письмове клопотання. В обґрунтування клопотання про закриття справи, зазначено, що в протоколі взагалі не зазначено суті вчиненого адміністративного правопорушення. Як зазначено в протоколі, ОСОБА_1 порушив наказ КМУ від 25.03.2020 № 239, однак такого нормативного документу взагалі не існує. Зі змісту рапорту від 02.04.2020 вбачається, що особою, яка склала протокол помилково написано наказ КМУ, а повинно бути постанова КМУ. Згідно постанови КМУ № 239 від 25.03.2020 внесено зміни до постанови КМУ № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби «COVID19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», якою встановлено декілька обмежень, які діють до 24.04.2020. З аналізу постанови КМУ вбачається, що порушенням правил карантину є не будь-які перевезення пасажирів автомобільним транспортом, а тільки ті, які визначені відповідним пунктом зазначеної постанови КМУ. Проте, у протоколі взагалі не було вказано яку саме норму пункт, підпункт Постанови КМУ від 25.03.2020 № 239 порушено ОСОБА_1 . У протоколі також відсутні відомості які саме пасажирські перевезення автомобільним транспортом здійснював ОСОБА_1 (регулярні, нерегулярні) та у якому саме режимі (звичайному режимі руху чи в режимі маршрутного таксі) здійснював перевезення пасажирів ОСОБА_1 . Таким чином відсутність у протоколі чітко зазначеної суті порушення не дає можливості кваліфікувати дії ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП і відповідно вирішити питання про його притягнення до адміністративної відповідальності за вказаною статтею.

До того ж, зазначені у протоколі відомості про особу правопорушника, зокрема щодо його місця роботи та проживання, зазначено неправильно. Також суперечливими є відомості щодо того чи отримав ОСОБА_1 протокол, оскільки у відповідному розділі проставлені незрозумілі позначки «не виносилось» підпис, після якого зазначено «отримав». Всупереч ч. 2 ст. 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не містить ані підпису ОСОБА_1 , ані запису про те, що ОСОБА_1 відмовився від підпису, ані будь-яких інших даних посадової особи, чому протокол не містить підпису особи, відносно якого його було складено.

До протоколу про адміністративне правопорушення не долучено жодного доказу на підтвердження вчинення адміністративного правопорушення, ані пояснень свідків чи очевидців події, ані технічних характеристик транспортного засобу, на якому ОСОБА_1 перевозив пасажирів.

З огляду на викладені обставини, адвокат зазначає, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення та рапорти посадової особи про допущені у протоколі помилки не можуть бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, та її представника, суддя дійшла до таких висновків.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльності, яка посягає на громадський порядок, власність, права, свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами ст. ст. 245, 280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом; при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 44-3 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Диспозиція сформульованої в ст. 44-3 КУпАП норми є бланкетною, тобто такою, що не називаючи конкретних ознак правопорушення або називаючи лише їх частину, відсилає для встановлення змісту ознак правопорушення до інших нормативних актів, які не є законами про адміністративну відповідальність. Таким чином, у протоколі про адміністративне правопорушення повинно бути посилання на конкретні положення відповідного нормативного документу, які порушено особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, їх зміст і в чому конкретно полягає таке порушення.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 допустив порушення Наказу Кабінету Міністрів України № 239 від 25.03.2020.

У рапорті інспектора ВБДР УПП в Запорізькій області Васіліаді В.М. на ім`я начальника УПП в Запорізькій області Михайловської С.В. зазначено, що 02.04.2020 приблизно о 16 год. 10 хв. було зупинено маршрутний транспортний засіб, який слідував маршрутом № 58, по перевезенню пасажирів, під керуванням ОСОБА_1 , який порушив Постанову КМУ № 211 зі змінами 239 від 25.03.2020, а саме перевищив встановлену норму на перевезення кількості пасажирів 14 чоловік в салоні маршрутного таксі. У цьому ж рапорті зазначено, що інспектором помилково написано Наказ КМУ, а повинно бути Постанова КМУ.

Суд зазначає, що такого нормативно-правового акту як Наказ КМУ № 239 від 25.03.2020 взагалі не існує, а тому особі, відносно якої складено протокол, і не може бути інкриміноване порушення зазначеного акту законодавства.

Якщо ж розглядати протокол у сукупності із рапортом інспектора, слід дійти висновку, що ОСОБА_1 все ж таки інкриміновано порушення Постанови КМУ № 239 від 25.03.2020.

Разом із тим, слід зазначити, що постановою КМУ № 239 від 25.03.2020 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» лише було внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», а не встановлено правила щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, за порушення яких настає адміністративна відповідальність, передбачена ст. 44-3 КУпАП.

Крім того, ні у протоколі, ні навіть у рапорті, не зазначено який саме пункт, за твердженням посадової особи, яка склала відповідний протокол про адміністративне правопорушення, постанови КМУ порушено ОСОБА_1 .

Пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» у редакції постанови, яка діяла на час складення протоколу про адміністративне правопорушення, було передбачено певний перелік обмежень при здійсненні регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, і для кожного виду транспорту були встановлені свої правила для перевезення пасажирів. Разом із тим, у протоколі про адміністративне правопорушення, який складено відносно ОСОБА_1 , не знайшли свого відображення суть правопорушення, вчинення якого інкриміновано ОСОБА_1 , та вимоги нормативно-правового акту, які, за твердженням інспектора УПП в Запорізькій області, були порушені особою відносно якої складено протокол.

Таким чином, формулювання адміністративного правопорушення за ст. 44-3 КУпАП у протоколі, який складено відносно ОСОБА_1 , є неконкретним і незрозумілим, що позбавляє особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, можливості ефективно захищатися від нього і робить неможливим об`єктивний розгляд справи судом.

При цьому, суд не вправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який… встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У прийнятому рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia»,заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, на думку ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі "Шабельник проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

За статтею 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, проте, матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 вчинено адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст. 44-3 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи встановлені обставини щодо неналежного складання та оформлення посадовою особою УПП в Запорізькій області матеріалів справи про адміністративне правопорушення, суддя не знаходить підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 44-3 КУпАП, а відтак провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП підлягає закриттю через відсутність події та складу даного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 44-3, п.1 ч.1 ст. 247, ст.ст. 251, 280, 283, 284 КУпАП, суддя-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Суддя К.В. Гашук