Справа № 129/20/20
Провадження № 33/801/271/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бондар О. В.
Доповідач: Береговий О. Ю.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Берегового О.Ю.,

за участі захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Катрича Павла Степановича,

розглянув його апеляційну скаргу на постанову Гайсинського районного суду Вінницької області від 02 березня 2020 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР №18 № 204690 від 14 грудня 2019 року водій ОСОБА_1 14 грудня 2019 о 04:20 год. в м. Гайсин по вул. Соборній, 10 керував транспортним засобом OPEL KADETT д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 проводився в КНП «Гайсинська ЦРЛ» у встановленому законом порядку в присутності двох свідків, проба позитивна - 2,30%. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п.п. «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Гайсинського районного суду Вінницької області від 02 березня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з нього судовий збір в сумі 420,40 грн. в дохід держави.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки порушення вимог пп. «а» п. 2.9 ПДР України, що охоплюється складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та підтверджується висновком щодо результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння від 14 грудня 2019 року № 148 складеного о 4 год. 35 хв., відповідно до якого ОСОБА_1 на момент огляду перебував в стані алкогольного сп`яніння; письмовими поясненнями свідка, лікаря Гайсинської ЦРЛ ОСОБА_2 .

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокат Катрич П.С. подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин вчинення адміністративного правопорушення просив оскаржувану постанову скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким провадження у справі закрити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що працівниками поліції не пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння та відповідно були відсутні підстави для направлення останнього для проходження огляду в заклад охорони здоров`я. Також вважає, що в висновку огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів № 148 від 14 грудня 2019 року не зазначено ім`я, по- батькові та посада лікаря, який проводив вказаний огляд. Натомість в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів № 148, який витребуваний районним судом, не зазначена дата проходження огляду, назва, номер та дата проходження повірки приладу, яким ОСОБА_1 проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння, а тому його результати не можуть бути доказом у даній справі. Разом з тим, звертає увагу, що між висновком та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння існують розбіжності в написанні прізвища та дати народження ОСОБА_1 . Захисник зауважує, що його письмове клопотання про виклик та допит працівника поліцїї, який складав протокол про адміністративне правопорушення та свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишилось не вирішеним, як і заява його підзахисного про відкладення розгляду справи.

Також, захисником особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокатом Катричем П.С. у поданому клопотанні порушено питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке мотивоване тим, що справа була розглянута 02 березня 2020 року в їх відсутності, постанову Гайсинського районного суду Вінницької області відправлено судом 06 березня 2020 року, однак доказів вручення ОСОБА_1 матеріали справи не містять, разом з тим, вказану постанову відправлено на електронну поштову адресу захисника, яка ним отримана 13 травня 2020 року, що підтверджується матеріалами справи.

Вирішуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, слід зазначити таке.

Згідно зі ст. 294 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова Гайсинського районного суду Вінницької області ухвалена 02 березня 2020 року (а.с. 39) без участі заявника та його захисника, копія якої направлена ОСОБА_1 06 березня 2020 року, що підтверджується супровідним листом (а.с. 40), однак доказів її вручення матеріали справи не містять. Натомість, 13 травня 2020 року вказану постанову відправлено на електронну поштову адресу захисника Катрича П.С., яка ним отримана, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 46-47).

Апеляційна скарга на вказану постанову подана 22 березня 2020 року (а.с. 50).

З огляду на наведене, причини пропуску строку на апеляційне оскарження є поважними, тому такий строк слід поновити.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами захисника щодо порушення судом першої інстанції норм КУпАП під час розгляду справи.

Відповідно ч. 1-2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, а згідно ст. 9 цього Кодексу адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, гласність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

За змістом статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП установлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

На переконання апеляційного суду вказані вимоги процесуальних норм КУпАП суддею суду першої інстанції не дотримані.

Так, апеляційний суд вважає, що взявши до уваги в якості належного доказу вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП письмові пояснення свідка, лікаря Гайсинської ЦРЛ ОСОБА_2 який проводив медичний огляд на предмет перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння (а.с. 33), місцевий суд не звернув уваги, що вказані письмові пояснення не можуть бути визнані належними і допустимими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП та не є належними доказами правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, так як вказана особа у судовому засіданні не допитувалася та не попереджалася про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, а тому його покази не можуть бути доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Обставини, що підтверджуються показаннями свідка повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні.

Апеляційний суд також визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги захисника Катрича П.С. про те, що висновок та акт на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів № 148 є неналежним доказом, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 6 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за результатами медичного огляду складається акт за формою згідно додатка № 3 до Інструкції, в якому мають зазначатися, зокрема, відомості про дату складення акту, ім`я та по-батькові лікаря, який проводив огляд, його підпис, назву спеціального технічного засобу, його номер та дату останньої повірки, однак, наявний в матеріалах справи акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 17), вказаної інформації не містить.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що у вищезазначеному акті в графі «дата народження» ОСОБА_1 вказано ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак в висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 148 від 14 грудня 2019 року, в тій же графі зазначено ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Враховуючи вищевикладене, вказані вище акт та висновок суперечать один одному та не відповідають вимогам Інструкції.

Відповідно до п. 22 розділу ІІІ Інструкції, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Поряд з цим, під час перегляду технічного носія з відеозаписом з нагрудного реєстратора інспектора патрульної поліції, який знаходиться в матеріалах справи (а.с. 60), апеляційним судом встановлено, що відеозапису стосовно ОСОБА_1 вони не містять.

Апеляційний суд вживав заходи щодо повного та обґрунтованого розгляду справи, шляхом витребування з Козятинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області належного технічного носія з відеозаписом з нагрудного реєстратора інспектора патрульної поліції стосовно ОСОБА_1 , однак згідно листа від 18 травня 2020 року за № 6969/219, надати матеріали відеофіксації обставин складання протоколу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 не можливо, оскільки строк зберігання відеозаписів з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових автомобілях становить 30 діб (а.с.63).

З огляду на викладене, прийнявши до уваги у ході розгляду матеріалів даної справи вказані неналежні докази, суд першої інстанції допустив процесуальні порушення, в зв`язку з чим апеляційний суд вважає, що оскаржувана постанова суду підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційного скарги суд апеляційної інстанції має право, зокрема скасувати постанову та прийняти нову постанову.

Таким чином, апеляційний суд скасовуючи постанову суду першої інстанції вважає за необхідне прийняти нову постанову, за наслідками перегляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, при цьому врахувавши наступне.

Строки накладення адміністративного стягнення врегульовано статтею 38 КУпАП. За змістом положень частин 2, 5 даної статті якщо справа про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення; у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через місяць з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР №18 № 204690 від 14 грудня 2019 року, події інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП мали місце 14 грудня 2019 року, тобто на день розгляду його апеляційної скарги Вінницьким апеляційним судом на постанову Вінницького міського суду від 02 березня 2020 року, закінчився тримісячний строк накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

При цьому наведена норма не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку.

Такий висновок узгоджується з правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду від 11 липня 2018 року та науково-консультативним висновком НКР при ВАСУ, відповідно до якого під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, вина особи не встановлюється.

Враховуючи викладене, з урахуванням положень ч. 2,5 ст. 38 КУпАП, п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості встановити об`єктивну істину у справі в зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, тому провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

Клопотання захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Катрича Павла Степановича про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 02 березня 2020 року.

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Катрича Павла Степановича задовольнити частково.

Постанову Гайсинського районного суду Вінницької області від 02 березня 2020 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду О.Ю. Береговий