Справа №461/4489/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2020 року суддя Галицького районного суду м. Львова Волоско І.Р., за участю представника Галицької митниці Держмитслужби Дунаса М.О., розглянувши заяву адвоката Лисенко Ярослава Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами від 13 серпня 2019 року,

в с т а н о в и в :

03 квітня 2020 року адвокат Лисенко Я.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить скасувати постанову Галицького районного суду м Львова від 13 серпня 2019 року в справі №461/4489/19, матеріали справи, які надійшли до суду від Львівської митниці ДФС про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.483 МК України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повернути Львівській митниці Держмитслужби та зупинити виконання постанови Галицького районного суду м Львова від 13 серпня 2019 року в справі №461/4489/19 про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.483 МК України, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та після набрання законної сили даною постановою відкликати її з виконання.

Заяву мотивує тим, що 13 серпня 2019 року Галицьким районним судом м. Львова було винесено постанову у справі №461/4489/19, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, зокрема, конфісковано автомобіль марки «Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI», реєстраційний помер НОМЕР_1 . Зазначає, що із постановою суду не погоджується, оскільки жоден з наданих ЛМ ДФС в справу доказів не підтверджує існування в конфіскованому автомобілі спеціально виготовленого сховища. Вказує на те, що існує обставина, яка прямо спростовує наявність в автомобілі спеціально виготовленого сховища, але дану обставину не було встановлено в процесі розгляду справи. Цією обставиною є мета внесення конструктивних змін в заводську будівлю автомобіля, внаслідок яких, на думку митниці, створено спеціально виготовлене сховище. Звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не будучи власником автомобіля не вносив в конструкцію автомобіля ніяких змін, а відтак йому не було і не могло бути відомо з якою метою вони внесені. Дана обставина є нововиявленою.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням скерованим на його адресу, в якому вказано дату, час та місце розгляду справи.

Адвокат Лисенко Я.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , в судовому засіданні вимоги заяви підтримав, просив її задовольнити з підстав наведених у ній.

Представник Галицької митниці Держмитслужби в судовому засіданні заяву заперечив, та просив відмовити у її задоволенні.

Під час розгляду заяви про перегляд судового рішення, свідок ОСОБА_3 повідомив, що йому в 2017 році належав автомобіль «Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI», реєстраційний помер НОМЕР_1 . Переобладнання даного автомобіля в вантажно-пасажирський було ним здійснено до його продажу ОСОБА_4 , в якої ОСОБА_1 працював водієм.

Заслухавши сторін, свідка, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 13 серпня 2019 року Галицьким районним судом м. Львова було винесено постанову у справі №461/4489/19, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 32 350,5 грн., а також конфіскації вилученого згідно з протоколом про порушення митних правил №0847/20900/19 від 16.02.2019 року товару сигарети з фільтром з марками акцизного податку України з маркуванням на упаковці «Маrlboro touch less smell» в кількості 790 пачок вартістю 40,95 грн. за пачку загальною вартістю 32350.50 грн. та автомобіля марки «Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI», реєстраційний помер НОМЕР_1 .

Постановою Львівського апеляційного суду від 25 вересня 2019 року постанову Галицького районного суду м Львова від 13 серпня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.483 МК України у частині стягнення суми витрат за зберігання транспортного засобу та товару змінено.

Нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення перегляд судових рішень у справах про адміністративні правопорушення за нововиявленими обставинами не передбачений.

Водночас, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, провадження у справах про адміністративне правопорушення, вважається кримінальним у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 30 жовтня 2014 року у справі «Швидка проти України»).

Тому, з метою забезпечення доступу до правосуддя, суд вважає за можливе здійснити перегляд справи за аналогією закону та відповідно до правових позицій Верховного Суду за нормами Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 п. 5 ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами. Нововиявленими обставинами визнаються обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Відтак, підставами перегляду судового рішення, яким закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. Це можуть бути встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у скоєнні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду; встановлена Конституційним Судом неконституційність закону, іншого правового акту чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

При цьому неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу, який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду в прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, є те, що вони:

1) існували на час розгляду справи;

2) ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи;

3) вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у рішенні, що переглядається.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи тощо) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

У своїй заяві від 03 квітня 2020 року адвокат Лисенко Я.О. покликається на те, що жоден з наданих Львівською митницею ДФС в справу доказів не підтверджує існування в конфіскованому автомобілі спеціально виготовленого сховища.

Як нововиявлені обставини заявник вказує на те, що існує обставина, яка прямо спростовує наявність в автомобілі спеціально виготовленого сховища, але дану обставину не було встановлено в процесі розгляду справи хоча вона не лише існувала на той момент, а і входила в предмет доказування по справі, тобто мала встановлюватися в обов`язковому порядку. Цією обставиною є мета внесення тих конструктивних змін в заводську будівлю автомобіля, внаслідок яких, на думку митниці, створено спеціально виготовлене сховище. ОСОБА_1 не будучи власником автомобіля не вносив в конструкцію автомобіля ніяких змін, а відтак йому не було і не могло бути відомо з якою метою вони внесені.

Оцінивши надані докази, дослідивши викладені обставини, суд дійшов висновку, що такі не є нововиявленими у розумінні кримінального процесуального закону, оскільки деякі з них є по суті новими доказами, що не були предметом розгляду справи. Дані факти не спростовують, покладені в основу судового рішення.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - остаточності рішень суду. Цей принцип визначає, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, а не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (рішення від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України», п.40).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би привести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (рішення від 18 листопада 2004 року у справі «Pravednaya v. Russia», пп. 27, 28).

Матеріали справи в своїй сукупності не свідчать про існування обставин, які б відповідали поняттю нововиявлених. Незнання ОСОБА_1 конструкції автомобіля на час керування ним, в силу вимог ст. 459 КПК України не може вважатися нововиявленими обставинами та підставою для скасування постанови судді про притягнення його до адміністративної відповідальності. З аналогічних підстав не можна вважати нововиявленими обставинами і посилання адвоката Лисенка Я.О. на процесуальні порушення, на його переконання, допущені під час розгляду справи судом при вирішенні питання про притягнення ОСОБА_1 до встановленої законом відповідальності.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій користувався правовою допомогою адвоката Сотника О.І., який був присутнім в суді під час розгляду справи про порушення митних правил в суді апеляційної інстанції, та наділений всіма правами та обов`язками закріпленими статтею 498 Митного кодексу України, під час розгляду справи, однак не скористався ними, зокрема: подавати докази, брати участь у їх дослідженні та заявляти клопотання на спростовування тверджень митного органу. Тому, жодних об`єктивних перешкод в наданні та здобутті належних та допустимих доказів, щодо невнесення ОСОБА_1 конструктивних змін до транспортного засобу, під час розгляду справи в Галицькому районному суді м. Львова та Львівському апеляційному суді не було.

Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє у задоволенні заяви адвоката Лисенко Ярослава Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами від 13 серпня 2019 року.

Керуючись ст.283, 284 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в :

у задоволенні заяви адвоката Лисенко Ярослава Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами від 13 серпня 2019 року відмовити.

На постанову протягом десяти діб з дня її винесення може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду.

Суддя І.Р. Волоско.