ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2020 Справа №607/3818/20

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Вийванко О.М., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

за ч.1 ст.130, ст.124, 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Управлінням патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції направлено в Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ознаками ч.1 ст.130, ст.124, 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 268199 від 23.02.2020 р. вбачається, що 23.02.2020 р. о 14 год. 40 хв. в м. Тернополі по просп. С.Бандери, 96, гр. ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 21099» номерний знак « НОМЕР_1 » з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини; порушення координації рухів; поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки із застосуванням технічного приладу газоаналізатора «Драгер Алкотест 6820» та огляду в медичному закладі Комунальному некомерційному підприємстві «Тернопільський обласний наркологічний диспансер» Тернопільської обласної ради, водій відмовився в категоричній формі в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

Крім цього, з протоколів про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 268198, 268196 від 23.02.2020 р. вбачається, що 23.02.2020 р. о 14 год. 40 хв. в м. Тернополі по просп. С.Бандери, 96, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «ВАЗ 21099» номерний знак « НОМЕР_1 », не був достатньо уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та її зміною, не переконався в безпечності маневру, та допустив наїзд на припаркований автомобіль «Пежо» номерний знак « НОМЕР_2 », який припаркувала водій ОСОБА_2 , внаслідок чого дані автомобілі отримали механічні пошкодження. ОСОБА_1 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце події, чим порушив п.2.3(б), 2.10(а), 10.1 Правил дорожнього руху.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник вину у вчиненні даного правопорушення не визнали, пояснивши, що автомобіль «ВАЗ 21099» номерний знак « НОМЕР_1 » стояв біля будинку АДРЕСА_2 96 АДРЕСА_3 . С.Бандери в м. Тернополі. В цей же час, перебуваючи в квартирі, почув крик сусідів та вибігши на вулицю, побачив, що даний автомобіль з`їхав з місця його паркування. Коли приїхали інспектори поліції на місце пригоди, почали складати на нього адміністративні матеріали, однак ОСОБА_1 пояснював їм, що він не керував даним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а тому, відмовився від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки із застосуванням технічного приладу газоаналізатора «Драгер Алкотест 6820» та огляду в медичному закладі. У зв`язку із тим, що ОСОБА_1 не вчиняв дане правопорушення, вважає, що провадження в справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130, ст.124 та ст.122-4 КУпАП, слід закрити, із-за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 пояснили, що ОСОБА_1 перебував з ознаками алкогольного сп`яніння, однак даним транспортним засобом не керував, а тому, відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, переглянувши наявний у матеріалах справи відеозапис, вважає, що провадження в справі підлягає закриттю, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, у тому числі, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, порушення якого інкримінується ОСОБА_1 водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 266 КУпАП, у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно з вимогами п. 6 Розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07 листопада 2015 № 1395, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

З досліджених в судовому засіданні відеозаписів з нагрудних камер працівників патрульної поліції не вбачається, що 23 лютого 2020 року гр. ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 21099» номерний знак « НОМЕР_1 ».

Таким чином, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні будь-які належні та достовірні докази, які б підтверджували факт керуванням ОСОБА_1 даним транспортним засобом. Обставини викладені у протоколі не підтверджуються наявними у справі доказами.

Крім цього, згідно ст. 124 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена цією статтею настає за порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинили пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до вимог п."а" ч. 3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення повинен бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини, положення Конвенції стосуються й обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення. Вказана судова інстанція приймає до свого провадження і заяви щодо рішень судів про накладення на осіб адміністративних стягнень, оскільки вважає, що в силу суворості санкцій такі справи за суттю є кримінальними, а адміністративні покарання фактично носять кримінальний характер з усіма гарантіями ст.6 Конвенції (п.55 рішення у справі «Гурепко проти України»; п.21 рішення у справі «Надточій проти України»).

Таким чином, суперечливий виклад суті адміністративного правопорушення, є порушенням права на захист через те, що особа позбавлена можливості знати від якого звинувачення їй захищатися.

В силу ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, Європейський Суд з прав людини у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Таким чином, враховуючи суперечливу суть адміністративного правопорушення, викладену у протоколі, суд приходить до переконання, що такий протокол не може вважатись належним та допустимим доказом у справі, оскільки при його складанні не були дотриманні вимоги ст.254 КУпАП та порушенні законні права на захист.

Докази на підтвердження факту керуванням ОСОБА_1 даним транспортним засобом в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні, а нормами КУпАП не покладено на суд обов`язку збирання доказів у справі, тому суд, у відповідності до принців дизпозитивності та безсторонності, приймає рішення у справі на підставі наявних у ній доказів.

Положеннями ст.ст. 7, 254, 279 КУпАП визначено, що суд здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення та вирішує питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності лише в межах протоколу про адміністративне правопорушення складеного щодо неї.

Згідно з вимогами ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Згідно з вимогами ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, оскільки факту керуванням ОСОБА_1 даним транспортним засобом в матеріалах справи про адміністративне правопорушення не встановлено, беручи до уваги те, що ОСОБА_1 не вчиняв порушення п.2.3(б), 10.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ознаками ст.124 КУпАП, суд вважає, що провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП, слід закрити, у зв`язку з відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Крім цього, в силу п.15.12 Правил дорожнього руху, водій не повинен залишати транспортний засіб, не вживши всіх заходів, щоб не допустити його самовільного руху, проникнення до нього і (або) незаконного заволодіння ним.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_1 залишив даний транспортний засіб, не вживши всіх заходів, щоб не допустити його самовільного руху, суд вважає, що в його діях містяться ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, тобто залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, а тому, його слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення. Тому, у відповідності до ч.5 ст.4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму.

На підставі наведеного, керуючись ст. 122-4, п. 1 ст. 247, ст. 284, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255,00 грн. (двісті п`ятдесят п`ять гривень 00 копійок) в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420,40 грн. (чотириста двадцять гривень 40 копійок) в дохід держави.

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ознаками адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

СуддяО. М. Вийванко