Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

10.06.2020 м. Рівне

Суддя Рівненського апеляційного суду - Полюхович О.І., перевіривши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою захисника Кічи В.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Сарненського районного суду Рівненської області від 19 травня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 19 травня 2020 року доповнено постанову Сарненського районного суду Рівненської області від 06 вересня 2019 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 грн. 00 коп. з конфіскацією подарунків в дохід держави та стягнення судового збору у сумі 384,20 грн., вказавши адресу місця проживання: АДРЕСА_1 ; дату народження боржника ІНФОРМАЦІЯ_1 ; реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1 ; строк пред`явлення рішення 3 місяці з дати залишення скарги без задоволення, а саме 13.12.2019 року.

На вказану постанову суду захисником Кічею В.В. в інтересах ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу.

У відповідності до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, зазначена справа передана судді Рівненського апеляційного суду - Полюховичу О.І.

Із матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 працює на посаді директора Національного антикорупційного бюро України.

Суддею Рівненського апеляційного суду Полюховичем О.І. подано заяву про самовідвід в якій зазначено, що на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 18 грудня 2015 року (Справа №760/22291/15-к) 24 грудня 2015 року в рамках кримінального провадження №0000011 від 12 грудня 2015 року детективами Першого відділу детективів Підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України було проведено гласні слідчі дії, а саме обшук у приміщенні, яке перебувало в користуванні ОСОБА_2 .

Відповідно до п. 26 рішення Європейського суду з прав людини «Де Куббер проти Бельгії» від 26.10.1984 року, правосуддя повинне не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться, тому будь-який суддя, щодо якого є обґрунтовані підстави побоюватися браку безсторонності, ним має бути заявлений самовідвід.

Крім того, як вказав Європейський суд у справі «Мироненко і Мартенко проти України» (рішення від 10.12.2009 року), наявність безсторонності має визначатися (з огляду на п.1 ст.6 Конвенції) за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається серед інших аспектів, чи забезпечував суд загалом та його склад зокрема відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії» та «Ветштайн проти Швейцарії»).

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають відносини, які розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» від 10.06.96 року). Безсторонність суду визнається, доки не надано доказів протилежного (рішення «Ветштайн проти Швейцарії).

Сам факт сумніву у неупередженості та справедливості судді, може створити враження необ`єктивності та призвести до зневіри в справедливість та законності судового рішення в даній справі і, як наслідок - до недовіри громадян щодо їх права на справедливий та неупереджений судовий розгляд.

Згідно з п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів від 01.01.2001 року, при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача.

Так у справі «П`єрсак проти Бельгії» Європейський суд уточнив зміст поняття «неупереджений суд», зазначивши, що для того, щоб суди могли вселяти громадськості необхідну довіру, слід враховувати також і питання їх внутрішньої організації. Правова позиція Суду по цій справі полягає в тому, що суб`єктивний підхід до неупередженості відображає особисті переконання цього судді у конкретній справі, об`єктивний - визначає, чи мали місце достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Презумпція особистої неупередженості діє до тих пір, поки не доведено інше. Будь-який суддя, відносно неупередженості якого є законні сумніви, повинен вийти зі складу суду, який розглядає справу. Інакше підривається довіра, якою у демократичному суспільстві мають користуватися суди.

Доводи наведенні в заяві про самовідвід є обґрунтованими, оскільки під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000011 від 12 грудня 2015 року детективами Першого відділу детективів Підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України було проведено обшук в приміщенні, яке перебувало в користуванні ОСОБА_2 , який є суддею-доповідачем у справі стосовно директора Національного антикорупційного бюро України Ситника А.С.

Окрім того, із матеріалів справи слідує, що постановою Рівненького апеляційного суду від 22 листопада 2019 року було задоволено самовідвід судді ОСОБА_2 у цьому ж провадженні (т.4 а.с.83-84).

Виходячи з викладеного та оцінивши в сукупності обставини справи, з метою забезпечення основних засад судочинства, верховенства права, законності, рівності перед законом і судом, забезпечення доступу до правосуддя, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів, гарантування неупередженості та об`єктивності здійснення правосуддя, враховуючи, що існують обставини, які можуть викликати сумніви в об`єктивності та неупередженості судді при розгляді даної справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви про самовідвід судді Полюховича О.І.

З метою усунення обставин, які можуть викликати сумнів в об`єктивності судді Рівненського апеляційного суду Полюховича О.І. при розгляді апеляційної скарги захисника Кічи В.В. на постанову Сарненського районного суду Рівненської області від 19 травня 2020 року та керуючись ст.ст. 1, 246 КУпАП, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд

ПОСТАНОВИВ:

Прийняти самовідвід судді Рівненського апеляційного суду Полюховича О.І. в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 172-5 КУпАП.

Матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника Кічи В.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Сарненського районного суду Рівненської області від 19 травня 2020 року передати до канцелярії Рівненського апеляційного суду для здійснення повторного автоматизованого розподілу в частині заміни судді-доповідача.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: О.І. Полюхович