ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7568/20
провадження № 3/753/3762/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2020 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Коляденко П.Л., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, неофіційно працюючого водієм таксі, маючого на утриманні неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_3., проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4, 130 ч. 1, КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , 29.04.2020 року, о 01 год. 39 хв., керуючи автомобілем «Renault Symbol», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Бориспільська, 26-Б у м. Києві, в порушення вимог п. 12.1 ПДР, не врахував дорожньої обстановки та не вибрав безпечної швидкості для руху, внаслідок чого допустив наїзд на перешкоду - паркан, що призвело до механічних пошкоджень транспортного засобу та паркану.

Крім того, ОСОБА_1 , керував вказаним транспортним засобом, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: стійкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода та порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, в порушення вимог п. 2.5 ПДР, відмовився у присутності двох свідків.

Після чого, в порушення вимог п. 2.10 а) ПДР залишив місце пригоди.

В суді ОСОБА_1 свою вину не визнав, зазначивши, що він працює в різних службах таксі, і так як того дня - 28.04.2020 року, автомобіль, на якому він зазвичай працює, був на техобслуговуванні, а йому необхідно було здійснити кілька поїздок. Він попросив автомобіль у свого знайомого ОСОБА_2 Алкоголю в той день не вживав, знаючи, що йому необхідно буде сідати за кермо. Приблизно першої години ночі, 29.04.2020 року, від`їхавши від хостела, що по вул. Зрошувальній, яка переходить у вул. А. Горбунова у м. Києві, проїхавши не більше 1 км, та рухаючись із невеликою швидкістю, на Т-подібному перехресті з вул. Бориспільською у м. Києві, став пригальмовувати, однак гальма спрацювали не відразу, авто стало пригальмовувати тільки після того як він декілька раз натиснув на гальма та виїхав на перехрестя. Розуміючи, що здійснити маневр він не встигає, він вивернув кермо в прогалину за проїзною частиною, де нікого не було, та зачепив паркан, який нахилився на автомобіль. Після зіткнення, він вдарився головою та грудьми. Прийшовши до тями, він набрав ОСОБА_2 , який підійшов до місця пригоди приблизно через 15 хвилин, та сів за кермо, а він в цей час тримав паркан, щоб не пошкодити автомобіль. Після чого вони повернулися до хостелу. Коли вони під`їхали до хостелу, позаду них зупинилися працівники поліції. Вони підійшли і почали розмовляти із ОСОБА_2 , а потім із ним. Він їм пояснив, що сталося, зазначивши, що в нього не спрацювали гальма. Працівники поліції запропонували вирішити це питання на місці, зазначивши, що паркан зведено незаконно та проблем не буде. Він погодився на це, однак виявив, що десь загубив телефон. Після чого, він подзвонив на свій телефон із телефону ОСОБА_2 , деякий час гудки йшли, але потім телефон був поза зоною. Працівники поліції запропонували проїхати на місце пригоди, що вони і зробили, однак телефону вони так і не знайшли. Після чого, вони повернулися за адресою: Зрошувальна, 11. Це продовжувалося декілька годин, потім працівники поліції склали протоколи за скоєння ДТП. Впродовж цього часу, жодних претензій щодо його стану не висували, пройти огляд на стан сп`яніння не пропонували, свідків не запрошували. Вже близько ранку, дали підписати йому протокол і якісь інші документи, який він не витав, довірившись працівникам поліції. Після чого, працівники поліції пояснили, що для того, щоб не їхати до лікарні, йому на камеру потрібно сказати про те, що він тверезий і йому нічого за це не буде, тому що в ДТП він не винен, так як паркан зведено незаконно, що він і зробив. Роз`яснень його прав та щодо процедури проходження огляду на стан сп`яніння від працівників поліції він не отримував. Про те, що звинувачують у керуванні автомобілем у стані алкогольного сп`яніння зрозумів тільки на наступний день, коли в Інтернеті прочитав, що таке ст. 130 КУпАП. Зважаючи на викладене просив провадження у справі закрити за відсутності складу адміністративних правопорушень.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Шиков П.О., вказуючи на такі ж обставини, просив закрити провадження на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП. Також, звертав увагу суду на те, що жоден із наявних в матеріалах справи доказів не підтверджує вини його підзахисного, оскільки відеозаписом, наявним в матеріалах справи, не зафіксовано факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. При цьому події, що зафіксовані, відбуваються у час значно пізніший, ніж час коли було виявлено правопорушення та складено протокол. Крім того, звертав увагу, що ОСОБА_1 не направлявся для проведення відповідного огляду, оскільки направлення останньому не видавалось та в матеріалах справи відсутнє. Також зазначав, що свідки, зазначені у протоколі, як свідки відмови від проходження огляду, не мали змоги надати свої власні пояснення, своє бачення, що підтверджується тим, що пояснення складені однією рукою, а свідки лише поставили свої підписи у наданих інспектором шаблонах, тому просив суд визнати вказані докази недопустимими.

Вислухавши ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Шикова П.О., дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до загальних положень ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно зі ст. 2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: стійкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода та порушена мова.

За наведених обставин вважаю, що у працівника поліції були наявні передбачені законом підстави для проведення ОСОБА_1 відповідного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, про що, фактично, працівник поліції і зазначив у протоколі про адміністративне правопорушення. Крім того, вказані нормативно-правові акти не містять вказівки щодо участі свідків для підтвердження наявності ознак стану сп`яніння.

При цьому чинним законодавством не передбачено обов`язкову наявність в матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції в разі відмови водія від проведення відповідного огляду.

Відсутність такого направлення жодним чином не спростовує наявність ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 . Крім того, ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду, і за таких обставин підстав для оформлення направлення для проведення огляду у працівників поліції не було.

Факт відмови ОСОБА_1 було також зафіксовано за допомогою боді-камери АА 00765, запис з якої було долучено до матеріалів справи.

Так, з даних відеозапису, відтвореного в судовому засіданні, вбачається, що у зв`язку з підозрою ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, останній було запропоновано пройти огляд, при цьому останній від проходження огляду на місці, за допомогою приладу Драгер відмовився, мотивуючи це тим, що він не п`яний, проїхати до лікаря-нарколога також відмовився, не вбачаючи для цього підстав. При цьому запис на боді-камеру проводиться під час пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння з метою фіксації погодження чи відмови особи на проведення такого огляду.

Крім того, як вбачається з даних протоколу про адміністративне правопорушення, свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 своїми підписами підтвердили, що ОСОБА_1 в їх присутності відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Також, в своїх поясненнях, долучених до матеріалів справи, вказані свідки зазначили, що в їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою спеціального приладу Drager Alcotest та у медичному закладі (лікаря-нарколога).

Твердження захисника ОСОБА_1 - адвоката Шикова П.О. про те, що свідками було підписано надані інспектором шаблони, і вони не мали змоги надати свої письмові пояснення - є неспроможними, так як будь - яких застережень щодо форми надання пояснень свідками Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395 не містить, крім того будь - яких зауважень до викладеного змісту пояснень свідки не мали, що засвідчили своїми підписами.

Посилання сторони захисту на те, що пропозиція пройти огляд була зроблена після спливу двохгодинного строку, як це передбачено положеннями Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 за № 1452/735, як на підставу для виправдання ОСОБА_1 , є неспроможними, оскільки встановлення вказаного терміну спрямовано на неможливість уникнення відповідальності особою, що керує транспортним засобом, в стані сп`яніння, у зв`язку зі зникненням чи зменшенням наявності певних речовин зі спливом часу. За наведених обставин вважаю, що проведення огляду після зазначеного в Інструкції строку ніяким чином не порушило би прав ОСОБА_1 .

Також, винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4 КУпАП, крім фактичного визнання останнім своєї вини, про що він зазначив у своїх письмових поясненнях, наданим під час складання протоколу, та які були підтримані останнім в судовому засіданні, за обставин, викладених у протоколах про адміністративні правопорушення, підтверджується в повному обсязі сукупністю доказів, наявних в матеріалах справи, а саме даними: протоколів про адміністративні правопорушення; даними схеми ДТП, яка складена уповноваженою особою, та підписана без будь-яких зауважень ОСОБА_1 , зокрема щодо місця зіткнення, характеру та локалізації механічних пошкоджень, отриманих його транспортним засобом; поясненнями очевидця ДТП - ОСОБА_5 ; даними рапорту поліцейського роти № 1 батальйону № 4 полку № 2 УПП у м. Києві ДПП Бойчука М.В., з якого слідує, що 29.04.2020 року, о 08 год. 34 хв., під час патрулювання у складі екіпажу «Рубін 203», екіпажем 0202, до складу якого він входив, було отримано виклик - «Пошкодження майна», за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, 26-Б. По прибуттю за вказаною адресою, було виявлено заявника - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який працює охоронником Автошколи, та який повідомив, що вночі, 29.04.2020 року, о 01 год. 10 хв., невідомий автомобіль, рухаючись зі сторони вул. Зрошувальна, здійснив наїзд на бетонний паркан та пошкодив дві бетонні секції та рекламний щит «Міні-Готель», дану подію було зафіксовано камерою відео-нагляду, яка знаходиться на території Автошколи, відеозапис якої було відтворено в судовому засіданні.

Крім того, твердження про відсутність доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння є надуманими, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що саме внаслідок порушення останнім правил ПДР відбулось зіткнення автомобіля із парканом, особа на прізвище ОСОБА_2 пояснення не надавав ні при оформленні адміністративних протоколів, ні в судовому засіданні, при цьому сам ОСОБА_1 дав детальні пояснення щодо обставин ДТП. Крім того, судом враховується і те, що положеннями ч. 4 ст. 130 КУпАП передбачено більш сувору відповідальність, ніж передбачено положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З урахуванням наведеного вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4, ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, викладених у протоколах, підтверджена в повному обсязі.

Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, приходжу до висновку, що необхідним та достатнім є адміністративне стягнення в межах санкції статтей 124, 122-4, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, виходячи з норм ст. 36 КУпАП остаточне адміністративне стягнення необхідно накласти у межах санкції статті, встановленої за більш серйозне правопорушення, тобто за ст. 130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Крім того, відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, яка притягається до адміністративного відповідальності підлягає стягненню судовий збір.

Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420 грн. 40 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 40-1, 124, 122-4, 130 ч. 1, 283-285 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4, 130 ч. 1 КУпАП, та на підставі ст. 36 КУпАП накласти остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420 грн. 40 коп.

Строк позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів обчислювати з дня винесення постанови про позбавлення цього права, у разі ухилення від здачі документа, що посвідчує право керування транспортними засобами - з моменту примусового вилучення такого документу.

Роз`яснити, що в разі несплати штрафу в п`ятнадцятиденний строк з дня вручення постанови правопорушнику, сума штрафу буде стягнена в порядку примусового виконання постанови в подвійному розмірі. Крім того, роз`яснити, що після закінчення призначеного строку позбавлення спеціального права, вилучене посвідчення водія повертається після успішного складання іспитів на право керування транспортним засобом. Постанова судді пред`являється до примусового виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва.

Суддя