Справа №: 343/766/20
Провадження №: 3/0343/250/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2020 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі судді Монташевич С.М., з участю секретаря Шикор Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал, який надійшов від Долинського відділення поліції Калуського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , посвідчення водія НОМЕР_2 , видане НОМЕР_3 , українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , приватного підприємця, з середньою спеціальною освітою, одруженого, до адміністративної відповідальності притягувався за ч. 1 ст. 126 КУпАП,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи:

28 квітня 2020 року до Долинського районного суду Івано-Франківської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 232326 від 23.04.2020 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, складений відносно ОСОБА_1 , в якому зазначено, що останній 23 квітня 2020 року о 14.39 год в м. Долина по вул. Б. Хмельницького керував транспортним засобом JEEP GRAND CHEROKEE, н.з. НОМЕР_4 , з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Від підпису та пояснень останній також відмовився.

ІІ. Пояснення осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення:

в судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що 23 квітня 2020 року він дійсно вживав алкоголь, однак з гаражів його в стані алкогольного сп`яніння привіз додому сусід на його автомобілі і залишив транспортний засіб біля будинку. Після чого приїхала його дружина, якій хтось повідомив, в якому він перебуває стані, а за нею вже поліція. Коли приїхали поліція, автомобіль стояв під будинком і не рухався. Поліцейські хотіли забрати його у відділок, а у лікарню для проведення огляду йому їхати не пропонували.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні показав суду, що проживає по АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 є його добрим знайомим та сусідом, так як він товаришує з його сином. 23 квітня 2020 року він під`їхав до ГПЗ-ких гаражів, що неподалік вулиці Підлівче та їхніх з особою, яка притягається до відповідальності, житлових будинків, де побачив ОСОБА_1 , який розпивав спиртні напої та був вже досить п`яний. Щоб не допустити останнього за кермо його автомобіля, він забрав в нього ключі. Домовивившись, що за ним вслід приїде і забере його назад колега, він посадив ОСОБА_1 в його автомобіль, за кермо якого сів сам та привіз останнього додому. Заглушив мотор та залишив автомобіль під воротами, бо поспішав і його чекала машина, а ОСОБА_1 довго шукав ключі від воріт, та й його дружина така, що могла сваритися, тому не хотів з нею зустрічатися. Пізніше дізнався, що до будинку ОСОБА_1 , там, де він його залишив, приїжджала поліція. Чому ОСОБА_1 , коли приїхала поліція, сидів за кермом та включив мотор в автомобілі, не знає. Він однозночно залишив його в тому місці, заглушив мотор автомобіля та віддав ОСОБА_1 ключі від транспортного засобу.

ІІІ. Досліджені в судовому засіданні письмові докази та відеозапис:

на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення в судове засідання надано такі докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 232326 від 23.04.2020, в якому викладена суть адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 Надавати пояснення він відмовився, що відмічено у протоколі. Документи у нього не вилучалися, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не видавався. Підписувати протокол також відмовився (а.с.1);

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння очей за допомогою приладу Драгер 6820. Від проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився, свідками чого були ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.2);

- письмові пояснення від 23.04.2020 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які вказали, що їх було запрошено в якості свідків при складанні протоколу за ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 . В їхній присутності вказаний водій відмовився у встановленому законом порядку пройти перевірку для визначення стану сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер 6820, що засвідчили своїми підписами (а.с.3,4);

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в Долинську ЦРЛ, складеного у зв`язку з виявленими поліцейським ознаками сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, почервоніння очей. Відповідно до направлення, складеного о 14.46 год 23.04.2020 від огляду в лікарні ОСОБА_1 відмовився (а.с.5);

- свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/5617, яке чинне до 02.10.2020 та свідчить, що газоаналізатор Alcotest 6820 відповідає вимогам Методики повірки МПУ 066/05-2013 (а.с.10);

- відеозапис на оптичному диску DVD-R 4,7GB/120МІN 16х (а.с.11), який був переглянутий в судовому засіданні в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. На диску міститься один файл з відеозаписом, на якому зйомка розпочалася в автомобілі поліцейських, коли вони під`їхали до автомобіля JEEP GRAND CHEROKEE, світлого кольору, який стоїть біля воріт житлового будинку та повернутий у сторону заїзду. Службовий автомобіль працівників поліції під`їхав до вищевказаного автомобіля та до нього підійшли поліцейські. В автомобілі JEEP GRAND CHEROKEE на водійському сидіннісидить ОСОБА_1 , в якого наявні ознаки сильного алкогольного сп`яніння, він ледь виходить з транспортного засобу, з важкістю вказує своє прізвище, стверджує, що він не їхав. Поряд видно жінку, яка вказує, що автомобіль у неї на подвір`ї, що документи вона в чоловіка, якого привезли в такому стані, забрала. Видно також як жінка свариться та заставляє чоловіка йти додому, а також повідомляє інспекторам поліції, що забирати її чоловіка у відділок немає підстав, вона сама з ним справиться. Вказує, що вони на її подвір`ї, що ОСОБА_1 привіз додому інший водій, якщо вони не вірять, то чому вони не зупинили його по дорозі. Запис завершується фразою працівників поліції, які вказують, що додому його не відпустять і зараз запросять свідків.

У свою чергу особа, яка притягується до адміністративної відповідальності в спростування своєї вини надала особисті пояснення, а також просила взяти до уваги показання свідка

ОСОБА_2 . Оцінка суду:

оцінюючи зазначені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю суд враховує таке.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував, що визначення суті правопорушення та його ідентифікація як кримінального правопорушення здійснюється не тільки з врахуванням того, що таке правопорушення відноситься до кримінального права у правовій системі держави, а і з врахуванням правової природи порушення , його характеру і ступеню суворості покарання, яке може понести правопорушник (справа "Озтюрк проти Німеччини","Кемпбелл і Фелл проти Сполученого Королівства").

При цьому, Європейський суд зазначав про те, що санкція у виді позбавлення прав на управління транспортним засобом розглядається як кримінально-правова санкція, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності».

Таким чином, керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховуючи практику Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" повинні застосовуватись судами, як джерело права, приймаючи до уваги правову природу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його характер і ступінь суворості передбачених стягнень, необхідно прийти до висновку, що особа, яка обвинувачується у вчиненні вищевказаного правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення.

Так, в даній ситуації ОСОБА_1 повністю заперечив вчинення ним адміністративного правопорушення, надав пояснення, в яких, зокрема, стверджував, що в стані алкогольного сп`яніння автомобілем він не керував і що пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в лікарні йому ніхто не пропонував, що відповідно до статті 251 КУпАП може бути доказом у справі про адміністративне правопорушення.

Пояснення ОСОБА_1 в частині, що він не керував автомобілем, а його дододому привіз інший водій підтверджені в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_2 , які є логічними, послідовними, відповідають іншим доказам, зокрема, відеозапису, на якому автомобіль JEEP GRAND CHEROKEE, н.з. НОМЕР_4 , знаходиться біля заїзду на подвір`я житлового будинку, поряд жінка, яка також стверджує, що її чоловіка ОСОБА_1 додому привезли.

У свою чергу працівниками поліції не надано жодного доказу, з якого можна було б встановити рух автомобіля та керування ОСОБА_1 ним в цей час. Тобто, працівники поліції повинні представити суду докази того, що особа, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керувала транспортним засобом. Факт керування автомобілем має бути доведеним поза розумним сумнівом і може підтверджуватися, зокрема, показаннями свідків, які підтвердять саме фак керування, а не факт огляду водія, показами технічних приладів, що мають функцію фото- і кінозйомки, тощо. Однак, таких доказів до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено.

Надаючи оцінку протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 232326 від 23.04.2020, відеозапису і письмовим поясненням свідків, які додані до протоколу, суд звертає увагу на таке.

Процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, що може призвести до змішування ролі обвинувача та судді і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності (див. наприклад пункти 44-45 справи «Кривошапкін проти Росії»). У зв`язку із чим суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

Отже, повертаючись до обставин даної справи, суд звертає увагу на те, що ч. 1 ст. 130 КУпАП, в тому числі, передбачає відповідальність за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що в даному випадку інкримінується ОСОБА_1 .

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносити у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

За ч.1 ст. 130 КУпАП об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення полягає в тому, що правопорушник має відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Відсутність об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності. Тобто, працівники поліції повинні також представити суду докази того, що вони, встановивши факт керування автомобілем особою, в якої наявні ознаки алкогольного сп`яніння, дотримуючись встановленого законом порядку, запропонували особі пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння і на місці зупинки транспортного засобу, і в медичному закладі, в присутності двох свідків, на що вказана особа відмовилися, і відповідно її відмова належним чином зафіксована та може бути доказом, що підтверджує вину особи.

На обгрунтування того, що ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння суду було надано, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення, відеозапис, акт на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобі, направлення для огляду водія в заклад охорони здоров`я та письмові пояснення свідків.

Переглянувши відеозапис, суд встановив, що на ньому видно як автомобіль стоїть біля будинку, мотор в ньому заведений, однак автомобіль не рухається. Тобто, на відео не зафіксовано факт керування автомобілем ОСОБА_1 . Крім цього, на відео також не видно, що ОСОБА_1 пропонують пройти огляд на стан сп`яніння, роз`яснюють причину такого огляду, а останній у свою чергу відмовляється проходити такий огляд як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі.

Більше того, свідки у своїх письмових поясненнях вказали, що їх було запрошено в якості свідків при складенні протоколу за ст. 130 КУпАП і що в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився у встановленому законом порядку пройти перевірку для визначення стану сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер 6820. Однак доказів того, що в їх присутності ОСОБА_1 пропонували проїхати на огляд в медичний заклад в матеріалах справи теж немає.

Наявність в матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в Долинську ЦРЛ не свідчить про те, що ОСОБА_1 дійсно пропонувалося проїхати в лікарню і він відмовився, оскільки не зафіксовано, коли таке направлення складалося, про нього не вказують свідки у своїх письмових поясненнях, факт його складання на місці заперечує і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Такими чином, жодних відомостей про вчинення правопорушення, тобто відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, та й факту керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, відеозапис не містить і в цілому не може слугувати належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення, поставленого в провину ОСОБА_1 , як власне і письмові пояснення свідків, в яких вони підтвердили лише факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Варто зауважити, що відповідно до п. 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою КМУ від 17 грудня 2008 р. № 1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Аналогічне викладене і в п. 7 розділ I Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, в якому йдеться, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (п. 7, 8 вказаного Порядку).

Отже, законодавством передбачений чіткий порядок, в результаті дотримання якого поліцейськими, відмова водія від огляду на стан алкогольного сп`яніння буде об`єктивною стороною складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і що не менш важливе дотримання порядку повинно бути доказово підтверджене.

Тому притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності. Аналогічна права позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №536/1703/17, адміністративне провадження №К/9901/3839/17.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Таким чином, наведені факти відповідно до ст. 62 Конституції України повинні тлумачитись судом на користь ОСОБА_1 і вони не дають змоги суду однозначно оцінити дії останнього, як такі, що містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Отже, з наданих доказів на підтвердження вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не встановлено, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема відсутні докази об`єктивної сторони, тобто факту керування транспорним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вище викладеного, ст.ст. 1, 9, 23, 33, 130, 251, 252 КУпАП та керуючись ст.ст. 40-1, 247, 283, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, закрити на підставі п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днiв з дня її винесення до Івано-Франківського апеляційного суду через Долинський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя С.М. Монташевич