Номер провадження: 33/813/62/20
Головуючий у першій інстанції Шенцева О. П.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі судді судової колегії судової палати у цивільних справах Драгомерецького М.М.,

при секретарі Фабіжевській Т.С.,

за участю: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2019 року по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №333962, ОСОБА_1 27 жовтня 2019 року о 08.50 год., знаходячись за адресою АДРЕСА_1 , кидався у бійку, висловлювався нецензурною лайкою в бік ОСОБА_2 , порушував громадський порядок, чим вчинив дрібне хуліганство (а. с. 1).

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2019 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 119 гривень, також стягнуто судовий збір в дохід держави 384,20 гривень (а. с. 23).

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, 18 грудня 2019 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що постанова Приморського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2019 року є незаконною, винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права, без з`ясування та дослідження всіх фактичних обставин справи, тому просить її скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП, оскільки 27 жовтня 2019 року вранці він виносив сміття і в цей момент на нього напали та почали бити, його сусід ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , тому ОСОБА_1 змушений був захищатись.

Крім того, ОСОБА_1 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2019 року, мотивуючи тим, що копію оскаржуваної постанови він отримав 10 грудня 2019 року, крім того зазначив, що з 11 листопада 2019 року по 10 грудня 2019 року він знаходився на амбулаторному лікуванні (а. с. 28-37).

Частиною 2 ст. 294 КУпАП, встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Згідно ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Враховуючи те, що матеріали справи не містять даних, які б спростовували викладенні у клопотанні доводи, вважаю за можливе визнати причини пропущеного строку поважними та поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2019 року.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції були дотримані належним чином.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 173 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України №10 від 22.12. 2006р. «Про судову практику у справах про хуліганство» дрібне хуліганство - це умисне порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке не супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, підприємств, установ та організацій.

Найбільш розповсюдженою формою дрібного хуліганства є нецензурна лайка у громадських місцях, під якою необхідно розуміти найбільш цинічні лайки, що належать, як правило, до сфери статевих відносин, непристойні висловлювання, один із найогидніших різновидів словесної брутальності. Іншою формою цього правопорушення є образливе ставлення до громадян, під яким необхідно розуміти докучливу поведінку, пов`язану з образливими діями, що зневажають честь і гідність людини та утискають будь-чию волю, до того ж у грубій розв`язаній манері.

Для всіх випадків дрібного хуліганства характерним є ігнорування волі та бажання оточення, прагнення нав`язати свою волю, а точніше свавілля.

Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 дрібного хуліганства та доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним, обґрунтованим та відповідає принципу поваги до людської гідності.

Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення встановлюється шляхом дослідження доказів.

Згідно ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст. 252 КУпАП).

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП підтверджується, наявними у матеріалах справи доказами, а саме:

1)протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18№333962 від 27.10.2019р., який складено уповноваженою особою, підписаний ним, свідками та безпосередньо ОСОБА_1 , а його зміст повністю відповідає вимогам ст. 256 КУпАП (а. с. 1);

2)рапортом інспектора УПП в Одеській області Пронюка про отримання та реєстрацію ЄО від 27.10.2019р. (а. с. 3);

3)заявою ОСОБА_2 (а. с. 5);

4)письмовими пояснення ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (а. с. 6-9, 14-16).

Апеляційний суд не бере до уваги доводи ОСОБА_1 , відносно того, що 04 січня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості відносно його заяви про прийняття мір до невідомих осіб, які 27.10.2019р. близько 08.40 год. в дворі будинку АДРЕСА_2 по вул. Транспортній нанесли останньому тілесні ушкодження, з попередньою кваліфікацією за ч. 1 ст. 125 КК України, з огляду на наступне.

Згідно вимог ч. 1 ст. 125 КК України передбачена кримінальна відповідальність за умисне легке тілесне ушкодження.

При цьому, ст. 17 КПК України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Отже, наданий витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань не може підтверджувати, що саме ОСОБА_3 та ОСОБА_4 напали та почали бити ОСОБА_1 , а він змушений був захищатись, та не може спростовувати факту висловлювання ОСОБА_1 нецензурною лайкою у громадському місці та порушення ним спокійної обстановки суспільного життя. Крім того, ОСОБА_1 не заперечує факту бійки за його участю 27.10.2019р. о 08.40 год. в дворі будинку АДРЕСА_2 .

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно ст. 245 КУпАП, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно п. 16 постанови Пленуму Верховного суду України №10 від 22.12.2006р. «Про судову практику у справах про хуліганство» судам належить забезпечувати своєчасний і правильний розгляд адміністративних справ про дрібне хуліганство.

При накладенні адміністративних стягнень, передбачених ст. 173 КУпАП на осіб, які вчинили дрібне хуліганство, суддя повинен у кожному конкретному випадку враховувати характер учиненого правопорушення, дані про особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Щодо осіб, які займаються суспільно корисною працею і позитивно характеризуються за місцем роботи, навчання та проживання, необхідно застосовувати, як правило, не арешт, а інші адміністративні стягнення, а також заходи громадського впливу.

На підставі вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, апеляційним судом була витребувана справа про адміністративне правопорушення №522/8828/19 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №333505, ОСОБА_1 29 березня 2019 року о 06.25 год, перебуваючи в коридорі буд. 7-Е по вул АДРЕСА_3 Транспортній в АДРЕСА_4 вчинив конфлікт з гр. ОСОБА_8 , чим порушив громадський порядок (справа №522/8828/19).

Згідно письмових пояснень, ОСОБА_8 зазначив, що 29.03.2019р. біля шести ранку, коли він виходив із дому на роботу, в коридорі на нього накинувся сусід ОСОБА_1 і наніс йому тілесні ушкодження по голові. ОСОБА_8 також зазначив, що раніше в нього вже були конфлікти із сусідом ОСОБА_1 (справа №522/8828/19).

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2019 року провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків накладання адміністративного стягнення (справа №522/8828/19).

Із всього вищевикладеного вбачаються лише негативні відзиви сусідів про ОСОБА_1 , з якими в нього склались неприязні стосунки. З чого суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 схильний проявляти неповагу до суспільства та оточуючих громадян.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

Статтею 33 КУпАП передбаченого, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Конституцією України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (ст. 3 КУ).

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права - однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях ЄКПЛ, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини справи, яким дана належна правова оцінка.

Накладене судом першої інстанції адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 119 гривень є справедливим, слугуватиме виправленню, вихованню ОСОБА_1 та попередження ним, так і іншими особами нових правопорушень.

Твердження апелянта про винесення постанови без всебічного з`ясування всіх обставин справи та необ`єктивного дослідження доказів не ґрунтуються на матеріалах справи, так як всі обставини справи судом були досліджені всебічно, повно і об`єктивно та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Достатніх доводів і належних доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, апеляційна скарга не містить.

Наведені обставини вказують на відсутність в апеляційного суду підстав для скасування постанови Приморського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2019 року.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, Одеський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.М. Драгомерецький