Справа № 137/233/20
Провадження № 33/801/373/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гопкін П. В.
Доповідач: Береговий О. Ю.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Берегового О.Ю.,

розглянув його апеляційну скаргу на постанову Літинського районного суду Вінницької області від 07 травня 2020 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 032988 від 09 лютого 2020 року водій ОСОБА_1 09 лютого 2020 о 23:55 год. в смт. Літин по вул. Кармелюка керував транспортним засобом ВАЗ21033 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, мав різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Літинського районного суду Вінницької області від 07 травня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з нього судовий збір в сумі 420,40 грн. в дохід держави.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що вина доведена матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 032988 від 09 лютого 2020 року (а.с. 2); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння проведеного в присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду (а.с. 4); письмовими поясненнями ОСОБА_1 (а.с. 5) відповідно до яких він відмовляється проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння в присутності свідків, оскільки це принижує його честь та гідність, обмежує права та свободи; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 6,7), які підтверджують про ту обставину, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння; відеозаписом на компакт-диску (а.с. 9) на якому зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження медичного огляду.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин вчинення адміністративного правопорушення просив оскаржувану постанову скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким провадження у справі закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що працівниками поліції йому не було запропоновано проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, а відразу проведення такого огляду в закладі охорони здоров`я. Вважає, що працівниками поліції не здійснювалась відеофіксація при зупинці транспортного засобу та під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Крім того, вважає, що суд першої інстанції не викликав та не допитав в судовому засіданні свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3

10 червня 2020 на адресу Вінницького апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення судового засідання, призначеного на 11 червня 2020 року о 12 год. 00 хв., яке мотивоване тим, що останній не може з`явитись за станом свого здоров`я та йому необхідний час для укладання угоди з адвокатом.

Разом з тим, заявник до вказаної заяви не надав жодного доказу, що підтверджує погіршення стану здоров`я останнього та дійсні наміри укладення угоди з адвокатом, а тому суд апеляційної інстанції розцінює вказані дії ОСОБА_1 , як намір затягнути розгляд справи та свідомого уникнення від адміністративної відповідальності.

Крім того, з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, вбачається, що ОСОБА_1 був завчасно та належним чином повідомлений про розгляд вказаної справи, а тому мав достатньо часу для укладання угоди з адвокатом для його представництва та недопущення відкладення розгляду справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява № 50966/99 від 14.10.2003).

Таким чином, суд вважає за можливе, з урахуванням положень ст. 268 КУпАП продовжити розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 .

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст.ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Вивченням матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення, докази, які містяться в матеріалах справи на предмет їх належності, достатності та допустимості, за результатами чого дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

При апеляційному розгляді встановлено, що водій ОСОБА_1 09 лютого 2020 о 23:55 год. в смт. Літин по вул. Кармелюка керував транспортним засобом ВАЗ21033 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, мав різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків.

Даний протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила.

За змістом частин 3, 4 ст. 256 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ОСОБА_1 відмовився від їх підпису, не вказавши мотиви своєї відмови від підписання. Разом з тим, останній надав окремі письмові пояснення, в яких вказав, що відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки таке проходження принижує його честь, гідність та обмежує права та свободи.

Доводи скаржника про те, що під час зупинки працівники поліції не пропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, а доставили безпосередньо у медичний заклад , не вказують на те, що останні діяли в супереч вимог Закону.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом - Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п. 6 розділу І Інструкції).

Судом встановлено, що поліцейським вимоги були дотримані. Працівники поліції забезпечили явку ОСОБА_1 для огляду в закладі охорони здоров`я.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не допитав свідків під час розгляду справи судом першої інстанції, не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи наявні докази, щодо виклику та допиту свідка ОСОБА_2 , який підтвердив, що був присутній у Літинській ЦРЛ, коли ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Разом з цим, свідок ОСОБА_3 15 квітня 2020 року та 07 травня 2020 року подала письмові заяви про неможливість прибути в судове засідання у зв`язку із запровадженим на території України карантином (а.с. 26, 37).

Доводи апеляційної скарги про те, що поліцейськими не здійснювалась відеофіксація зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи наявний технічний носій CD-диск із відеозаписом моменту зупинення заявника та його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я (а.с. 9).

Інші доводи апеляційної скарги носять формальний характер та на увагу не заслуговують.

При накладені адміністративного стягнення судом відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Врахувавши вказані обставини суд призначив ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке за своїм видом і мірою є справедливим.

Порушень застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права під час розгляду справи в суді першої інстанції, що є безумовною підставою скасування судового рішення, не встановлено.

З огляду на викладене, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд першої інстанції з яким погоджується суд апеляційної інстанції, дійшов вірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Літинського районного суду Вінницької області від 07 травня 2020 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду О.Ю. Береговий