Справа № 683/1238/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2020 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області в складі головуючої судді Сагайдак І.М., з участю секретаря судового засідання Повзун С.В., прокурора Баклана Г.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вишнопіль Старокостянтинівського району Хмельницької області, громадянина України, який проживає по АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 , будучи відповідно до підпункту «з» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, здійснюючи у період часу з 07.11.2015 року по 17.09.2018 року діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, в порушення вимог ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», п.п.1 п.5 розділу ІІ Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції №3 від 10 червня 2016 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 липня 2016 року за №959/29089, без поважних причин, несвоєчасно, а саме 03 липня 2019 року подав декларацію після звільнення особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що знав про необхідність подати декларацію після звільнення, а тому таку декларацію він заповнив та відправив, однак через поганий інтернет-зв`язок декларація не відправилась.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Так, згідно наказу начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 21.12.2015 №27о/с ОСОБА_1 призначений інспектором роти №2 Управління патрульної поліції у м. Хмельницький Департаменту патрульної поліції.

Наказом начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 12.09.2018 №877о/с ОСОБА_1 з 17 вересня 2018 року звільнено зі служби у поліції за власним бажанням.

Згідно ч.1 ст.59 Закону України «Про національну поліцію» службу в поліції визнано державною службою особливого характеру, частиною 1 статті 61 цього ж Закону на поліцейських поширено обмеження, визначені Законом України «Про запобігання корупції».

У відповідності до підпункту «3» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» поліцейські є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, а відтак ОСОБА_1 , будучи інспектором роти №2 Управління патрульної поліції у м. Хмельницький Департаменту патрульної поліції, відноситься до суб`єктів відповідальності за правопорушення, пов`язані із корупцією.

Відповідно до ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у пункті 1, у підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Отже, ОСОБА_1 , будучи 17 вересня 2018 року звільненим з посади інспектора роти №2 Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту патрульної поліції, зобов`язаний був подати декларацію особи, яка припинила діяльність, пов`язану із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 рік не пізніше 01 квітня 2019 року.

Однак, як вбачається з даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 подав вищезазначену декларацію лише 03 липня 2019 року.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП, тобто у встановлений період не подав на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію особи, яка припинила діяльність, пов`язану із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Враховуючи характер правопорушення та особу порушника, який щиро розкаявся, вперше притягується до адміністративної відповідальності, вважаю, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч.1 ст.172-6 КУпАП, у виді штрафу, визначивши його в мінімальному розмірі.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП у разі винесення суддею постанови про накладання адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у відповідності до ст.4 Закону України «Про судовий збір».

Згідно п.5 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення стягується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст.33, 40-1, 172-6 ч.1, 283, 284 КУпАП, суд

постановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користьдержави 420 грн. 40 коп. судового збору.

Постанову може бути оскаржено до Хмельницького апеляційного суду через Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: