ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2020 року 3/425/622/20

425/1304/20

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області у складі головуючого судді Коваленка Дениса Сергійовича, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, щодо ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Рубіжанським МС УДМС України у Луганській області 26 квітня 2016 року; зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ),

в с т а н о в и в :

До Рубіжанського міського суду Луганської області, 05 травня 2020 року надійшов протокол серії АПР18 №132318 від 04 травня 2020 року про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 , за частиною 2 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі за текстом - КУпАП), з матеріалами.

Аргументи держави Україна, в особі поліцейської, яка склала протокол, полягали у тому, що ОСОБА_1 повторно протягом року ухилилась від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого останній 28 квітня 2020 року о 23 годині 30 хвилин намагався отруїтися таблетками «Ібупрофен», чим намагався вжити спробу самогубства за місцем мешкання: АДРЕСА_2 . А за це передбачена адміністративна відповідальність, частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

А суд, на основі всебічного, повного та об`єктивного дослідження і оцінки кожного зібраного особою, яка склала протокол доказу, а також у його сукупності з іншими доказами, встановив наступні обставини:

ОСОБА_1 являється матір`ю ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8 - копія свідоцтва про народження). Вона разом з сином проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Постановою Рубіжанського міського суду Луганської області від 23 серпня 2019 року, ОСОБА_1 була визнана винуватою у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 КУпАП та неї накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження (а.с. 9 - постанова).

Двадцять восьмого квітня 2020 року о 23 годині 30 хвилин знаходячись за місцем проживання: АДРЕСА_2 , у зв`язку з головним болем ОСОБА_3 випив таблетки, за своєю необізнаністю, в кількості, що перевищують необхідну для лікування дозу. Після чого, злякавшись за можливі наслідки (здоров`я свого сина), ОСОБА_1 викликала швидку допомогу (а.с. 4,6,5 письмові пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_1 ).

Але вважаючи, що ОСОБА_4 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 184 КУпАП, тобто повторно протягом року ухилилась від виконання передбачених законодавством обов`язків, щодо виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок чого останній 28 квітня 2020 року о 23 годині 30 хвилин намагався отруїтися таблетками «Ібупрофен», чим намагався вжити спробу самогубства з місцем мешкання, капітан поліції Рубіжанського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області, ОСОБА_5 04 травня 2020 року склала протокол (а.с.1 - протокол).

І, на підставі цих обставин, оцінюючи те, чи було вчинено ОСОБА_6 означене адміністративне правопорушення, застосовуючи наступні норми матеріального права, суд дійшов до таких висновків:

Положення пункту 22 частини 1 статті 92 Конституції України гарантують, що виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями та відповідальність за них.

При цьому суд враховує, що законодавство України про адміністративні правопорушення складається з Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі за текстом - КУпАП) та інших законів України (стаття 2 КУпАП).

Так, положеннями частини 2 статті 184 КУпАП передбачено, що ухилення батьків або осіб, що їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, вчинене повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення, є адміністративним правопорушенням.

Наведені положення кореспондуються із положеннями частини 1 і 2 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-IІІ за якими, батьки або особи, які їх замінюють, зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Аналогічними, є і положення статті 150 Сімейного кодексу України, які окрім того, встановлюють обов`язок батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Отже, саме таким є коло, передбачених законодавством України обов`язків батьків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітньої дитини.

Як вже було встановлено судом, і що підтверджується наданими суду доказами, неповнолітній ОСОБА_2 проживає разом з матір`ю. І 28 квітня 2020 року о 23 годині 30 хвилин вжив таблетки, за своєю необізнаністю, в кількості, що перевищують необхідну для лікування дозу, а його мати ОСОБА_4 , злякавшись за можливі негативні наслідки, викликала швидку допомогу. Але 04 травня 2020 року, у відношенні ОСОБА_7 був складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 184 КУпАП.

Однак встановлені судом обставини, зокрема те, що ОСОБА_3 вжив дозу таблеток, яка перевищує необхідну для лікування кількість у зв`язку з тим, що він не знав яку саме дозу потрібно випити аби минув головний біль, не свідчить про те що ОСОБА_4 ухилилась від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання свого неповнолітнього сина. І суду не надано будь-яких доказів того, що такі обставини свідчать про намагання ОСОБА_8 вжити спробу самогубства.

Суд врахував те, що ОСОБА_4 повідомляла поліції про можливе вчинення сином самогубства, однак у суді вона наголосила на тому, що вона помилилась у сприйнятті того, що відбулась, оскільки на таку думку її підштовхнула велика кількість таблеток, які випив син. Але суду, ОСОБА_9 підтвердив, що ніякої спроби вчинити самогубство він не вчиняв і не намагався вчинити, а просто хотів вгамувати біль у голові. І про це, після маминого повідомлення вони написали до поліції пояснення. І ні він, ні його мама, не розуміють навіщо був складений протокол.

А за таких обставин і враховуючи відсутність доказів вчинення ОСОБА_1 діяння, передбаченого частиною 2 статті 184 КУпАП, в її діянні відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 184 КУпАП.

В силу положень частини 2 статті 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

А згідно з пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.

Тому враховуючи це, і оскільки суду не надано доказів наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 184 КУпАП, в діянні ОСОБА_1 , вчиненого нею 28 квітня 2020 року, провадження у справі слід закрити.

Відповідно до положень статті 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Тому враховуючи, що судом прийнята постанова про закриття провадження, судовий збір стягненню не підлягає.

Отже, керуючись статтями 1,2,7,8,9,10,17-24,26,27,33-38,40-1,184,221,245-253,254-255,268,271,276,279,280,283-285,287,294,298-300,304,305,306 КУпАП, суд,

в и р і ш и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, щодо ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Рубіжанським МС УДМС України у Луганській області 26 квітня 2016 року; зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) закрити, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом 10 (десяти) днів, з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. А у разі подання апеляційної скарги у вказаний строк, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після залишення апеляційної скарги без задоволення.

Копію постанови направити ОСОБА_1 та Рубіжанському відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області.

Суддя Д.С.Коваленко