Справа №760/5419/20 Головуючий у І інстанції Букіна О.М.
Провадження №33/824/1652/2020 Доповідач у ІІ інстанції Рудніченко О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2020 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.

при секретарі: Ганжа В.В.,

за участю:

представника Держмитслужби Юрківа В.В.,

особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Свистули Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Київської міської митниці ДФС Глущенко Н.В. на постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 28 лютого 2020 року, якою:

ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Молдова, паспорт громадянина Республіки Молдови НОМЕР_1 , виданий AGENTIA SERVICII PUBLICE , посвідка на постійне проживання серія НОМЕР_2 , видана 30.01.2009 в ВГІРФО Горлівському МУ ГУМВС України в Донецькій області, місце проживання: АДРЕСА_1 ,-

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.471 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., вилучену іноземну валюту в розмірі 2000 доларів США повернуто ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ),-

В С Т А Н О В И В:

Як встановлено судом першої інстанції, 31.01.2020 о 11 годин 45 хвилин на митному посту «Аеропорт Київ «Жуляни» Київської митниці Держмитслужби під час проведення вибіркового митного контролю на лінії спрощеного митного контролю «зеленого коридору» залу «Відліт» терміналу «А» Міжнародного аеропорту «Київ» (Жуляни), для проведення вибіркового митного контролю було зупинено громадянина ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) , який слідував до Лутон (Англія) літаком авіакомпанії «WIZZ» рейс W6002.

При усному опитуванні було встановлено, що пасажир ОСОБА_1 , переміщував готівку, зі злів пасажира, що в нього 10 000 доларів США та 150 євро. Зазначений громадянин був запрошений до оглядової кімнати, під час митного огляду рюкзак (ручна поклажа), було виявлено 11 500 (одинадцять тисяч п`ятсот ) доларів США, 150 (сто п`ятдесят ) євро, 940 (дев`ятсот сорок) фунтів стерлінгів, 1675 (одна тисяча шістсот сімдесят п`ять) гривень. Відповідно до наданих пояснень вказаного пасажира, та у зв`язку з відсутністю купюр дрібного номіналу пропущено через митний кордон еквівалент 10 000 (десять тисяч ) євро. Тимчасово вилучено 2 000 (дві тисячі) доларів США.

Пасажир ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), митної декларації не заповнював, з приводу декларування валютних цінностей до інспекторів митниці не звертався, самостійно обрав форму проходження митного контролю - проходження через «зелений коридор», чим засвідчив про відсутність товарів, що підлягають письмовому декларуванню, або підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження. Будь-які документи на переміщення валютних цінностей через митний кордон України у пасажира при перетині зони митного контролю були відсутні.

Своїми діями пасажир ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) порушив встановлений Митним кодексом України порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, а саме, обравши формою проходження митного контролю - проходження через «зелений коридор», перемістив товари на які законодавством України встановлені обмеження.

Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 28 лютого 2020 року громадянина Республіки Молдови ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) грн. Вилучену відповідно до протоколу про порушення митних правил №0135/10000/20 від 31 січня 2020 року іноземну валюту в сумі 2 000,00 доларів США, повернуто громадянину Республіки Молдови ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ). Стягнуто з громадянина Республіки Молдови ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції представник Київської міської митниці ДФС Глущенко Н.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 28.02.2020 в частині повернення ОСОБА_1 готівку, в розмірі 2200 доларів США і в цій частині конфіскувати затриману по справі валюту у розмірі 2200 доларів США.

В обґрунтування апеляційної скарги, представник Київської міської митниці ДФС зазначає, що вказана постанова є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки її винесено всупереч вимогам ст.245 КУпАП про повне, всебічне, об`єктивне з`ясування обставин справи та вирішення її у точній відповідності з законом, а також без належного урахування характеру вчиненого правопорушення.

Представник митниці зазначає, що дії ОСОБА_1 щодо переміщення готівки носили умисний характер спрямований на проходження контролю саме в зоні спрощеного митного контролю.

На думку митного органу, за наслідками розгляду справи по суті суд правомірно дійшов висновку про наявність вини в діях ОСОБА_1 у вчиненні порушенні митних правил, передбаченого ст.471 МК України, але безпідставно не застосував конфіскацію.

Так, судом доведено, що ОСОБА_1 обравши в зоні митного контролю прохід «зелений коридор», здійснив переміщення через митний кордон України без декларування готівки, сума якої перевищує встановлену ч.1 ст.8 Закону України «Про валюту і валютні операції» межу - 10 000 євро.

Оскільки законодавством України встановлено обмеження на переміщення через митний кордон України валютних цінностей в сумі, яка перевищує 10 000 євро, до правопорушника у відповідності до санкції ст.471 МК України повинно бути застосовано штраф, як основний вид стягнення, та конфіскація безпосереднього предмету правопорушення, яка обов`язковий додатковий вид стягнення, визначений санкцією закону, який передбачає відповідальність за порушення вказаних митних правил.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення представника Київської митниці ДФС Глущенко Н.В., яка підтримала апеляційну скаргу в повному обсязі та просила її задовольнити,

пояснення ОСОБА_1 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити постанову суду першої інстанції без змін,

пояснення захисника Свистули Д.А., яка також заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, та просила залишити постанову суду першої інстанції без змін,

дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ст.2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Згідно ст.487 МК України провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до положень ч.1 ст.486 МК України, завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне, та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Положеннями ст.489 МК України визначено, що при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як убачається з матеріалів провадження, вказані вимоги закону при розгляді протоколу про адміністративне правопорушення щодо громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) були дотримані в повному обсязі.

Висновок суду про доведеність винуватості громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 Митного кодексу України відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим, та представником митниці в апеляційній скарзі не оспорюється, а відтак, не є підставою для апеляційного розгляду справи.

Щодо доводів апеляційної скарги про неправильне накладення адміністративного стягнення на громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), то слід зазначити, що згідно ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Згідно зі ст.471 МК України за дане правопорушення передбачено накладення адміністративного стягнення в виді штрафу і конфіскації не задекларованої валюти.

Разом з тим, при вирішенні питання про конфіскацію певного предмета правопорушення мають значення, зокрема: характеристика безпосереднього предмету правопорушення чи загалом можливе його законне переміщення через митний кордон України, у тому числі чи підлягають сплаті митні платежі, інші податки, у зв`язку з переміщенням предмета правопорушення через митний кордон; джерело походження безпосереднього предмета правопорушення; причини, які призвели до порушення порядку проходження митного контролю в зонах спрощеного митного контролю; мета переміщення порушником предмета через митний кордон України; наявність завданої державі шкоди; вартість безпосереднього предмета правопорушення; майновий стан порушника.

Крім того, санкцією ст.471 МК України передбачено основне адміністративне стягнення - штраф та додаткове стягнення - конфіскація товарів заборонених або обмежених законодавством України. Законодавством України не заборонено та не обмежено переміщення грошових коштів у будь-якому розмірі.

Так, відповідно до пояснень громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), інспектору він заявив, що займається купівлею та перевезенням автомобілів та не знав, що потрібно декларувати грошові кошти, які перевищують суму 10 000 Євро, оскільки таку велику суму коштів він раніше не перевозив. Окрім того частину валютних коштів йому надав товариш на купівлю автомобіля. На даний час ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) знаходиться в складному фінансовому становищі, не має постійного місця роботи, є вимушеним переселенцем з міста Луганськ.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що в матеріалах справи відсутні дані, які б свідчили про незаконність походження вказаних коштів. Обтяжуючих відповідальність особи обставин, судом першої інстанції, як і судом апеляційної інстанції не встановлено.

Окрім того ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях наголошує, що держава при конфіскації майна зобов`язана додержуватися, зокрема третього критерію - правомірності позбавлення майна (балансу інтересів), визначеного ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 09.06.2005 року у справі «Бакланов проти Російської Федерації»; від 24.03.2005 у справі «Фрізен проти Російської Федерації»; від 15.05.2008 року у справі «Надточій проти України»; від 06.11.2008 року у справі «Ізмайлов проти Російської Федерації»; від 23.09.1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції»). Зазначений критерій передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між поставленою метою та засобами, які використовуються для її досягнення. ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. «Справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар». Цей критерій більшою мірою оціночний і стосується обставин кожної конкретної справи, а тому повинен бути встановлений щодо кожного конкретного суб`єкта у кожній справі на підставі безпосередньо з`ясованих обставин і фактів.

Відтак, висновок суду першої інстанції про те, що конфіскація не задекларованої суми валютних коштів призведе до накладення на ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) індивідуального надмірного тягаря та буде непропорційною до вчиненого правопорушення, є законним та обґрунтованим.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи характер скоєного, виходячи із ч.3 ст.462 МК України, матеріалів справи, встановлені судом обставини, зазначені норми закону, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що на правопорушника має бути накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. Підстав для застосування конфіскації вилученої валюти у суду немає.

Застосоване до ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) стягнення лише у виді штрафу є достатнім для виправлення та належної поведінки правопорушника, відповідає принципу справедливої рівноваги між інтересами суспільства і необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини, закріпленого у ст.1 Першого Протоколу до Конвенції.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не ставлять під сумнів законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

На підставі наведеного, постанова Солом`янського районного суду міста Києва від 28 лютого 2020 року щодо громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу представника Київської міської митниці ДФС Глущенко Н.В. - залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Київської міської митниці ДФС Глущенко Н.В. - залишити без задоволення.

Постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 28 лютого 2020 року щодо громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Рудніченко