КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/1003/2020 Головуючий в 1-й інстанції: Зубець Ю.Г.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач: Жук О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Жук О.В.,

розглянувши 01 червня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 09 січня 2020 року про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

09 січня 2020 року постановою судді Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення /далі - КУпАП/, провадження закрито у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Згідно з постановою 01.10.2019, о 22 год. 05 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем «Hyunday» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Нижній Вал, 35 в м. Києві з ознаками наркотичного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, відмовився у присутності двох свідків, порушивши п. 2.5 Правил дорожнього руху України /далі - ПДР України/ та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказану постанову та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Своє прохання ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції є немотивованим та необґрунтованим, та таким, що не відповідає дійсним обставинам справи. Крім того, мало місце порушення права ОСОБА_1 бути присутнім в судовому засіданні та надати пояснення з приводу обставин події, оскільки його не було належним чином повідомлено про день та час судового розгляду. Захисника ОСОБА_2 також не було повідомлено про призначене судове засідання.

Так, апелянт вказує, що не відмовлявся проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів на місці зупинки його транспортного засобу. Натомість поліцейські запропонували пройти огляд лише у лікаря-нарколога, на що у нього не було часу. Такі дії поліцейських вважає неправомірними, такими що суперечать ст. 266 КУпАП.

Також апелянт вказує, що суперечностям між часом складання протоколу про адміністративне правопорушення та даними відеозапису не було надано відповідної правової оцінки. Крім того, апелянт вважає, що дані відеозапису є неналежним доказом, оскільки не містять даних про вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Натомість судом не було надано належної правової оцінки діям поліцейських та зазначено обставини події, які не відповідають дійсності.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , вивчивши докази, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Під час апеляційного розгляду захисник Дзюба В.С. подав клопотання про розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 у його відсутність та у відсутність апелянта.

Відповідно до ст. ст. 245, 280, 283 КУпАП в справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно й об`єктивно в їх сукупності. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган /посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Розглянувши справу, посадова особа виносить постанову, яка повинна містити найменування органу /посадової особи/, який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення; порядок та строк його оскарження.

Як убачається з матеріалів справи, зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані. Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доведена зібраними у справі доказами, а саме даними протоколу про адміністративне правопорушення, поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , відеозапису з боді-камери.

За правилами п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, в тому числі, за відмову особою, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вбачається, що 01.10.2019, о 22 год. 05 хв. він керував автомобілем «Hyunday» д.н.з. НОМЕР_1 по Нижній Вал, 35 в м. Києві з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме зіниці очей не реагують на світло, блідість шкіри обличчя, сповільненість. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, відмовився у присутності двох свідків, порушивши п. 2.5 ПДР України / а.с. 1/.

До протоколу додані письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які були запрошені працівниками поліції та засвідчили факт відмови ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння /а.с. 2/.

Дані відеозапису також підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. На пропозицію поліцейського пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, останній пояснив свою відмову відсутністю у цьому потреби. При цьому незначна суперечність між часом вчинення правопорушення, зазначеного в протоколі та часом відеозапису не є підставою для визнання доказу недопустимим.

Порядок направлення осіб для походження огляду на стан сп`яніння, регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 / далі - Інструкція/.

Відповідно до п. 12 Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Як вбачається з матеріалів справи поліцейськими у ОСОБА_1 було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, які вказані у протоколі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим, ними направлено останнього до відповідного медичного закладу для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Тобто поліцейські діяли згідно встановленого законом порядку, а відмова ОСОБА_1 від проходження такого огляду є порушенням п. 2.5 ПДР України. Тому судом обґрунтовано визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 також не заперечував, що відмовився їхати до лікаря-нарколога для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, обґрунтовуючи це зайнятістю.

За таких обставин вважаю, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а тому підстав для її задоволення не вбачаю.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 09 січня 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.В.Жук