Єдиний унікальний номер 233/1758/20
Номер провадження 33/804/278/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2020 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі судді Шигірта Ф.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Рябцевої Ю.С.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Ружицького В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника на постанову Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 05 травня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Костянтинівка Донецької області, РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, який не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови, 30.03.2020 року о 09-40 год. біля будинку №147 по пр-т. Ломоносова в м. Костянтинівка Донецької області водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 21104 СПГ», н/з НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук, почервоніння очей. Водію було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатору «Alkotest 6810» у присутності двох свідків, на що водій відмовився. Також було запропоновано проїхати до медичного закладу з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, на що ОСОБА_1 також категорично відмовився у присутності двох свідків. Від керування усунений. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

З постановою не погодився захисник та подав апеляційну скаргу. Зазначає, що постанова є незаконною та необґрунтованою. Звертає увагу, що суд першої інстанції не дав належної оцінки відеодоказам, відповідно яких ОСОБА_1 одразу після зупинки транспортного засобу погодився на проходження огляду на місці за допомогою приладу «алкотестер». Проте цього приладу у працівників поліції не було.

Крім того, на відеозаписі зафіксовано, що працівники поліції встановили у ОСОБА_1 ознаку сп`яніння - «вихлоп», проте таких ознак діючим законодавством не передбачено.

Крім того, працівниками поліції порушено вимоги щодо безперервності відеозапису на нагрудну камеру. Після того, як ОСОБА_1 погоджується на огляд на місці зупинки, запис переривається і продовжується вже об 11.19. На цьому відеозаписі будь-якого огляду не зафіксовано, а лише вбачається відмова водія від проходження огляду. Що відбувалось з моменту зупинки о 9.40 до 11.19 не зрозуміло.

Також суд не дав належної оцінки висновку лікарів, який було зроблено одразу після складання протоколу. Згідно висновку ОСОБА_1 не перебував у стані будь-якого сп`яніння.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Апеляційному суду ОСОБА_1 пояснив, що як перед керуванням автомобілем, так і за день перед цим він алкоголю не вживав. Через наявність хвороби печінки вживає його вкрай рідко. На місці зупинки пояснив працівникам поліції що тверезий. На їх пропозицію продути алкотестер погодився. Після цього вони вимкнули камери і сказали йому їхати за посвідченням водія, яке він забув вдома. Коли він привіз посвідчення вони переконали, що йому краще відмовитись від продуття приладу алкотестер та проходження медичного огляду. Враховуючи що працівники поліції його затримали його на великий проміжок часу, алкотестер в них не було, а поїздка до лікарні могла зайняти ще багато часу, він погодився заявити про відмову від оглядів.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти вмотивоване законне рішення.

Разом з цим, суд першої інстанції не приділив належної уваги матеріалам справи про адміністративні правопорушення.

Відповідно до оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, яке полягає у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння. Підставою для проведення огляду стало те, що він керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук, почервоніння очей. Між тим, ці висновки суду не підтверджуються наявними у справі доказами.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, подія правопорушення мала місце 30 березня 2020 року о 9.40, а протокол складено 30 березня 2020 року о 10.10.

Проте ці обставини спростовуються як поясненнями ОСОБА_1 , так і відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, згідно яких, відмова зафіксована об 11.20 годині.

При цьому, з першого відеозапису вбачається, що у водія з собою не було посвідчення, про що він повідомляє працівників поліції. Проте, в протоколі зазначено, що особу водія встановлено на підставі посвідчення водія НОМЕР_3 від 24.04.2001р.

Такі обставини також підтверджують пояснення водія ОСОБА_1 .

Крім того, з першого відеозапису вбачається, що водій ОСОБА_1 пояснює, що не вживав спиртні напої та на пропозицію працівників поліції погоджується пройти огляд на стан сп?яніння за допомогою газоаналізатора на місці зупинки (9 хвилина 47 секунда запису). Після цього відеозапис переривається.

Другий відеозапис починається відмовою водія від проходження оглядів на стан сп?яніння у присутності свідків.

Підтверджуються пояснення ОСОБА_1 і висновком Наркологічного диспансеру (а.с.14) згідно якого 30 березня 2020 року о 12.50 у ОСОБА_1 ознак сп`яніння не виявлено.

Не зважаючи на такі обставини, суд першої інстанції не з`ясував, чому після надання згоди водієм не було проведено його огляд на місці зупинки, та залишив поза увагою вимоги діючого законодавства щодо проходження огляду водіїв на стан сп`яніння.

Так, підстави, умови та порядок проведення огляду на стан наркотичного алкогольного сп`яніння визначені ст. 266 КУпАП, п.2.5 ПДР України та Інструкцією про прядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735. За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Цей огляд проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення такого огляду в інших закладах забороняється.

Огляд в закладах охорони здоров`я здійснюється не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Враховуючи наведені норми права та обставини справи, працівники поліції, в порушення вимог ст. 266 КУпАП та п.9 Розділу ІІ Інструкції не провели огляд водія з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків.

Також, апеляційний суд звертає увагу на те, що вищезазначені відеозаписи є фрагментарними і не містять логічності та послідовності у діях водія ОСОБА_1 . Вказані обставини в їх сукупності вказують на те, що фактично працівники поліції спровокували ОСОБА_1 відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння, що суперечило його волевиявленню на місці зупинки транспортного засобу.

Відповідно до сталої практики Європейського суду із прав людини, висловленої у чисельних рішення Суду (« Енгель та інші про ти Нідерландів», «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Швидка проти України» та інші) провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП повинне проводитись за процедурою, передбаченою для кримінальних правопорушень. Європейський суд із прав людини виключає можливість притягнення особи до відповідальності за вчинення правопорушення, на яке особу підбурили працівники поліції. Так, у рішеннях ЄСПЛ, ухвалених у справах «Тейшейро де Кастро проти Португалії», «Раманаускас проти Литви», «Баннікова проти Російської Федерації» та інших Судом зазначено те, що підбурювання до вчинення правопорушення буде мати місце, коли працівники поліції з метою встановлення правопорушення, тобто зібрання доказів та подальшого притягнення особи до відповідальності впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення правопорушення, яке в іншому випадку не було би вчинене (зокрема п.55 рішення у справі «Раманаускас проти Литви»). Притягнення особи до відповідальності за правопорушення, вчинене внаслідок підбурювання із сторони поліцейських буде свідчити про порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Оскільки у ході розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено, що дії кваліфіковані як правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, були вчинені ОСОБА_1 внаслідок підбурювання із сторони поліцейських, а докази у справі містять істотні суперечності, він не може бути притягнутий до відповідальності за такі дії.

За наведених вище обставин постанова судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 05 травня 2020 року щодо ОСОБА_1 підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника задовольнити.

Постанову судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 05 травня 2020 року щодо ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: