Справа № 761/7191/20
Провадження № 3/761/2648/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2020 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Циктіч В.М., за участі секретаря судового засідання Філь В.В., прокурора Сеник В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши справу щодо

гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Львова, українки, громадянки України, доцента кафедри філософських та спеціальних наук Київського національного торговельно-економічного університету, яка зареєстрована та фактично мешкає за адресою - АДРЕСА_1 ,

про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

у с т а н о в и в :

Гр. ОСОБА_2 , обіймаючи посаду провідного спеціаліста відділу тарифного регулювання Департаменту економічного аналізу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації, тобто у силу п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон) є суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, на порушення ч.1 ст. 45 та абз. 3 п. 2 Розділу ХІІІ Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно подала щорічні декларації про майновий стан за 2017 та 2018 роки.

На обґрунтування висунутого обвинувачення зазначено, що наказом в.о. Голови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації, від 26.07.20163 № 195-к ОСОБА_2 переведена на посаду провідного спеціаліста відділу тарифного регулювання Департаменту економічного аналізу.

У силу ч.1 ст. 45 Закону та пункту 1 Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 №2 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» на ОСОБА_2 покладений обов`язок щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік.

Таким чином, на ОСОБА_2 покладався обов`язок подати щорічну декларацію за 2017 рік до 01.04.2018 та за 2018 рік до 01.04.2019

Водночас, перевіркою встановлено, що ОСОБА_2 подала щорічну декларацію про майно, доходи та витрати за 2017 рік лише 11.05.2018, та за 2018 рік - 01.04.2019, тобто з порушення встановленого Законом строку, тобто вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Прокурор у судовому засіданні зазначила, що у діях ОСОБА_2 вбачається склад вказаних адміністративних правопорушень, однак провадження у справі за фактом несвоєчасного подання щорічної декларації за 2017 рік просила закрити у зв`язку зі спливом строків притягнення особи до адміністративної відповідальності, та обмежитись усним зауваженням у частині несвоєчасного подання ОСОБА_2 декларації за 2018 рік через малозначність вчиненого проступку.

Гр. ОСОБА_2 свою вину у скоєнні інкримінованих правопорушень визнала, зазначивши, що умислу порушувати покладений на неї обов`язок не мала, строк подання щорічних декларацій порушила через перебування у цей час у відпустці по догляду за дитиною до трьох років.

Суддя, заслухавши думку прокурора, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи - протоколи про адміністративні корупційні правопорушенні від 02.03.2020 № 85 та № 86 та долучені до них матеріали, дійшов висновку про таке.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 1726 КУпАП утворює несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до Закону суб`єктами вказаного адміністративного проступку є державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування.

Отже, у силу ст. 45 Закону ОСОБА_2 , будучи державним службовцем, мала до 01 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Водночас, декларацію за 2017 рік ОСОБА_2 подала 11.05.2018, а за 2018 рік - 01.04.2019, тобто поза межами вказаного вище строку без наявності поважних причин пропуску.

Інкриміновані ОСОБА_2 правопорушення за ч.1 ст. 1726 КУпАП не є триваючими, тобто подія адміністративного правопорушення у цьому випадку є разовою і строк для накладення адміністративного стягнення має обраховуватись з дня його виявлення, як це передбачено ч.3 ст.38 КУпАП.

У той же час, відповідно до ч. 3 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладене упродовж 6 місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

З матеріалів справи вбачається, що повідомлення уповноваженої особи Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації, про факт несвоєчасного подання ОСОБА_2 щорічних декларацій за 2017 та 2018 роки спрямовані до НАЗК 16.04.2019 та отримані вказаним органом 23.05.2019.

Водночас, матеріали до суду надійшли 04.03.2020, тобто після спливу десяти місяців з дня отримання НАЗК інформації про факт порушення ОСОБА_2 строку подання щорічних декларацій за 2017 та 2018 роки, що свідчить про сплив на день розгляду справи строку накладення на особу адміністративного стягнення, встановленого ст. 38 КУпАП.

Пунктом 7 статті 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи закінчився строк, передбачений ст. 38 КУпАП.

Так, згідно з вимогами ст. 247 КУпАП, у разі закриття провадження з викладеної вище підстави, суд не встановлює наявність вини особи у вчиненні адміністративного проступку.

Поєднання закриття провадження у справі з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями і їх прийняття в одному судовому рішенні свідчить про порушення права особи на справедливий суд.

Наведене кореспондується з вимогами ст. 284 КУпАП, яка передбачає, що рішенням, яке доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є встановлення вини особи.

Таким чином, у разі спливу строку накладення адміністративного стягнення, суддя зобов`язаний припинити будь-які дії, спрямовані на притягнення особи до адміністративної відповідальності, незалежно від будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню саме під час розгляду справи, у тому числі й вини особи.

Отже, на момент розгляду справи тримісячний строк накладення адміністративного стягнення на особу, який відраховується з моменту виявлення проступку, закінчився.

У силу ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи закінчився строк, передбачений ст.38

КУпАП.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст. 38, 247, 284 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі відносно ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 1726 КУпАП, закрити у зв`язку з закінченням строку адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником упродовж десяти днів з дня її винесення через Шевченківський районний суд м. Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Суддя В.М. Циктіч