КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/3603/2020 Постанова винесена суддею Ясельським А.М.
Категорія: ст. 44-3 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю захисника Іщука Є.М., розглянувши апеляційну скаргу захисника Іщука Є.М. на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 31 липня 2020 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Київської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 31 липня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Згідно з постановою суду, 06 липня 2020 року о 08 год. 50 хв. на 19 км а/д Київ-Чоп (М-06) ОСОБА_1 здійснював регулярні перевезення пасажирів за маршрутом Бишів-Київ на транспортному засобі «Мерседес», державний номерний знак НОМЕР_1 , у кількості 20 осіб, проте відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, кількість місць для сидіння (з місцем водія) становить 19 осіб.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявнийсклад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Іщук Є.М.просить скасувати постанову суду, визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, та звільнити його від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, а провадження у справі закрити.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що дійсно ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП, однак всі пасажири були в масках, будь-яких тяжких наслідків не настало, і це правопорушення було скоєно внаслідок чисто людського ставлення до матері з дитиною, яка 06.07.2020 року зайшла до маршрутного таксі, водієм якого був ОСОБА_1 , і попросила підвезти їх пару зупинок. При цьому ОСОБА_1 зазначив, що не має права їх перевозити, оскільки дитина була 20-м пасажиром, однак жінка почала просити, оскільки вона запізнювалася, на що ОСОБА_1 погодився і дитина зайняла місце біля водія.

Крім того, у судовому засіданні ОСОБА_1 вину свою у вчиненому визнав, щиро розкаявся, зазначивши, що зробив для себе відповідні висновки і в подальшому зобов`язався не допускати даних правопорушень, а також зазначив, що має невисокий дохід і оплата такого великого штрафу, який передбачає санкція статті 44-3 КУпАП, просто поставить його та його родину в край скрутне матеріальне становище, однак суд першої інстанції не взяв жодних доводів до уваги та застосував до ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень.

Разом з тим, відповідно до ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення захисника Іщука Є.М. на підтримку доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані.

Диспозицією ст. 44-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Ця норма є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічні, санітарно-протиепідемічні правила і норми, тощо та є обов`язковими для виконання.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби.

Згідно пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», зі змінами на час складання протоколу, установлено, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з 22 травня 2020 р. до 31 липня 2020 р. на території, зокрема, м. Києва, із урахуванням епідемічної ситуації в регіоні, карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Відповідно до п.п. 7 п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 року №392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», зі змінами на час складання протоколу, на період дії карантину забороняється здійснення регулярних та нерегулярних пасажирських перевезень автомобільним транспортом, зокрема пасажирських перевезень на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більше ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб.

За змістом ст. 41 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Таким чином, недотримання передбачених заборон щодо перевезення пасажирів, які встановлені постановою КМУ № 392 від 20.05.2020 року, є підставою притягнення особи до відповідальності за ст. 44-3 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, суть адміністративного правопорушення в протоколі серії ГП №108479 від 06.07.2020 року викладена уповноваженою особою з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП та виходячи зі змісту порушених ОСОБА_1 правил щодо карантину людей. При цьому в протоколі ОСОБА_1 ,у графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення», власноручно зазначив, дослівно - «перевозив 1 сидячого пасажира на ящику з аптечками та вогнегасником» (а.с. 1). Фактичні обставини правопорушення також підтверджуються відеозаписомз нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, відповідно до якого, у салоні автомобіля «Мерседес», державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , на ящику біля водія знаходилась пасажирка.

Таким чином, ОСОБА_1 повинен був дотриматися заборони щодо обмеження кількості пасажирів, встановленої п.п. 7 п. 3 постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 20.05.2020 р. № 392.

Не виконавши це, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП, яке не є малозначним, оскільки в той час, коли урядом здійснюються заходи, спрямовані на запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, ОСОБА_1 , здійснюючи пасажирські перевезення, нехтував встановленими обмеженнями.

Крім того, як вбачається з наданої захисником під час апеляційного розгляду довідки Ірпінського відділу поліції Макарівського відділення поліції ГУ НП в Київській області № 7632/109/1007/08-20 від 16.10.2020, відповідно до відомостей інформаційної підсистеми «Адмінпрактика» Інформаційного порталу Національної поліції у період з 05 липня 2019 року по теперішній час працівниками поліції було зафіксовано скоєння ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступних адміністративних правопорушень: - 12.11.2019 за ч. 1 ст. 121-2 КУпАП - накладено штраф у розмірі 170 грн.; - 28.06.2020 за ст. 121-2 КУпАП - накладено штраф у розмірі 680 грн.; - 06.07.2020 за ст. 44-3 КУпАП - рішення відсутнє.

Тобто, як вбачається з вищенаведеної довідки, ОСОБА_1 , будучи притягнутим 12.11.2019 року до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-2 КУпАП та 28.06.2020 року за ст. 121-2 КУпАП, якою встановлено відповідальність за перевезення водіями транспортних засобів, що працюють у режимі маршрутних таксі, пасажирів понад максимальну кількість, передбачену технічною характеристикою транспортного засобу або визначену в реєстраційних документах на цей транспортний засіб, а також перевезення водіями транспортних засобів, що здійснюють міжміські чи міжнародні перевезення, пасажирів, кількість яких перевищує кількість місць для сидіння, передбачену технічною характеристикою транспортного засобу або визначену в реєстраційних документах на цей транспортний засіб, належних висновків для себе не зробив, 06.07.2020 року вчинив адміністративне правопорушення за ст. 44-3 КУпАП - порушення правил щодо карантину людей, яке полягає у недотриманні таких же передбачених заборон щодо перевезення пасажирів, які встановлені постановою КМУ № 392 від 20.05.2020 року, але вже в умовах встановленого карантину.

Враховуючи наведене, висновок судді місцевого суду в постанові про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи та є законним і обґрунтованим.

Положеннями ст.ст. 23, 33 КУпАП регламентовано, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

При цьому суд, дотримавшись вимог ст.ст. 33, 34 КУпАП, наклав на ОСОБА_1 стягнення в межах санкції ст. 44-3 КУпАП, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

Згідно зі ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого правопорушення орган, посадова особа, уповноважені вирішувати справу, можуть звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Тобто застосування вимог ст. 22 КУпАП до особи є правом, а не обов`язком суду.

Але, з огляду на вищевикладене, підстав вважати вчинене ОСОБА_1 правопорушення малозначним, про що порушує питання захисник в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції не вбачає.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, тому підстави для її скасування - відсутні, а відтак апеляційна скарга захисника Іщука Є.М. задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника Іщука Є.М. залишити без задоволення, а постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 31 липня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Горб І.М.