г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/1421/20
Номер провадження 3/213/501/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2020 року м. Кривий Ріг

Суддя Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Попов В.В., розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли з Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №138557 від 30.03.2020 року (далі - Адміністративний протокол), водій ОСОБА_1 30.03.2020 року о 02 годині 16 хвилин в м. Кривий Ріг по вул. Каткова керував транспортним засобом «BMW 320 Д» днз НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці). Огляд на стан алкогольного сп`яніння відмовився у присутності двох свідків, у встановленому законом порядку. Нагрудні відеореєстратори АЕ 00059, АЕ 00132, АЕ 00209, у КЗ «КПНД» ДОР», пройшов огляд за допомогою приладу «Drager Alkotest 6820», за результатами якого вміст алкоголю у видихаємому повітрі складає 1,67 проміле, з результатами не згоден, чим порушив вимоги п.п. 2.5, 2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність згідно ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не підтвердив обставини, викладені в протоколі, свою вину не визнав та пояснив, що після зупинки транспортного засобу поліцейський в порушення закону не повідомив причину зупинки та зразу почав вимагати надати документи для перевірки, потім без виявлення у нього ознак сп`яніння почав вимагати пройти медичний огляд на стан сп`яніння, що також є порушенням закону. Крім того, протокол про адміністративне правопорушення складено 30.03.2020 року в 20 год.56 хвилин, при цьому час складання протоколу містить виправлення в числі «6». Далі, згідно даних драгера є запис, що перевірка відбулася о 2 год. 55 хв., а згідно запису відео регістратора тільки о 2 годині 58.36 хв. йому пропонують пройти тест, а о 2 годині 59.43 хв. поліцейський говорить , що йде аналіз і о З годині 1.63 хв. повідомлено що водій є в нетверезому стані. Таким чином, хто дихав о 2 годині 55 хв. у драгер згідно квитанції - не зрозуміло, таким чином дані протирічать одне одному. Крім того, йому не були роз`яснені його законні права. Вважає, що за таких обставин, досліджені фактичні дані не можуть розцінюватися судом як належні докази вини водія, оскільки сам протокол та долучені до нього письмові матеріали складені з порушенням вимог законодавства. Допущено численні порушення при складанні протоколу, зазначені відомості не підтверджуються показами свідків, а тому зазначення їх у протоколі є сумнівними. Крім того, в матеріалах справи відсутні відомості про сертифікацію драгера та печатного принтера. Таким чином вважає, що є факт недотримання норм закону інспекторами поліції щодо проходження огляду водія на стан алкогольного сп`яніння в установах охорони здоров`я чи з використанням спеціальних технічних засобів.

В судовому засіданні адвокат Ярошевська С.В. повністю підтримала позицію ОСОБА_1 , просила закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, звернувши увагу суду на чисельні порушення поліцейським закону - зупинення транспортного засобу без законної підстави, також, за відсутності підстав поліцейський почав вимагати ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, не повідомивши йому, які ознаки сп`яніння у нього були виявлені. Крім того, ОСОБА_1 не роз`яснювались його права, визначені законом. Також, не співпадає час продувки Драгера на відеозаписі та в документі щодо результатів огляду, таким чином цей документ не може стосуватись особи ОСОБА_1 і не може бути визнаний судом належним та допустимим доказом.

За судовим викликом працівники поліції, які складали матеріали даної справи, не з`явились, про причину неявки суд не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надали, письмових пояснень, тощо суду не надали.

Заслухавши Цесько ОСОБА_2 ., його адвоката, дослідивши матеріали адміністративної справи, давши їм належну та всебічну оцінку у сукупності, приходжу до висновку, що провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за наступними підставами.

Законодавство, яким керувався суддя.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

У КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі керування особою транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Встановлені обставини.

Так, суддею було встановлено, що 30.03.2020 року відносно водія ОСОБА_1 було складено вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення за порушення пунктів 2.5 та 2.9а ПДР України, в якому зазначено, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознакамиалкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків. Крім того, зазначено, що ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Drager Alkotest 6820», за результатами якого вміст алкоголю у видихаємому повітрі складає 1,67 проміле, з результатами не згоден.

Згідно позиції ОСОБА_1 , повідомлену в ході розгляду справи, він був зупинений поліцейським безпідставно, також безпідставно поліцейський почав вимагати від нього пройти огляд на стан сп`яніння, далі не роз`яснив йому прав, встановлених законом, документальні докази щодо проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер, які додані до матеріалів справи не стосуються його особи, оскільки за часом не відповідають дійсним подіям, які фіксувались на відео.

Перевіряючи наявність обставин, які викладені у вказаному адміністративному протоколі, а також доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника тими доказами, які додані до матеріалів справи приходжу до висновку, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини не підтверджуються доказами, при цьому позиція захисту дійсно ґрунтується на фактичних обставинах, які цими доказами підтверджені.

Так, в якості доказу до матеріалів справи доданий відеозапис зроблений поліцейським за допомогою боді-камери , який міститься на ДВД диску на 9 відеофайлах.

Детально проаналізувавши вказаний відеозапис суддею встановлені чисельні порушення з боку поліцейського вимог чинного законодавства з моменту після зупинки транспортного засобу і далі.

Так, зазначений відеозапис посвідчує, що 30.03.2020 року патрульною поліцією о 02 годині 16 хвилин був зупинений транспортний засіб «BMW 320 Д» днз НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 . Після зупинки транспортного засобу поліцейський о 02 год. 17 хвилин підходить до нього з боку водійського сидіння, представляється водію та зразу запитує, чи не місцевий він і куди їде, далі став уточнять куди саме, на що водій повідомив вже повну адресу свого проживання, після чого поліцейський зразу запросив у водія водійські документи. Під час їх перевірки поліцейський вказує, що перевірить документи та відпустить їх додому. Після цього поліцейський запитує водія, чи працює у нього "аварійка" і далі запитує, чи готовий водій пройти за допомогою Драгер алкотест (див. відеофайл з самого початку).

Оцінюючи дії поліцейського в межах встановлених законом вимог суддя не може погодитись з такою поведінкою поліцейського і знаходить, що поліцейський діяв не в межах і не у спосіб встановлених норм закону.

Так, у статті 35 Закону України "Про національну поліцію" міститься вичерпний перелік підстав, за якими поліцейський може зупиняти транспортні засоби:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

В другій частині цієї статті зазначається, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

При цьому, як видно з відеозапису, поліцейський повністю проігнорував вимоги статті 35 Закону України "Про національну поліцію", здійснив безпідставну зупинку транспортного засобу та не поінформував водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, почавши зразу вимагати від водія дати конкретну відповідь про те, куди він їде, після чого вимагати документи на перевірку та вимагати пройти медичний огляд на стан сп`яніння що є не припустимим, оскільки грубо порушує встановлений законом порядок, який є обов`язковим для виконання.

Крім того, відповідно до статті 3 Закону України "Про національну поліцію", у своїй діяльності поліція керується Конституцією України,міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про національну поліцію", поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч.ч. 1-3 статті 7 Закону України "Про національну поліцію", під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації. Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції. Здійснення заходів, що обмежують права та свободи людини, має бути негайно припинене, якщо мета застосування таких заходів досягнута або немає необхідності подальшого їх застосування.

Відповідно до пункту 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пункт 3 розділу І зазначеної Інструкції визначає, що ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно пункту 6 розділу І зазначеної Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби).

Згідно пункту 7 розділу І зазначеної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення

Виходячи зі змісту вищевказаних вимог Інструкції, поліцейський самостійно на місці зупинки транспортного засобу встановлює у водія транспортного засобу наявність чи відсутність ознак стану сп`яніння - алкогольного, наркотичного чи іншого, у разі їх встановлення водію повідомляється які саме ознаки і якого саме сп`яніння були у нього встановлені і далі, на підставі цих ознак поліцейський пропонує водію пройти медичний огляд на підтвердження чи спростування стану алкогольного чи наркотичного сп`яніння на місці зупинки або у закладі охорони здоров`я (залежно від встановлених ознак) відповідно до встановленого законом порядку.

При цьому, суддею, з вищевказаного відеозапису з боді-камери поліцейського встановлено, що поліцейський, в порушення вказаних вище норм закону, не встановлюючи у водія ознаки алкогольного сп`яніння та не повідомляючи їх водію висуває водію вимогу про проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою алкотесту Драгер, що є не припустимим. Таким чином, суддею не встановлені докази на підтвердження виявлення у водія ОСОБА_1 вказаних у адміністративному протоколі ознак алкогольного сп`яніння, натомість встановлене не виконання поліцейським тих обов`язків, які покладені та вимагаються від нього законом.

Крім того, з відеозапису суддею встановлено, що поліцейським були порушені стаття 256 КУпАП та пункт 11 Розділу ІІ "Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції", а саме під час складання протоколу про адміністративне правопорушення поліцейський не роз`яснив ОСОБА_1 його права та обов`язки, передбачені статтею 63 Конституції України та статті 268 КУпАП.

Крім того, згідно відеозапису (див. відеофайл ) з бодікамери DSJX300059_AE0059 водій ОСОБА_1 на вимогу поліцейського починає продувати прилад Драгер 30.03.2020 рівно о 02:59:45, і рівно в 03:00:12 прилад Драгер подає звуковий сигнал про завершення аналізу, проте до матеріалів справи долучений документальний висновок проведення тесту за допомогою алкотесту Драгер (а.с. 4), який свідчить про те, що тестування відбулось 30.03.2020 о 02 год. 55 хв. При цьому Направлення на огляд водія ОСОБА_1 до КЗ "КПНД" ДОР" (а.с. 5), яке складається у разі не згоди водія з результатами огляду на місці, в даному випадку за допомогою приладу Драгер, виписано 30.03.2020 року о 2 годині 45 хвилин, тобто за 15 хвилин до проведення огляду на місці.

Встановлені за допомогою відеозапису з бодікамери поліцейського фактичні обставини не тільки не узгоджуються з документами, які надані до матеріалів справи як докази вини водія ОСОБА_1 , але й виключають один одного, отже роблять неможливим визнання належними та допустимими доказами вищевказані документи - висновок про результати тесту за допомогою приладу Драгер, про те, що огляд ОСОБА_1 показав результат 1, 67 % та Направлення на огляд водія ОСОБА_1 до КЗ "КПНД" ДОР".

Виходячи з вищевикладеного суддя знаходить, що описані вище дії поліцейського не узгоджуються з приписами Конституції України, Закону України "Про національну поліцію", "Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", "Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції", суттєво порушують встановлений законом порядок і не можуть бути підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення пункту 2.5 ПДР України. Крім того, в матеріалах справи відсутні допустимі та належні докази на підтвердження того, що водій ОСОБА_1 відмовився пройти медичний огляд на стан сп`яніння в КЗ "КПНД" ДОР", а також відсутні належні та допустимі докази того, що водій ОСОБА_1 знаходиться в стані алкогольного сп`яніння за результатами приладу Драгер.

Слід також зазначити, що є не зрозумілою позиція поліцейського, який в протоколі про адміністративне правопорушення зазначає, що водій порушив два пункти Правил дорожнього руху - спочатку порушив п. 2.5 ПДР України - відмовився на проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі КЗ "КПНД", після чого порушив п. 2.9а ПДР України - пройшов огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою приладу Драгер, яким встановлено стан його алкогольного сп`яніння, оскільки вищенаведеним законодавством визначена зовсім інша послідовність огляду водія, що також вказує на додаткове порушення з боку поліцейського. Між іншим, вказаний вище відеозапис і в цій частині не не підтверджує обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки зразу ж після зупинки транспортного засобу та перевірки документів водія поліцейський в першу чергу пред`явив йому вимогу про проходження огляду за допомогою приладу Драгер.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди зобов`язані застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права. У свою чергу ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18.01.1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства". Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

З урахуванням вищенаведеного, спираючись на норми чинного законодавства та практику Європейського суду з прав людини суд знаходить, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є не доведеною, тому підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності немає за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю при відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1 ст.247, ст.ст. 245, 251, 266, 268, 280, 283, 284, 285 КУпАП України, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя В.В.Попов.