Справа № 643/5177/20
Провадження № 3/643/1562/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2020 року м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Крівцов Д.А., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Московського ВП ГУНП в Харківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До Московського районного суду м. Харкова надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 468131 від 20.03.2020 року, відповідно до якого ОСОБА_1 20.03.2020 року о 17 год. 40 хв. в ательє з ремонту одягу по пр-ту Ювілейному, 47/19 в м. Харкові, здійснювала діяльність з прийому та видачі заказів з ремонту одягу, чим порушила постанову Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 року.

21.04.2020 до суду надійшло письмове клопотання ОСОБА_1 , в якому вона просила закрити справу про адміністративне правопорушення відносно неї за ст. 44-3 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування зазначено, що вона не є суб`єктом підприємницької діяльності. 20.03.2020 вона робила прибирання у приміщенні « ІНФОРМАЦІЯ_2 одягу» за адресою: АДРЕСА_3 на прохання її подруги ОСОБА_2 , яка є власницею приміщення. У приміщенні знаходилась одна, для прибирання на сходах та приймальній кімнаті потрібно було відчинити вхідні двері. У цей час, приблизно о 17-00 годині, до приміщення зайшли поліцейські, звинуватили її в тому, що вона веде діяльність, пов`язану з ремонтом одягу, чим порушила карантин та склали відносне неї протокол про адміністративне правопорушення.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину також не визнала. Пояснила, що не є суб`єктом підприємницької діяльності та не працює адміністратором ательє з ремонту одягу. Також пояснила, що подруга попросила її прибрати у приміщенні. Письмові пояснення, надані працівникам поліції, заперечувала, зазначивши, що вказані пояснення написав працівник поліції, а вона їх підписала, тому що розгубилась та вважала, що розписується в отриманні протоколу.

Працівник поліції ОСОБА_3 , який склав протокол про адміністративне правопорушення та рапорт, викликався в судове засідання для надання пояснень, проте до суду не з`явився, причини неявки не повідомив.

Крім пояснень ОСОБА_1 , судом досліджено протокол про адміністративне правопорушення, письмові пояснення ОСОБА_1 , рапорт співробітника поліції Ткаченка С.І.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Також суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені зокрема в рішенні від 09.09.2011 року у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 року у справі «Надточій проти України», який неодноразово зазначав, що до провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема згідно яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Зміст стандарту доведення поза розумним сумнівом надано, зокрема, в постанові Верховного Суду від 04.07.2018 року по справі № 688/788/15-к, згідно якої вказаний стандарт означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 року зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Аналогічні положення фактично висловлені Європейським судом з прав людини в остаточному рішенні від 06.06.2018 року у справі «Михайлова проти України», який зазначав, що в ситуації, коли суд за відсутності прокурора та особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, вимушений взяти на себе функцію пред`явлення та, що є більш важливим, нести тягар підтримки обвинувачення під час усного розгляду справи, можуть виникнути сумніви в наявності достатніх гарантій, здатних усунути обґрунтовані сумніви щодо негативного впливу такого процесу на безсторонність суду.

Відповідно до п.п. 3 п. 2 Постанови КМУ № 211 від 11.03.2020 року в редакції, яка діяла станом на час виникнення спірних правовідносин, у зв`язку із встановленням на всій території України карантину, забороняється робота суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, крім торговельної діяльності із застосуванням адресної доставки за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту.

Статтею 56 Господарського Кодексу України визначено поняття суб`єктів господарювання.

Суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську (підприємницьку) діяльність з метою отримання прибутку, а саме, господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; та громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Відповідно до ст. 44-3 КУпАП порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналізу даних норм права свідчить, що відповідальність за порушення заборони щодо роботи суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, повинна покладатися на посадову особу суб`єкта господарювання.

З доказів, наданих суду, а саме пояснень ОСОБА_1 , протоколу про адміністративне правопорушення, рапорту співробітника поліції, вбачається, що ОСОБА_1 не є суб`єктом господарювання. Так, будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання, матеріали справи не містять.

Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення, а також рапорті працівника поліції, не зазначено про наявність будь-яких інших осіб, зокрема відвідувачів ательє, які можуть підтвердити факт прийому та видачі заказів ОСОБА_1 та факт прийому нею будь-яких відвідувачів. Отже, показання ОСОБА_1 відносно того, що вона будь-якого прийому відвідувачів не проводила, матеріалами справи не спростовуються.

Як вбачається з постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 02.03.2017 року, залишеної без змін постановою Верховного Суду від 05.08.2019 року (справа № 712/12830/16-а), показання працівника поліції, надані в якості свідка, повинні оцінюватись критично, якщо останній є зацікавленою особою.

Враховуючи наведене вище та розглядаючи справу на засадах рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, які є конституційними засадами судочинства, суд приходить до висновку, що особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, не доведено поза розумним сумнівом наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

У відповідності до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене вище, суд закриває провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу даного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 44-3, п. 1 ч. 1 ст. 247, 248-249, 279, 283-284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя Д.А. Крівцов