ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2020 Справа №607/6741/20

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сташків Надія Михайлівна, розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , не працює, неодружена,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

за участю:

-особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

-захисника Вереса М.Я.,

В С Т А Н О В И Л А:

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №268456 від 21 квітня 2020 року, 21 квітня 2020 року о 23 год. 25 хв. по вул. Київській, 8 у м. Тернополі водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки «Honda CR-V», державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння обличчя). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки із допомогою газоаналізатора «Драгер Алкотест» 6810 ARBF-0422, повірка дійсна до 18 червня 2020 року та огляду в медичному закладі категорично відмовилась. У протоколі зазначено, що до нього додаються пояснення свідків, відео ВО-00015.

У судовому засіданні ОСОБА_1 , пояснивши, що повністю розуміє зміст роз`яснених їй прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, винною себе у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнала. Пояснила, що 21 квітня 2020 року о 23 год. 25 хв. дійсно керувала транспортним засобом та її зупинили працівники поліції, але проходити огляд їй не пропонували, вона була в масці, тому викладені в протоколі обставини про почервоніння обличчя не відповідають дійсності. Від огляду вона не відмовлялась.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Верес М.Я. пояснив, що твердження ОСОБА_1 про те, що викладені у протоколі обставини не підтверджуються відеозаписом, а пояснення свідків за таких обставин не доводять вини ОСОБА_1 .

Для вирішення питання про те, чи було вчинено дане правопорушення, та чи винна ОСОБА_1 у його вчиненні, судом досліджено зібрані у справі докази.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №268456 від 21 квітня 2020 року зазначено, що ОСОБА_1 відмовилася від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі. Свідками правопорушення зазначено таких осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Як убачається з письмових пояснень ОСОБА_2 від 21 квітня 2020 року, 21 квітня 2020 року близько 23 год. 30 хв. він був запрошений свідком як працівники поліції проводили огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера драгер водія ОСОБА_1 , на що вона відмовилась проїхати в найближчий медичний заклад.

Ці пояснення не узгоджуються з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №268456 від 21 квітня 2020 року, оскільки з протоколу вбачається, що ОСОБА_1 не проходила на місці огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, а відмовилась від такого. А з пояснень вбачається, що ОСОБА_1 такий огляд проходила, а від проходження від огляду в медичному закладі відмовилась.

Крім цього, в цих поясненнях, свідок, розписуючись про надання своєї згоди на обробку персональних даних, вказав своє прізвище ОСОБА_4 у ОСОБА_5 , а не ОСОБА_4 иляк, як це зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення.

З пояснень іншого свідка ОСОБА_3 вбачається, що 21 квітня 2020 року близько 23 год. 30 хв. він був запрошений працівниками патрульної поліції в якості свідка як водій ОСОБА_1 , яка керувала транспортним засобом марки «Honda CR-V», державний номерний знак НОМЕР_1 на місці зупинки пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер Алкотест» 6810 ARBF-0422 (чинне до 18 червня 2020 року) відмовилась та проїхати в медичний заклад в присутності ще одного свідка категорично відмовилась.

В пояснені ОСОБА_3 не зазначено, чи відмовлялась ОСОБА_1 від огляду на місці зупинки транспортного лише в його присутності, чи в присутності двох свідків.

Судом оглянуто долучений до справи CD-диск, на якому мав би бути записаний відеофайл ВО-00015, як це зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №268456 від 21 квітня 2020 року, проте на цьому диску жодних файлів не виявлено.

Також у матеріалах справи наявна копія постанови серії ЕАК № 2421946 від 22 квітня 2020 року, згідно з якою на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 340 грн. за ч. 1 ст. 121 КУпАП, з якої вбачається, що 21 квітня 2020 року о 23 год. 25 хв. по вул. Київській, 8 у м. Тернополі водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки «Honda CR-V», державний номерний знак НОМЕР_1 , з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001р., водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно з п. п. 2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС та МОЗ за № 1452/735 від 09.11.2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до ч. ч. 2, 3, 4 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником міліції у присутності двох свідкі в.

Лише у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Такий огляд здійснюється не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Аналогічні положення щодо порядку проведення огляду водіїв транспортних засобів про визначення стану сп`яніння закріплені у п.п. 3, 6, 7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103, та п. п. 6, 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, накротичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 року.

Так, згідно з п. п. 3-7 Порядку огляд проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів ; 2) в закладі охорони здоров`я.

Відповідно до п. п. 6, 7, 8 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України за №1452/735 від 09.11.2015 року, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу, а у разі відмови водія від проходження такого огляду або незгоди з його результатами такий огляд проводить в найближчому закладі охорони здоров`я. За наявності у водія ознак алкогольного сп`яніння, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів. Огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У матеріалах справи відсутні належні докази, які б підтверджували факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного приладу та від проходження такого огляду в медичному закладі.

Так, пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_3 є суперечливими. Зокрема, з пояснень ОСОБА_6 вбачається, що він був свідком того, як ОСОБА_1 проходила огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та відмовилась їхати в медичний заклад, а з пояснень ОСОБА_3 вбачається, що він був свідком того, як ОСОБА_1 відмовилася проходити огляд на місці зупинки, а також проїхати в медичний заклад у присутності ще одного свідка відмовилась.

Суд звертає увагу на неточності анкетних даних одного із свідків, оскільки його прізвище працівниками поліції у протоколі та в поясненнях зазначено ОСОБА_7 , а самим свідком у його поясненнях Жуляк. Наведене породжує сумніви в особі свідка, якого запрошеного працівниками поліції для огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння.

Відеозапис, про який зазначено у протоколі, з якого було б можливо встановити дійсні обставини справи, з`ясувати, чи дійсно ОСОБА_1 відмовилася від огляду на стан сп`яніння на місці зупинки і в медичному закладі, та усунути ті суперечності та сумніви, які викликають пояснення вказаних свідків, на долученому до справи CD-диску відсутній.

Факт відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку ОСОБА_1 заперечує.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/ 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, у тому числі, й закріпленій у статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідна позиція Конституційного Суду України узгоджується з правовими позиціями Європейського Суду з прав людини, практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Зокрема, в рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібемон проти Франції», Європейський Суд зазначив, що презумпція невинуватості насамперед є процесуальною гарантією у кримінальних справах, але сфера застосування цього принципу значно ширша: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин. Презумпція невинуватості є одним із аспектів справедливого судового розгляду.

Практика Європейського Суду вказує на те, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За вказаних обставин судом установлено, що докази вини ОСОБА_1 не є переконливими і достатніми, не відповідають фактичним обставинам справи та не дають змоги беззаперечно встановити, що 21 квітня 2020 року о 23 год. 25 хв. водій ОСОБА_1 відмовилася від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, тобто вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З цих підстав суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 130, 247, 280, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяН. М. Сташків