КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 752/627/20Головуючий у І інстанції: Валігура Д.М.
Провадження № 33/824/1506/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2020 року суддя Київського апеляційного суду Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу захисника Коваленко Марина Семенівна в інтересах ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 19 грудня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 20 лютого 2020 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, захисник Коваленко М.С. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати, провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що судом першої інстанції залишено поза увагою допущенні працівниками патрульної поліції порушення при оформленні справи, зокрема щодо залучення свідка ОСОБА_2 , який співпрацює з поліцією по виявленню правопорушень, а тому не може бути об`єктивним та неупередженим.

Просить врахувати, що водій ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, однак внаслідок конфлікту, який спровокували працівники поліції своїми неправомірними діями, не довіряв їм і очікував на інший патруль для його доставки до медичного закладу. Проте, працівниками поліції всупереч вимогам ст.266 КУпАП не було здійсненого його огляд на стан сп`яніння в передбаченому законом порядку, у зв`язку з чим він був вимушений пройти його самостійно та отримав висновок лікаря-нарколога, який свідчить про відсутність у нього як стану сп`яніння, так і його ознак.

Крім цього, за доводами апелянта, при складанні протоколу був присутній лише один свідок, в той час як інший свідок відмовився підписувати будь-які документи, оскільки не вбачав у ОСОБА_1 ознак сп`яніння. Дані обставини підтверджуються відеозаписом з нагрудної камери поліцейського і відеозапису події, який здійснював ОСОБА_1 .

За наведених обставин вважає, що судом належним чином не досліджені всі докази, наявні в матеріалах справи, у тому числі надані стороною захисту відеозаписи події, а тому висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 ПДР не відповідають фактичним обставинам провадження.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисників Коваленко М.С. і Харченка С.В., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали відеофіксації події правопорушення, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 25.12.2019 року о 19 год. 10 хв. керував автомобілем «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Києві по проспекту Лобановського, буд. 116, з ознаками наркотичного сп`яніння: розширені зіниці очей, що не реагують на світло; поведінка, що не відповідає обстановці; неприродна блідість обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суддя не забезпечив всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставини справи про адміністративне правопорушення, а його висновки не відповідають фактичним обставинам провадження.

Відповідно до п.2.5 ПДР водій на вимогу працівника поліції зобов`язаний пройти у встановленому порядку огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Диспозицією статті 130 КУпАП встановлена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Судом апеляційної інстанції досліджено відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, яким повністю узгоджується з поясненнями ОСОБА_1 щодо обставин складання протоколу про адміністративне правопорушення та не вбачається відмови останнього від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Як вбачається із дослідженого в суді апеляційної інстанції висновку про результати медичного огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведеного лікарем-наркологом протягом 2-ох годин з моменту зупинки транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 , на час огляду ОСОБА_1 в стані сп`яніння не перебував, ознак сп`яніння у нього не виявлено (а.с.21 т.1).

Крім цього, відповідно до п.6 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735, при проведені огляду особи на стан сп`яніння та оформленні його результатів не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Суд апеляційної інстанцій вважає, що доводи апеляційної скарги захисника щодо неправомірності залучення працівниками поліцій в якості свідка громадянина ОСОБА_2 заслуговують на увагу, оскільки як вбачається з наданих апелянтом матеріалів, ОСОБА_2 можливо співпрацює з працівниками поліції по виявленню водіїв, які допускають порушення ПДР України, та публікує дану інформацію для загального доступу. За наведених обставин дана особа в якості свідка не може вважатися неупередженою.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що наявними в матеріалах справи доказами не підтверджується вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі, а саме те, що він 25.12.2019 року о 19 год. 10 хв. керував автомобілем «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Києві по проспекту Лобановського, буд. 116, з ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

Оскільки суддя не забезпечив всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, його висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху не відповідає фактичним обставинам справи, а тому є незаконним та необґрунтованим.

За наведених вище обставин постанова суду підлягає скасуванню, а провадження щодо ОСОБА_1 - закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З цих підстав апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Коваленко Марина Семенівна в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Голосіївського районного суду міста Києва від 20 лютого 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Мосьондз