Справа№ 953/4546/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" травня 2020 р. Київський районний суд м. Харкова у складі: судді - Божко В.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи: не відомо), проживає за адресом: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП, -
ОСОБА_1 , 07.03.2020 р. о 20 год. 40 хв., керувала автомобілем «Toyota» д/н НОМЕР_1 , по вул. Багалія, 10 в м. Харкові, в стані алкогольного сп`яніння, з наступними ознаками: характерний запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова. Від проходження огляду на стан сп`яніння, в установленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу газоаналізатор «Drager Alcotest» та в закладі охорони здоров`я, відмовився в присутності свідків.
07.03.2020 р. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 186333.
У судове засідання правопорушниця ОСОБА_1 неодноразово не з`являлася, про час, день та місце слухання справи повідомлений належним чином. Неявку до судового засідання правопорушниці суд розцінює, як затягування строків розгляду справи.
Представник ОСОБА_1 адвокат Святець О.М. будучи допитаним у судовому засіданні, з протоколом по адміністративну відповідальність складеним відносно ОСОБА_1 не погодився, пояснив, що причиною зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , послужило порушення нею ст. 126 КУпАП, про що працівниками поліції складена Постанова від 08.03.2020 р. Проте, адвокат стверджує, що маються розбіжності у часі між складанням Постанови за порушення ст. 126 КУпАП та складання протоколу про адміністративну відповідальність за ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 . Тобто, Постанова серія ЕАк №2213168 складена 08.03.2020 р. о 03:31 годин, а протокол серії ОБ№186333 за порушення ОСОБА_1 вимог ст. 130 КУпАП, складений 07.03.2020 р. о 21.30 годин. Тому, просив суд направити матеріали справи для доопрацювання до Управління патрульної поліції в Харківській області.
Суд, вислухавши пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Святець О.М.. пояснення інспектора Зінченка М.С., свідка ОСОБА_2 , дослідивши адміністративний матеріал, встановив наступні факти.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).
Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.
Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення згідно ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Частина 2 ст. 251 КУпАП встановлює, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху; якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.
Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
В п. 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Так, п. 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.
Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції згідно з п. 4 розділу І Інструкції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Пункт 6 розділу ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (далі за змістом - Інструкція 2) передбачає, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Поліцейським протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 186333 від 07.03.2020 р. складений саме у зв`язку з відмовою водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку.
Відмова водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та факт скоєння адміністративного правопорушення останньою підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення від 07.03.2020 р. серії ОБ№186333 відносно ОСОБА_1 , в якому остання, від підпису та від отримання копії протоколу відмовилась в присутності свідків;
- направленням на огляд водія транспортного засобу, ОСОБА_1 , до КНП ХОР «ОНД» з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 07.03.2020 р.;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням приладу газоаналізатор «Drager Alcotest 6820» , від проходження якого ОСОБА_1 відмовилась;
- письмовими поясненнями свідків, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в при сутності яких ОСОБА_5 відмовилась від проходження огляду на стан сп`яніння, на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу газоаналізатор «Drager Alcotest» та в закладі охорони здоров`я;
- диском з відеозаписом з місця події, оглянутим в судовому засіданні, з якого вбачається, як ОСОБА_1 відмовляється проходити огляд на стан сп`яніння;
З метою встановлення обставин адміністративного правопорушення, судом неодноразово викликалась сама правопорушниця ОСОБА_1 . Проте, представник правопорушниці адвокат Святець О.М., на кожному судовому засіданні посилався на величезну занятість ОСОБА_1 , повідомляв суд, що не може з нею зв`язатися, в результаті, адвокат заявив, що ОСОБА_1 має іншу адресу реєстрації.
Таке зловживання адвоката Святець О.М., своїми процесуальними правами, суд розцінює як затягування процесу розгляду справи та намагання уникнути відповідальності правопорушницею ОСОБА_1 , за скоєне нею правопорушення.
За клопотанням представника ОСОБА_1 - адвоката Святець О.М. до судового засідання викликалися свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , в присутності яких ОСОБА_1 відмовилась проходити огляд на стан сп`яніння, однак, вказані свідки до судового засідання не з`явилися без повідомлення причин.
Крім того, для об`єктивного розгляду справи, судом з Управління патрульної поліції у Харківській області булі витребувані наступні відомості: копія Постанови серія ЕАк №2213168 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ст. 126 КУпАП; диск з відеозаписом, на якому відображені події при складанні вищевказаної Постанови.
Згідно відповіді на запити суду, за підписом начальника Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції в Харківській області Альони Стріжак від 26.06.2020 р. та 27.05.2020 р., запитувана постанова направлена до Московського ВДВС м. Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що унеможливлює надання копії. Щодо відеозапису, то усі відеозаписи за 07.03.2020 р. 08.03.2020 р. було знищено 28.03.2020 р. згідно акту знищення медіафайлів №3-20.
Разом з цим, інспектор Зінченко М.С., в судовому засіданні, підтвердив обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення. Пояснив, що зупинили ОСОБА_1 за порушення нею вимог ст. 126 ч. 1 КУпАП, про що було складено Постанову про накладання адміністративного стягнення. Відразу після оформлення Постанови, був складений протокол про адміністративну відповідальність за порушення вимог ст. 130 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 в момент зупинки перебувала у стан алкогольного сп`яніння. Щодо часу вказаного в Постанові про накладення адміністративного стягнення, зазначив про можливий збій в роботі серверу під час складання Постанови про накладення адміністративного стягнення. Поліцейським власноруч заповнюється лише фабула в Постанові, час правопорушення відображає сама система. Тому, він також особисто склав лише фабулу адміністративного правопорушення в Постанові.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
Так, у п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.
Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції або свідків було необ`єктивне ставлення.
Відповідно, у суду відсутні підстави для визнання необ`єктивними доказів, якими підтверджено вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Інших об`єктивних доказів, які б спростовували наведені у протоколі про адміністративне правопорушення факти, судом встановлено не було.
Допитана у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_2 , пояснила, що вона є рідною сестрою ОСОБА_1 , особисто вона не була присутня в момент зупинки автомобілю, ОСОБА_1 зателефонувала їй, і розповіла про те, що її автомобіль зупинили працівники патрульної служби.
Посилання ОСОБА_1 та сторони захисту на те, що правопорушниця не відмовлялась від проходження огляду на стан сп`яніння, на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу газоаналізатор «Drager Alcotest» та в закладі охорони здоров`я спростовуються усіма доказами, дослідженими в їх сукупності, які є належними, допустимими, достатніми та цілком узгодженими між собою, а тому вищевикладеного висновку суду не змінюють та розцінюються судом, як намагання уникнути адміністративної відповідальності.
Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.
Згідно п. 1.3. ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, що кореспондується з п. 1.9 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, за порушення цих Правил вони несуть відповідальність згідно з законодавством
Події даного адміністративного правопорушення відбулися в результаті порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_7 .
Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких суперечностей, суд вважає вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, доведеною повністю.
При обранні виду адміністративного стягнення ОСОБА_1 суд враховує характер вчиненого правопорушення, дані про особу правопорушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Пом`якшуючих чи обтяжуючих відповідальність обставин, передбачених ст.ст. 34, 35 КУпАП, не встановлено.
Враховуючи характер вчиненого правопорушення, дані про особу порушниці, ступінь вини, обставини справи, та те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, з метою дотримання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов до висновку, що необхідним та достатнім є вид адміністративного стягнення у вигляді накладення штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.
У відповідності зі ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та в порядку ст. 40-1 КУпАП, суд стягує з правопорушниці на користь держави судовий збір.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 34, 35, 130 ч.1 КУпАП, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суд, -
ОСОБА_1 визнати винною у здійсненні правопорушення передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП і піддати адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.
Постанова може бути оскаржена до Харківського Апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з моменту її винесення.

Постанова набирає чинність після закінчення 10-ти денного строку на її оскарження, та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

СУДДЯ