Справа № 442/2615/20
Провадження №3/442/1113/2020
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 травня 2020 року року суддя Дрогобицького міськрайоного суду Львівської області Хомик А.П., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

- за ст..122-4, ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 198195 від 25 квітня 2020 року: 25.04.2020 року о 18 год. 00 хв. на 67км.+400м. автодороги Львів-Краківець, ОСОБА_1 керував транспортним засобом MAN ВС7397ІВ, причіп НОМЕР_1 НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння: не чітка хода, запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 080078 від 25 квітня 2020 року: 25.04.2020 року о 18 год. 00 хв. на 67км.+400м. автодороги Львів-Краківець, ОСОБА_1 керував транспортним засобом MAN НОМЕР_3 , причіп KRONE НОМЕР_2 та будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце ДТП, до якої був причетний та не залишався на місці ДТП, не повідомив поліцію, чим порушив вимоги п.2.10 «А».

ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.130 КпАП України не визнав, пояснивши, що 25.04.2020 року о 18 год. на автодорозі Львів-Краківець 67 км + 400 м, він дійсно керував транспортним засобом МАN, д.н.з. НОМЕР_3 , причіп KRONE НОМЕР_2 , перед початком руху не впевнився в безпечності руху та допустив зіткнення з транспортним засобом «NISSAN QASHQAI», д.н.з. НОМЕР_4 , однак він не перебував в стані алкогольного сп`яніння. О 20-35 год., працівники поліції запропонували йому пройти тест на стан алкогольного сп`яніння, однак він відмовився від проходження вказаного огляду, мотивуючи це тим, що з часу ДТП пройшло вже більше двох годин, і в них не має законних підстав для проведення такого. Щодо правопорушення передбаченого ст..122-4 КУпАП «Залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні» він також не погоджується, оскільки: згідно Правил дорожнього руху України (п.1.10) «Залишення місця дорожньо-транспортної пригоди - дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу».

Його дії не були спрямовані на приховання факту такої пригоди, також в працівників поліції не було необхідності проведення заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу, оскільки транспортний засіб залишився на місці, що вбачається із протоколів про адміністративне правопорушення, а він знаходився неподалік від місяця події, тобто він не залишав місце дорожньо-траснспортної пригоди, а відтак у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , приходжу до наступного висновку.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є керуванням транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп`яніння, так само ухилення осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Суб`єктивна сторона правопорушень, передбачених статтею 130 КУпАП, характеризується наявністю прямого умислу.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735.

Статтею 266 КУпАП визначено порядок огляду водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

З протоколу серії ОБ № 198195 від 25.04.2020 року вбачається, що в провину ОСОБА_1 ставиться порушення вимог п. 2.5 ПДР України і його дії кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З оглянутого диску із відеозаписом з нагрудної камери поліцейського вбачається, що о 20-35 год. поліцейський пропонував ОСОБА_1 пройти тест на стан алкогольного сп`яніння, а подія мала місце о 18-00 год..

Разом з тим, як зазначено вище, відповідно до положень передбачених ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Будь-яких даних щодо відсторонення ОСОБА_1 25.04.2020 року від керування транспортним засобом MAN НОМЕР_3 , причіп KRONE НОМЕР_2 матеріали справи не містять.

У відповідності до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на їх користь.

За змістом ст. ст. 9-12, 280 КУпАП, підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за нормами КУпАП є встановлення в діянні цієї особи всіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною нормою КУпАП, зокрема об`єктивної та суб`єктивної сторони правопорушення. Приймаючи до уваги, що суд здійснює оцінку вже зібраних та наявних в матеріалах справи доказів, зазначення всіх ознак складу правопорушення має бути належним здійснене в протоколі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 256 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що у справі немає належних та допустимих доказів про те, що 25.04.2020 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, тобто вина ОСОБА_1 в скоєнні правопорушення передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП є недоказаною, тобто наведене свідчить про відсутність складу зазначеного правопорушення, а тому провадження у справі за статтею 130 ч.1 КУпАП підлягає закриттю.

Щодо залишення ОСОБА_1 місця дорожньо-транспортної пригоди, то виходжу з наступного:

В диспозиції ст. 122-4 Кодексу про адміністративні правопорушення України, йдеться про залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні. Суб`єктом правопорушення є фізично осудна особа, яка досягла шістнадцятирічного віку.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, залишення місця дорожньо-транспортної пригоди - дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.

Склад адміністративного правопорушення включає в себе ознаки, які характеризують зовнішній прояв поведінки особи, його спрямованість та наслідки; ознаки, що характеризують правопорушника і його психічне ставлення до скоєного. Відповідно ознаки складу адміністративного правопорушення об`єднуються у чотири групи (елементи): об`єкт адміністративного правопорушення, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, суб`єкт адміністративного правопорушення та суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення. Всі зазначені елементи складу адміністративного правопорушення є обов`язковими. Суб`єктивна сторона - відображає психічне ставлення особи до скоєного діяння і наслідків, що наступають в результаті цього діяння. Вина особи - є необхідним елементом суб`єктивної сторони.

Виходячи із диспозиції даної статті слідує, що для кваліфікації дій правопорушника за даною статтею, необхідною умовою є наявність факту дорожньо-транспортної пригоди, усвідомлення особою, що притягується до адміністративної відповідальності причетності до неї та умисел вказаної особи на залишення дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється наявними у справі доказами.

Суд враховує те, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. А притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до вимог ч.2 ст.7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно положень ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

При цьому, відповідно до положень ст.251 КУпАП, ст.62 Конституції України є обгрунтованим вважати таким, що не може бути визнаним належним та допустимим доказом відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки такий документ містить в собі лише сумніви, припущення та домисли. Виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, адже не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 080078 від 25 квітня 2020 року: 25.04.2020 року о 18 год. 00 хв. на 67км.+400м. автодороги Львів-Краківець, ОСОБА_1 керував транспортним засобом MAN НОМЕР_3 , причіп KRONE НОМЕР_2 та будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце ДТП, до якої був причетний та не залишався на місці ДТП, не повідомив поліцію, чим порушив вимоги п.2.10 «А».

Із даного протоколу вбачається, що місце вчинення ДТП і місце складання протоколу є: автодорога Львів-Краківець 67км.+400м.

В матеріалах справи відсутні дані про наявність у діях ОСОБА_1 умислу на залишення місця ДТП.

Аналізуючи викладене, приходжу до переконання, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 080078 від 25 квітня 2020 року складений відносно ОСОБА_1 є необґрунтований та безпідставний.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП,- провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вище викладеного, відповідно до п.1 ст.247 КУпАП вважаю, провадження по справі закрити, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КпАП України.

Керуючись ст. 247, 276, 283, 284 КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4, ч.1 ст.130 КУпАП - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд.

Постанова вступає в законну силу після закінчення строку на її оскарження та підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців.

Суддя А.П. Хомик