Справа № 583/1290/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2020 року м. Охтирка Сумської області

Суддя Охтирського міськрайонного суду Сумської області Ярошенко Т.О., з участю секретаря судового засідання Алєксєєнко І. В. розглянувши матеріали, які надійшли від Охтирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, протокол серія БД № 351988 від 08.04.2020 року, РНОКПП НОМЕР_1

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 08.04.2020 року об 11 годині 30 хвилин по вул. В. Симона в м. Охтирка, Сумської області керував транспортним засобом В2115 державний номерний знак НОМЕР_2 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (розширені зіниці ока, мова млява, нестійка хода) від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан сп`яніння в медичному закладі охорони здоров`я відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Своїми діями скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

04.05.2020 року ОСОБА_1 в судовому засіданні заявив клопотання про відкладення розгляду справи, так як він бажає укласти угоду з захисником для захисту своїх прав, в зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 08.05.2020 року.

08.05.2020 року під час судового засідання захисник ОСОБА_1 - Собина П. М. заявив відвід головуючому судді.

08.05.2020 року постановою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відмовлено в задоволенні заяви захисника ОСОБА_1 Собина П. М. про відвід головуючого судді (а. с. 23).

19.05.2020 року під час судового засідання ОСОБА_1 заявив клопотання про відкладення судового засідання, так як його адвокат не з`явився, в зв`язку з чим судове засідання відкладено на 20.05.2020 року.

20.05.2020 року в судовому засіданні захисником подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи та отримання копії CD-диску з відеозаписом, виклик свідків та витребування документів. В зв`язку з чим було оголошено перерву в судовому засіданні, під час якої захисник ознайомився з матеріалами даної справи та отримав копію CD-диску з відеозаписом, судом досліджено відеозапис, доданий до протоколу, за клопотанням захисника про допит свідків судом оголошено перерву до 11.06.2020 року.

11.06.2020 року ОСОБА_1 та його захисник Собина П. М. в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені, про що в справі маються розписки (а. с. 39-40).

11.06.2020 року захисником Собиною П. М. надано на електронну адресу суду заяву про відкладення розгляду справи на іншу дату, так як він зайнятий в іншому процесі, ОСОБА_1 також подано на електронну адресу суду заяву про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з зайнятістю його захисника (а. с. 48-50).

Суд вжив усіх необхідних заходів щодо повідомлення ОСОБА_1 про час і місце судового розгляду, однак він не з`явився та доказів про поважність причин своєї неявки до суду не надав. Відповідно до положень ст.268 КУпАП визначений вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, під час розгляду яких участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою, а справа про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП до таких не відноситься, тому суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 . Його право при цьому не порушується, в тому числі і на захист, оскільки будучи повідомленим про розгляд справи він та його захисник не з`явився, тобто уникає судового розгляду, цим самим має на меті уникнення адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення шляхом зволікання з розглядом справи, хоча за їх заявами розгляд справи відкладався неодноразово. За таких обставин суд зазначає, що ОСОБА_1 та його захисник не обмежені безпосередньо брати участь у судовому процесі, однак, вони не з`явилися зволікаючи з розглядом справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалого судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень п.1 ст. 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку. При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Слід зазначити, що Європейський суд у своїх рішеннях наголошує на тому, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожна з сторін, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у її справі.

В ст. 129 Конституції України, закріплено конституційний припис, згідно якого, розгляд справ в судах відбувається відкрито, що, в свою чергу, гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, своєчасно дізнатись як про результати судового розгляду, так й отримати копію судового рішення з метою оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно до принципу диспозитивності, на якій неодноразово наголошує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, особи, які беруть участь у справі, мають можливість вільно розпоряджатися своїми матеріальними та процесуальними правами на власний розсуд.

Вказаний принцип надає кожному учаснику процесу можливість самостійно розпоряджатися наданими йому законом процесуальними правами, в тому числі і правом брати участь в судових засіданнях.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Отже, особа має цікавитись ходом справи та результатами окремих судових засідань, використовувати засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Аналіз наведених норм дає суду підстави дійти висновку, що наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а неявку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд розцінює як спосіб уникнути відповідальності, оскільки доказів про поважність причин своєї неявки суду не надав, подавши в день розгляду справи таку заяву про відкладення. Враховуючи, що ОСОБА_1 , будучи обізнаним про наявність відносно нього протоколу від 08.04.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, про що свідчать його письмові пояснення в цьому протоколі та його особисті підписи, мав достатньо часу для підготовки до судового розгляду, а також його захисник з яким попередньо узгоджувалась дата судового засідання призначеного на 11.06.2020 року, на думку суду, вдався до використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, недобросовісно користуючись своїми правами та зловживаючи ними шляхом подання таких заяв про відкладення розгляду справи, оскільки, як зазначено вище справа за їх заявами відкладалася неодноразово. Тому з урахуванням категорії справи, поведінки ОСОБА_1 та його захисника Собини П. М., суд вважає можливим розгляд справи проводити у відсутність ОСОБА_1 та його захисника. При цьому суд також враховує, що ОСОБА_1 , будучи присутнім у попередніх судових засіданнях відмовився надавати пояснення, як і його захисник, а після дослідження письмових доказів та відеозапису в судове засідання не з`явилися. Наведене свідчить про те, що судом вжито всіх необхідних заходів для справедливого судового розгляду у відповідності до вимог національного законодавства, з урахуванням практики ЄСПЛ, однак ОСОБА_1 та його захисник недобросовісно користуючись своїми правами вдалися до зволікання з розглядом справи з метою пропуску строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Суд, проаналізував матеріали справи, дослідивши письмові докази, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього кодексу та інших законів України, а згідно положень ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика ЄСПЛ є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права. Провадження в справах здійснюється на основі суворого додержання законності (ч. 2 ст. 7 КУпАП), а завданнями провадження є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245 КУпАП).

Факт скоєння правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 351988 від 08.04.2020 року, а також іншими матеріалами справи, а саме письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 2-3), якими підтверджується, що в їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі охорони здоров`я. Свідки своїми підписами підтвердили, що записано правильно та прочитано, їх підписи маються в протоколі, підстав недовіряти таким показам суд не вбачає.

До протоколу додано оптичний диск з відеозаписом, який ретельно перевірено та досліджено судом в судовому засіданні з участю ОСОБА_1 та його захисника, з якого вбачається, що ОСОБА_1 надав пояснення інспектору поліції проте, що він вживав наркотичні засоби, після чого керував транспортним засобом, так як не знав, що після вживання наркотичних засобів заборонено керувати транспортним засобом. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків (а.с. 5).

Вказаний відеозапис суд приймає до уваги як належний, достовірний, допустимий доказ, яким з достатньою повнотою підтверджується винуватість ОСОБА_1 в скоєному, даний відеозапис узгоджується з письмовими поясненнями свідків, доданими до протоколу, які у суду не викликають жодних сумнівів.

Допитаний в судовому засіданні інспектор поліції ОСОБА_4 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність, суду пояснив, що 08.04. 2020 року в м. Охтирка по вул. В. Симона близько 11 год. 30 хвилин зупинив автомобіль В 2115 НОМЕР_3 НОМЕР_4 , за кермом якого перебував ОСОБА_1 , так як у водія були ознаки наркотичного сп`яніння він запропонував йому, у присутності двох свідків, пройти огляд в медичному закладі на стан наркотичного сп`яніння, на що водій відмовився та пояснив, що вживав наркотичні засоби, після чого керував транспортним засобом. Після роз`яснення прав передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП ОСОБА_1 зателефонував адвокату, який в телефонному режимі вказав, що йому необхідно зазначити в протоколі. Вони зачекали хвилин сорок, але адвокат так і не приїхав, після чого склали протокол про адміністративне правопорушення і ОСОБА_1 написав в протоколі свої пояснення, як вказав адвокат.

Суд критично оцінює письмові пояснення зазначені ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення в графі «Пояснення особи, яка притягує до адміністративної відповідальності» який вказав, що по суті пояснення на незаконні дії працівників поліції надасть на окремому аркуші, який долучить до даного протоколу, поняті заінтересовані, так як привіталися з поліцейськими, поліцейські не захотіли чекати адвоката», оскільки, як вбачається з відеозапису, який ретельно перевірено та досліджено в судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що вживав наркотичні засоби, після чого керував транспортним засобом, так як не знав, що це заборонено. Відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в присутності двох свідків. Присутність захисника при цьому ним не вимагалася, що підтверджується дослідженим відеозаписом, показами інспектора поліції, допитаного в суді, які у суду не викликають жодних сумнівів, а тому суд вважає, що при складанні протоколу право на захист ОСОБА_1 не порушене.

Викладені у протоколі фактичні обставини відповідають дійсності та підтверджуються дослідженим в суді відеозаписом разом з письмовими доказами в їх сукупності, які повністю узгоджуються між собою.

Крім того, суд приймає до уваги письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 2-3), як належні та допустимі, достовірні та достатні, оскільки вони узгоджуються з іншими письмовими доказами, ці письмові пояснення містять фактичну інформацію, на основі якої встановлюється певний юридичний факт і їх зміст об`єктивно узгоджується та співпадає з іншими безпосередньо дослідженими доказами в справі, які ними підписані та не спростовані ОСОБА_1 в установленому законом порядку.

Будь-яких сумнівів щодо достовірності доказів, доданих до протоколу, у суду не виникає, суд вказані докази приймає до уваги як належні та допустимі.

Наведені обставини дають суду підстави дійти висновку, що протокол про адміністративне правопорушення складено поліцейським у відповідності до вимог діючого законодавства, зазначені письмові докази досліджені судом, суд вважає достатньо переконливими, чіткими та такими, що узгоджуються між собою, одержані законним шляхом, а тому у суду не виникло жодних сумнівів щодо доведеності вини ОСОБА_1 в скоєному.

Під час судового засідання захисником ОСОБА_5 заявлялось клопотання про направлення вказаного матеріалу на доопрацювання до Охтирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області з тих підстав, що в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні конкретне місце та час скоєння правопорушення.

Суд вважає, що вказане клопотання задоволенню не підлягає, оскільки протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_6 складено поліцейським у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП щодо змісту, в протоколі зазначено дату його складання, дані про службову особу, яка його склала та особу правопорушника, свідків, місце, час вчинення та суть правопорушення.

Захисник Собина П. М. заявляв клопотання про виклик свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які судом викликалися, про розгляд справи повідомлені під розписку, однак в суд не з`явилися, а тому з урахуванням вищевикладеного, дослідивши відеозапис, доданий до протоколу, яким підтверджується винуватість ОСОБА_1 , з якого вбачається присутність двох свідків при цьому, суд вважає можливим розгляд справи проводити без їх допиту, оскільки, їх письмові пояснення у суду не викликають жодних сумнівів та повністю узгоджуються з іншими письмовими доказами та відеозаписом до протоколу.

Клопотання захисника Собини П. ОСОБА_7 щодо витребування від Охтирського відділу поліції Головного управління Національної поліції матеріалів про проведення 08.04.2020 року обшуку в транспортному засобі ОСОБА_1 , так як на його думку інспектором поліції складено протокол про адміністративне правопорушення після проведення обшуку, на підставі вказаних матеріалів, судом відхилено, оскільки це не впливає на вирішення даної справи. Зокрема, з відеозапису перевіреного в судовому засіданні вбачається, що у ОСОБА_1 , як у водія транспортного засобу інспектор поліції запитує, про те, чи вживав він наркотичні засоби, на що ОСОБА_1 пояснив, що він вживав наркотичні засоби, після чого керував автомобілем, а тому відмовляється від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння. Вказані пояснення він надав в присутності двох свідків. Наведені обставини підтвердив у суді інспектор поліції, у спростування зазначених обставин ОСОБА_1 та його захисник Собина П. М. не надали жодних доказів.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо (ч. 1 ст. 251 КУпАП), а згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу. Суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Аналізуючи зазначені положення процесуального закону та оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам. При цьому наведені докази жодним чином не спростовуються іншими доказами чи матеріалами справи.

Зокрема, адміністративна відповідальність особи, яка керує транспортним засобом, згідно ст. 130 КУпАП настає у разі, коли така особа відмовляється від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Диспозиція цієї норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, в тому числі осіб, які керують транспортним засобом, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, а згідно п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння.

Необхідно враховувати і усталену судову практику ЄСПЛ, який у рішенні від 29.06.2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (OHalloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02, 25624/02) наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі».

Адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності (ст. 9 КУпАП).

З огляду на викладене, враховуючи вимоги законодавства України про адміністративні правопорушення, суд вважає, що працівником поліції при складанні стосовно водія ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення дотримані у повному обсязі усі вимоги процесуальних норм та права і законні інтереси останнього.

Суд приходить до переконання, що протокол про адміністративне правопорушення разом з іншими дослідженими у судовому засіданні доказами, наведеними вище, у своїй сукупності і взаємозв`язку є достатніми для прийняття рішення про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, такими, що не викликають жодних сумнівів.

Аналізуючи приведені докази та даючи їм оцінку, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 в скоєному доведена в судовому засіданні поза розумним сумнівом, так як наведені вище докази є в їх сукупності вагомими, чіткими і узгодженими між собою.

Згідно даних системи «АРМОР» ОСОБА_1 07.08.2019 року видано посвідчення водія серії НОМЕР_5 (а.с.4).

При призначенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, зокрема те, що ОСОБА_1 скоїв грубе порушення правил дорожнього руху, є водієм, має посвідчення водія, тому вважає за доцільне застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції статті за вказане правопорушення з позбавленням права керування транспортними засобами, так як саме такий вид стягнення буде достатнім для виправлення порушника, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та п. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.23, 40-1, 130, 268, 276, 283 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 10200 грн. (десять тисяч двісті гривень) в доход держави: код бюджетної класифікації доходів 21081300 Рахунок - UA0018001, отримувач - ГУК у Сумській області/Сумська область/ 21081300код за ЄДРПОУ - 37970404, призначення: протокол серії БД № 351988 від 08.04.2020 року з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Строк рахувати з моменту вилучення посвідчення водія.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 судовий збір в сумі 420, 40 грн. на користь держави, стягувач: Отримувач коштів: ГУК у м. Києві /м. Київ/22030106 Код за Банк отримувач: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, обов`язково заповнити призначення платежу: судовий збір, пункт 5.

Постанова може бути оскаржена в Сумський апеляційний суд через Охтирський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду Т.О. Ярошенко