Справа №521/4030/20
Номер провадження 3/521/2542/20
П О С Т А Н О В А

І М ЕНЕ М У К Р А Ї Н И

14.05.2020 року

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Поліщук І.О. розглянувши матеріали, які надійшли з Управління стратегічних розслідувань в Одеській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності

гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована за адресою: зареєстрована: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 виданого Овідіопольським РВ ГУМВС України в Одеській області 05.12.2006 р.

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КпАП України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 головний спеціаліст управління з питань взаємодії з органами самоорганізації населення Одеської міської ради ОСОБА_1 , являючись суб`єктом на якого поширюються дії ЗУ «Про запобігання корупції», не своєчасно 25.02.2020 подала декларацію особи, яка припинила виконання функцій держави та місцевого самоврядування за 2018 рік, чим порушила ч.1 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції».

За даним фактом оперуповноваженим 6-го відділу (протидії корупції) управління стратегічних розслідувань в Одеській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України старшим лейтенантом поліції Бойченко С.О. відносно ОСОБА_1 було складено протокол № 74/2020 від 13.03.2020 року про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 172-6 КпАП України.

ОСОБА_1 у судове засідання, призначене на 14.05.2020 року з`явилася, провину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпроАП визнала.

Прокурор у судовому засіданні просив визнати ОСОБА_1 винною та накласти на неї адміністративне стягнення.

Розглянувши матеріали справи, суддя вважає за необхідне визнати ОСОБА_1 винною з наступних підстав.

Диспозиція статті 172-6 КпАП України є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тоб то нормою, яка лише називає або описує право порушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм.

Так, відповідно до ч.2 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції» передбачено, що особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини 1 статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності давати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, вповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік. Згідно частини першої ст. 45 Закону, особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті -Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Для кваліфікації діяння, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КпАП України необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом.

Таким чином, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , суддею було встановлено, що вона подала електронну декларацію як особа, що припинила виконання функцій держави та місцевого самоврядування типу - «після звільнення» за 2018-й рік у 25.02.2020 році, тобто поза строком, передбаченим ч.1 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції».

Щодо суб`єктивної сторонни скоєння правопорушення, то необхідно зазначити, що конструктивною ознакою правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КпАП України є несвоєчасне подання декларації без поважних причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за аналізованою частиною статті виключається. Підповажними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребування мвідомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) підвартою то що.

Суб`єктивна сторона цього правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 припинила діяльність у 2018 році, була зобов`язана подати декларацію типу - «після звільнення» до 00 год. 00 хв.01.04.2019 та однак, як зазначає у своїх поясненнях, не знала про необхідність подачі електронної декларації типу - «після звільнення» та не має поважних причин щодо неподання означеної декларації.

Таким чином, на думку судді, у ОСОБА_1 відсутні обставини, які можна вважати поважними причинами несвоєчасного подання декларації типу - «після звільнення», так як ОСОБА_1 мала можливість подати декларацію до 00 год. 00 хв. 01.04.2019 року.

Крім того, у рішенні ЄСПЛ «ГавендапротиПольщі» зазначено, що якість закону вимагає, щоб він був доступний для даної особи і вона також могла передбачити наслідки його застосування до неї та щоб закон не суперечив принципові верховенства права. Це означає, що в національному праві закон має містити досить зрозумілі й чіткі формулювання, які давали б громадянам належне уявлення стосовно обставин та умов, за якими державні органи уповноваженів даватися до втручання в право.

Судя вважає за необхідне зазначити, що розглядаючи вищевказане рішення ЄСПЛ через призму даної справи про адміністративне правопорушення, можливо зробити висновок, що ч.1 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції» містить досить зрозумілі й чіткі формулювання, які дають громадянам належне уявлення стосовно обставин та умов, за якими вони можуть бути притягнені до адміністративної відповідальності, тож вони можуть передбачити наслідки його застосування, що не суперечить принципові верховенства права.

За таких обставин, суддя вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачають сяознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КпАПУкраїни, за кваліфікуючою ознакою несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Приймаючи до уваги характер скоєного правопорушення та особу правопорушника, раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася, відсутність пом`якшуючих обставин, відсутність обтяжуючих обставин, суддя вважає необхідним застосування до неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Керуючисьст.ст. 9-11, 172-6, 221, 252, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КпАП України.

Притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КпАП України та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень на користь держави.

На підставі п.5 ч.2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» стягнути зі ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 гривні 40 копійок на користь держави.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути, внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: І.О. Поліщук