Справа № 482/314/20
Номер провадження 3/482/268/2020
П О С Т А Н О В А
Іменем України

05 червня 2020 року м. Нова Одеса

Суддя Новоодеського районного суду Миколаївської області Баранкевич В.О., за участю секретаря судового засідання Шведової Я.О., прокурора Військової прокуратури Миколаївського гарнізона Брагаря Д.В., особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Веймар Німеччина, громадянина України, одруженого, не працюючого (на момент інкримінованого правопорушення заступник військового комісара з територіальної оборони ІНФОРМАЦІЯ_2 ), зареєстроване та фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , -

за ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 42 від 30 січня 2019 року, ОСОБА_1 звинувачується у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення, у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідальність за що передбачена ч.1 ст. 172-6 КУпАП , а саме в тому, що 21.04.2017 наказом начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) № 151, підполковника ОСОБА_1 призначено на посаду заступника військового комісара з територіальної оборони ІНФОРМАЦІЯ_3 . В подальшому 02 березня 2018 року наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) № 88 підполковника ОСОБА_1 звільнено з займаної посади у відставку.
Відповідно до п.п. "Г" п.1 ч.1 ст.3 Закону України "Про запобігання корупції" ОСОБА_1 , як військова посадова особа Збройних Сил України, є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону.
Також згідно абз. 2 п. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік. Всупереч вимогам п.2 ч.2 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 не подав без поважних причин електронну декларацію за 2018 рік в строк до 01.04.2019 р., подавши таку декларацію 05.04.2019 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 факт неподання електронної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування в строк до 01.04.2019 року не заперечував, вказавши на те, що будь-якого умислу на несвоєчасне подання такої декларації, на ухилення від подання вказаної декларації або на приховання доходів чи майна не мав. Він дуже хворіє, переніс два інсульти. В березні місяці 2019 року йому було погано і 02.04.2019 року він потрапив до лікарні у зв`язку із своїм станом здоров`я. 05.04.2019 року йому стало легше і вже, знаходячись в лікарні, він подав декларацію.

В ході дослідження в судовому засіданні матеріалів справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 172-6 КУпАП, судом встановлено наступне.

Так, 21.04.2017 наказом начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) № 151, підполковника ОСОБА_1 призначено на посаду заступника військового комісара з територіальної оборони ІНФОРМАЦІЯ_3 . В подальшому 02 березня 2018 року наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) № 88 підполковника ОСОБА_1 звільнено з займаної посади у відставку.

Таким чином, ОСОБА_1 є особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до п.п. "Г" п.1 ч.1 ст.3 Закону України "Про запобігання корупції" ОСОБА_1 , як військова посадова особа Збройних Сил України, є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону.
ОСОБА_1 в судовому засіданні факт подання ним електронної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2018 рік 05.04.2019 року не заперечував.

Прокурор просив визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

ОСОБА_1 повідомив, що він не мав наміру ухилятися від подачі декларації та укривати свої доходи, мав дуже поганий стан здоров`я, у зв`язку з чим потрапив до лікарні 02.04.2019 року, що підтверджується випискою із медичної карти № 2099/451 судинно-неврологічного відділення Миколаївської міської лікарні № 1.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та прокурора Брагаря Д.В., вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Згідно з положеннями ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», корупційним правопорушенням є діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у ч.1 ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Суть корупційного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 172-6 КУпАП, полягає в порушенні вимог фінансового контролю, тобто у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на ухилення від подання чи несвоєчасне подання декларації, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків.

Аналіз вказаних норм призводить до висновку, що обов`язковим елементом об`єктивної сторони правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 172-6 КУпАП, є умисна дія. А тому, орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення та прокурор, що приймає участь в розгляді таких протоколів судом, зобов`язані довести суду наявність в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності за вчинення цього адміністративного правопорушення, саме умислу спрямованого на ухилення від подання чи несвоєчасне подання декларації, з наявним особистим інтересом чи інтересами третіх осіб.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 11 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 р. та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 01.11.1950 р., ратифікованою Україною, Рішення Конституційного Суду України № 23 рп/2010 тлумачення положень ч. 1 ст 14 КУпАП передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у законному порядку при додержанні, зокрема, процедури притягнення до адміністративної відповідальності, яка повинна ґрунтуватись на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Тобто, особа не вважається винною, доки її провина не буде доведена у встановленому законом порядку. Особа не повинна доказувати свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не буде доведено зворотнє.

Проте, твердження ОСОБА_1 , який у поясненнях в ході судового засідання, стверджував про відсутність умислу на неподання Декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 рік та намірів приховати будь-які доходи чи майно, не спростовані.

Ці пояснення ОСОБА_1 , які також підтверджуються випискою з медичної карти суд вважає достовірними, оскільки вони не спростовані ані органом, уповноваженим на складання адміністративних корупційних протоколів під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ані прокурором в ході його судового розгляду.

Сам по собі факт несвоєчасного подання відповідної декларації за 2018 рік протягом наступного року за відсутністю належних та достовірних доказів спрямованості умислу ОСОБА_1 на несвоєчасне подання електронної декларації чи ухилення від її подання з наявним особистим інтересом чи інтересами третіх осіб, не містить складу корупційного правопорушення.

Доказів існування прямого умислу, спрямованого на ухилення від подання чи на несвоєчасне подання декларації, з особистим інтересом чи інтересами третіх осіб, у ОСОБА_1 , суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що провадження про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 172-6 КУпАП, підлягає закриттю із-за відсутності складу вказаного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя Новоодеського районного суду

Миколаївської області В.О.Баранкевич