Справа № 496/5212/18
Провадження № 3/496/117/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2020 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Буран В.М.,

за участю:

потерпілий ОСОБА_1 ,

представника особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 Меняйлік О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, які надійшли від Усатівського ВП Біляївського ВП ГУНП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До Біляївського районного суду Одеської області 12 грудня 2018 року надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії БД №399997 від 10 грудня 2018 року відносно ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Відповідно до змісту протоколу, 03 серпня 2015 року о 10 год. 35хв. ОСОБА_2 , рухаючись на а/д Київ-Одеса 458 км + 700 м, керуючи автомобілем Toyota Seqvoia державний номер НОМЕР_1 , не впевнилась в безпеці руху та не обрала безпечну дистанцію, в результаті чого здійснила зіткнення з автомобілем Hyundai Tucson, державний номер НОМЕР_2 , чим порушила вимоги п.13.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

Представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 Меняйлік О.О. у судовому засіданні заявив клопотання про закриття провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_2 ..

Потерпілий та його представник в судовому засіданні 01.06.2020р. надали заперечення на клопотання представника ОСОБА_2 про закриття провадження у справі та просили суд відмовити у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі, зазначили, що вважають неналежним доказом у справі висновки експертів КНДІСЕ від 18.03.2020р. №20932/19-52/7563/20-52 та про просили викликати та допитати свідка.

Ухвалою від 01.06.2020р. суд відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_1 в частині допиту ОСОБА_3 в якості свідка.

10.06.2020р. ОСОБА_2 заявлено клопотання про визнання неналежними та недопустимими доказами у справі №496/5212/18 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , за ст.124 КУпАП, висновку експертного комісійного автотехнічного та транспортно-трасологічного дослідження №12819/18800, складеного 28.09.2018р. експертами Харківського НДІСЕ, та висновку №10704161 транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи, складеного судовим експертом Чернявським А.І ТОВ «Хав Холдинг». від 27.07.2016р.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дійшов до наступного висновку.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Під час розгляду справи встановлено, що 03 серпня 2015 року на ділянці а/д «Київ-Одеса» в лівій смузі руху проїзної частини в напрямку м. Києва сталося зіткнення (ДТП) за участю автомобіля марки Hyundai Tucson, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля марки Toyota Seqvoia, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 .

В умовах зазначеної ДТП автомобіль Toyota передньою правою частиною ударно взаємодіяв з задньою лівою кутовою частиною автомобіля Hyundai. Обидва автомобіля отримали пошкодження. Водій ОСОБА_1 отримав легкі тілесні ушкодження. ОСОБА_2 отримала забій м`яких тканин лівого стегна і обох передпліч.

За даним фактом 13.08.2015 року до ЄРДР внесені відомості про кримінальне провадження №0000962 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України (а.с.42).

В ході досудового розслідування проведені слідчий експеримент (протокол від 07.03.2016, а.с.116-117) експертні дослідження технічного стану автомобілів, транспортно-трасологічна, автотехнічна експертизи, із залученням судових експертів ОНДІСЕ.

Зокрема, за висновком №4847 судової транспортно-трасологічної експертизи з дослідження механізму зіткнення автомобілів Toyota Seqvoia р/н НОМЕР_1 і Hyundai Tucson р/н НОМЕР_2 , від 22.09.2015р., судовим експертом, крім іншого, встановлено, що автомобіль Hyundai в момент зіткнення рухався, виконуючи поворот ліворуч. Судовий експерт досліджував обидва автомобіля безпосередньо (а.с.56-60).

За висновком №1351 судової автотехнічної експертизи обставин зіткнення автомобілів Hyundai Tucson р/н НОМЕР_2 і Toyota Seqvoia р/н НОМЕР_1 від 13.04.2016р. судовим експертом встановлено, що:

1. В умовах події, що задаються слідством, з моменту маневрування автомобіля Hyundai Tucson р/н НОМЕР_2 , водій автомобіля Toyota Seqvoia р/н НОМЕР_1 не мав технічної можливості належним виконанням вимог пункту 12.3 ПДР уникнути зіткнення.

2. Належним виконанням вимог пунктів 10.1 і 10.3 ПДР водій автомобіля Hyundai Tucson р/н НОМЕР_2 мав технічну можливість уникнути пригоди.

3. Належні дії водія автомобіля Toyota Seqvoia р/н НОМЕР_1 з моменту виникнення небезпеки для руху маневруванням автомобіля Hyundai Tucson р/н НОМЕР_2 формально регламентувалися вимогами пункту 12.3 ПДР, які передбачають необхідність гальмування.

4. Належні дії водія автомобіля Hyundai Tucson р/н НОМЕР_2 регламентувалися вимогами пунктів 10.1 і 10.3 ПДР, відповідно яким водій був повинен перед початком маневрування дати дорогу водію автомобіля Toyota Seqvoia р/н НОМЕР_1 .

5. Згідно з висновками транспортно-трасологічної експертизи, автомобіль Hyundai Tucson р/н НОМЕР_3 моменту зіткнення знаходився в русі.

Висновки експертизи категоричні, і їхня оцінка належить виключно слідству, що означає відсутність необхідності будь-якого додаткового експертного дослідження для вирішення п`ятого та шостого питання постанови в рамках даного дослідження, й можливість розгляду варіанта розвитку подій за показаннями водія автомобіля Hyundai Tucson р/н НОМЕР_2 .

6. Фактичні дії водія автомобіля Hyundai Tucson р/н НОМЕР_2 , які не відповідали вимогам пунктів 10.1 і 10.3 ПДР, з позицій технічного аналізу, знаходяться в причинному зв`язку з фактом ДТП (а.с. 106-108).

Постановою слідчого СВ Усатівського ВП Біляївського ВП ГУНП в Одеській області ст. лейтенанта Новака О.О. від 17.08.2017р. кримінальне провадження №0000962 закрито в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України, а матеріали направлені для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП (а.с.39-41).

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено 21.08.2017р. та направлено до суду (а.с.35-36).

Біляївський районний суд Одеської області постановою від 28.09.2017р. у справі №496/3011/17 матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, повернув до Біляївського ВП ГУНП в Одеській області для доопрацювання, та призначив комісійну судово-автотехнічну і трасологічну експертизу, проведення якої доручив Харківському НДІСЕ (а.с.123-124).

На підставі висновку Харківського НДІСЕ експертного комісійного автотехнічного та транспортно-трасологічного дослідження №12819/18800 по факту зіткнення автомобіля Toyota Seqvoia під керуванням водія ОСОБА_2 з автомобілем Hyundai Tucson під керуванням водія ОСОБА_1 від 28.09.2018р. (а.с.11-23) Біляївський районний суд Одеської області постановою від 27.11.2018р. у справі №496/3011/17 провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрив за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

З підстав наявності суттєвих протиріч між експертними дослідженнями, а саме, що висновком комісійного автотехнічного та транспортно-трасологічного дослідження №12819/18800, складеного 28.09.2018р. експертами Харківського НДІСЕ, та висновку №10704161 транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи, складеного в ТОВ «Хав Холдинг» судовим експертом Чернявським А.І. від 27.07.2016р., не враховані результати проведення 07.03.2016 р. слідчого експерименту, не надані відповіді на питання щодо руху/неруху автомобіля Hyundai в момент зіткнення, не проведено дослідження часу існування небезпеки для руху водія автомобіля Toyota, необхідне водію автомобіля Toyota для реагування на виникнення для неї небезпеки для руху, тобто часу від моменту початку маневрування автомобіля Hyundai до моменту зіткнення транспортних засобів, яке має принципове значення для розвитку дорожній обстановці з моменту виникнення небезпеки до моменту зіткнення. Крім того експерти Харківського НДІСЕ не попереджені про кримінальну відповідальність, представником ОСОБА_2 Меняйліком О.О. у судовому засіданні 19.06.2019 р. а також через канцелярію суду заявлено клопотання про призначення комісійної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи.

Постановою від 19 червня 2019 року суд призначив у справі №496/5212/18 комісійну судову транспортно-трасологічну та автотехнічну експертизи, проведення якої доручив Київському НДІСЕ.

Висновками експертів за результатами проведення судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи від 18.03.2020р. №20932/19-52/7563/20-52, судовими експертами Київського НДІСЕ встановлено наступне:

1.2. Первинний контакт автомобілів Toyota та Hyundai відбувся між правою передньою кутовою частиною автомобіля Toyota та лівою задньою кутовою частиною автомобіля Hyundai, при цьому в момент первинного контакту їх поздовжні осі знаходились під незначним гострим кутом, який кількісно можна оцінити величиною близько 20…25?, розкритим по ходу годинникової стрілки відносно поздовжньої осі автомобіля Toyota.

При цьому, за умови відсутності слідової інформації, яка в повній мірі відображала переміщення транспортних засобів (їх траєкторію) безпосередньо перед, в процесі та після пригоди, встановити розташування автомобілів Toyota та Hyundai відносно елементів проїзної частини в момент їх первинного контактування не видається за можливе.

3.4. На момент зіткнення з автомобілем Toyota автомобіль Hyundai повинен був мати власну складову руху направленістю справа наліво, тобто знаходитись в динаміці (рухатись). Крім того, при такій умові якісні характеристики розвитку пригоди, що наведені в тексті питання №4 (з посиланням на пояснення водія автомобіля Toyota Князєвої- ОСОБА_4 ), при яких автомобіль Hyundai безпосередньо перед пригодою здійснював маневрування ліворуч та на момент пригоди знаходився під деяким кутом до автомобіля Toyota, не містять протирічь з встановленим вище механізмом розвитку пригоди, та відповідно можуть вважатись, з технічної точки зору, спроможними в цій частині.

5.6. Характеристики руху автомобіля Hyundai, що були наведені водієм ОСОБА_2 в поясненнях від 07.03.2016 (а.с. 83-85, матеріали к/п), а саме в частині його маневрування під кутом 45?, а також швидкості його руху (60 км/год), при умові прямолінійного руху автомобіля Toyota паралельно до осі проїзної частини, не узгоджуються з встановленим в рамках даного дослідження розташуванням транспортних засобів один відносно одного в момент їх первинного контактування (20…25?), тобто, з технічної точки зору, не спроможні.

В свою чергу, пояснення водія автомобіля Toyota Князєвої- ОСОБА_4 в частині вказаного нею темпу руху автомобіля Hyundai перед пригодою (при якому він долає віддалення по деякій криволінійній траєкторії поздовжню відстань 11,7м за час 1,37…1,43с (див. вихідні дані)) можуть вважатися спроможними, з технічної точки зору.

Якісні характеристики розвитку пригоди, що наведені в поясненнях водія автомобіля Toyota Князєвої- ОСОБА_4 , з технічної точки зору спроможні.

Пояснення водія автомобіля Hyundai ОСОБА_1 в частині вказаних ним якісних характеристик розвитку пригоди, з технічної точки зору, не спроможні.

7. В даній дорожній обстановці, за наведених в технічно спроможній версії розвитку пригоди умов та параметрів виникнення небезпеки для руху водію автомобіля Toyota, водій ОСОБА_2 не мала технічної можливості уникнути даної пригоди (зіткнення з автомобілем Hyundai), шляхом застосування екстреного гальмування до керованого нею автомобіля.

8.9. В дані дорожній обстановці, перед початком виконання маневрування ліворуч водій автомобіля Hyundai ОСОБА_1 повинен був діяти у відповідності до вимог п.10.3 ПДР України.

В свою чергу, враховуючи умови виникнення даної пригоди, що наведені в технічно спроможній версії розвитку події, водій автомобіля Toyota ОСОБА_2 , з моменту виникнення для неї небезпеки для руху повинна була діяти у відповідності до вимог п.12.3 ПДР України.

За наведених в технічно спроможній версії пригоди умов та параметрів виникнення небезпеки для руху водію автомобіля Toyota, в діях водія ОСОБА_2 , з технічної точки зору, невідповідностей вимогам п.12.3 ПДР України, які б знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди, не вбачається.

В свою чергу, дії водія автомобіля Hyundai ОСОБА_1 , з технічної точки зору, не відповідали вимогам п.10.3 ПДР України та вказана невідповідність знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди (зіткнення автомобілів Toyota та Hyundai).

Суд відмовляє ОСОБА_1 у задоволенні клопотання в частині вважати неналежним доказом у справі висновків експертів КНДІСЕ від 18.03.2020р. №20932/19-52/7563/20-52, оскільки доводи клопотання в цієї частині зводяться до незгоди з висновками, особистого тлумачення механізму дорожньо-транспортної пригоди та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та матеріалам справи.

Суд частково погоджується з доводами ОСОБА_2 , викладені у клопотанні про визнання неналежними та недопустимими доказами та не приймає в якості допустимого доказу її вини висновок Харківського НДІСЕ експертного комісійного автотехнічного та транспортно-трасологічного дослідження №12819/18800 від 28.09.2018 р.

Кодекс України про адміністративні правопорушення фактично не передбачає процесуальних норм, які регламентують визнання неналежними та недопустимими доказами при розгляді суддею справ про адміністративні правопорушення.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію про захист прав і основоположних свобод людини від 04 листопада 1950 року і Протоколи 1,2,4,7,11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.

Згідно практики Європейського Суду з прав людини, деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п. 21-22 рішення у справі Надточій проти України». П.33 рішення у справі «Гурепка проти України»).

Враховуючи наявність прогалин в національному праві України стосовно процесуального врегулювання визнання неналежними та недопустимими доказами при розгляді справ про адміністративні правопорушення, суд дійшов до висновку, що в даному випадку правомірним і доцільним буде застосування аналогії процесуального закону - за правилами, закріпленими в КПК України.

Статтею 84 КПК України, встановлено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Стаття 102 КПК України, встановлює вимоги до змісту висновку експерта. Зокрема, в частині 2 ст. 102 КПК України встановлюється, що у висновку експерта обов`язково повинно бути зазначено, що його попереджено про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Відповідно до ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Залишаючи інші зауваження представника ОСОБА_5 щодо якості висновку Харківського НДІСЕ експертного комісійного автотехнічного та транспортно-трасологічного дослідження №12819/18800 від 28.09.2018 р, суд визнає зазначений висновок недопустимим доказом, оскільки експерти які його складали не попереджались про кримінальну відповідальність, як того вимагає ч. 2 ст. 102 КПК України, тобто він отриманий не в порядку передбаченому КПК України.

Що стосується висновку ТОВ «Хав Холдинг» (судовий експерт Чернявський А ОСОБА_6 ) №10704161 транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи від 27.07.2016р., то слід зазначити, що суд критично ставиться до нього, з огляду на наступне.

Суд вважає слушним зауваження представника ОСОБА_5 , що зазначений висновок протирічить поясненням потерпілого ОСОБА_1 , який надавав пояснення 16.10.2015 року, що його автомобіль перед ДТП знаходився під кутом відносно проїзної частини, але отримав сильний удар у задню частину його автомобілю, що протирічить висновку №10704161.

Це додатково підтверджується висновком експертів від 18.03.2020р. №20932/19-52/7563/20-52 Київського НДІСЕ за результатами проведення судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи, призначеної та проведеної в процесі розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 ..

Тому суд визнає висновок ТОВ «Хав Холдинг» (судовий експерт Чернявський А ОСОБА_6 ) №10704161 транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи від 27.07.2016р. неналежним доказом вині ОСОБА_2 ..

Крім зазначеного, в судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що у нього склалось враження, що ОСОБА_2 перед зіткненням не знала як маневрувати, чи об`їхати його автомобіль зліва чи справа, що на думку суду свідчить про те, що його автомобіль дійсно рухався, якщо іншому водію не було зрозуміло який маневр застосувати для уникнення ДТП.

Крім того, ОСОБА_1 пояснив, що його автомобіль очікуючи можливості розвороту, стояв лівою стороною до відбійнику, на відстані 1,5-2,0 метри, таким чином, якщо дотримуватись цієї версії розвитку подій та місць ушкоджень на обох автомобілях, автомобіль ОСОБА_2 з урахування його габаритів мав би рухатись фактично по лінії відбійника намагаючись об`їхати автомобіль Hyundai ОСОБА_1 , зліва, що на думку суду є абсолютно неможливим з урахуванням матеріалів справи.

Відповідно до положень ч. 1 та 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, що характеризують зовнішню і внутрішню сторони правопорушення, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Ці ознаки інтегруються в чотирьох складових елементах, а саме: об`єкті, об`єктивній стороні, суб`єкті та суб`єктивній стороні. Відсутність будь-якого із названих елементів кореспондується з відсутністю факту правопорушення.

Етимологічне значення терміну «подія» пов`язане з відбуттям певного явища факту правопорушення. Така подія може бути обумовлена як усвідомленими діяннями, так і не залежати від волі і бажання особи. Водночас відсутність факту правопорушення автоматично означає і відсутність складу правопорушення.

Відсутність самої події адміністративного правопорушення означає, що діяльність особи не є такою, що могла б розцінюватися як правопорушення.

Згідно ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП.

Диспозицією ст. 124 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Вирішуючи питання щодо належності, допустимості та достатності доказів на підтвердження виниОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію суду у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП, ст.62 Конституції України суд вважає такими, що не можуть бути визнані належним та допустимим доказом відомості, що містяться у самому протоколі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з їх невідповідністю нормам ст.256 КУпАП та виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За вище викладених обставин, суддя приходить до висновку про те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять фактичних даних, які б підтверджували винуОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальностіОСОБА_2 за ст.124 КУпАП підлягає закриттю, оскільки відсутні подія та склад вказаного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 251, п.1 ч.1 ст.247, 254, 283-285 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за с т.124 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Повний текст постанови буде вручено або надіслано особі, щодо якої її винесено та іншим учасникам протягом трьох днів.

Вступна та резолютивна частина постанови буде вручена учасникам після судового засідання.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя Буран В.М.