Категорія:ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2020 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П.,

з участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвоката Євчук Т.О.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 січня 2020 року щодо нього,

В С Т А Н О В И В:

Даною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок судового збору.

Згідно з постановою, 22 грудня 2019 року о 03 год. 20 хв. на вул. Грабовського, 36, м. Луцька Волинської області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом, марки «Форд Транзіт» державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9(а) Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, подала апеляційну скаргу.

ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, оскільки не був присутній при розгляді справи місцевим судом, належним чином не повідомлявся про час, дату та місце розгляду, у зв`язку із чим порушено його прав на захист. Вказує на те, що при зупинці його автомобіля за несправність габаритів працівники поліції не запропонували пройти огляд на стан сп`яніння на місці, що є порушенням вимог чинного законодавства. З огляду на наведене просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 був відсутній при розгляді справи місцевим судом. Крім того, як вбачається з трекінгу відстеження «Укрпошти», копія постанови суду першої інстанції була направлена ОСОБА_1 21 січня 2020 року, а вручена 23 січня 2020 року (трекінг доданий до апеляційної скарги). Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає за можливе поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника Євчук Т.О., яка підтримала апеляцію у повному обсязі та просила скасувати постанову судді і закрити провадження у справі, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Вимоги ст.280 КУпАП регламентують, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ст.251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону при винесенні постанови місцевим судом дотримано.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 22.12.2019 серії ДПР18 № 365267 22 грудня 2019 року о 03 год. 20 хв. на вул. Грабовського, 36, м. Луцька Волинської області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом, марки «Форд Транзіт» державний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння (а.с.1).

Незважаючи на те, що апелянт у графі протоколу «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначив: «Я, ОСОБА_1 не погоджуюсь з показниками драгера так, як я не вживав алкогольні напої, перебуваючи за кермом даного транспортного засобу» (а.с.1).

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що доводи останнього не узгоджуються з іншими доказами у справі.

Факт керування ОСОБА_1 автомобілем у стані алкогольного сп`яніння стверджується висновком щодо результатів медичного огляду

від 22 грудня 2019 року № 3094 (а.с.3).

В апеляційних доводах особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, стверджує, що при зупинці автомобіля за несправність габаритів працівники поліції не запропонували пройти огляд на стан сп`яніння на місці, що є порушенням вимог чинного законодавства.

Однак, судом апеляційної інстанції досліджено відеозапис з бодікамер поліцейських, який повністю та беззаперечно спростовує вищевказані твердження.

Зокрема, відповідно до відеофіксації правопорушення працівник поліції запитував в ОСОБА_1 , чому останній відмовився пройти огляд на стан сп`яніння на місці, на що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, відповіла: «Не знаю» (час відео: 03:34:15, а.с.5).

З матеріалів відеозапису вбачається, що у закладі охорони здоров`я при проведенні огляду було встановлено факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння (час відео: 03:51:51, а.с.5).

Тому місцевим судом обґрунтовано взято до уваги дані докази як належні та допустимі. Піддавати їх сумніву у апеляційного суду також немає підстав.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що доводи апеляційної скарги про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не заслуговують на увагу, а заперечення останнім своєї вини у вчиненому правопорушенні, апеляційний суд розцінює як спосіб уникнення ним адміністративної відповідальності.

За таких обставин, вважаю рішення суду першої інстанції про порушення водієм пункту п.2.9(а) Правил дорожнього руху та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, правильними.

Нових доказів суду апеляційної інстанції апелянтом надано не було.

На думку апеляційного суду, накладаючи адміністративне стягнення, суд першої інстанції відповідно до вимог ч.2 ст.33 КУпАП урахував характер правопорушення, дані про особу винного, ступінь суспільної небезпеки вчиненого, конкретні обставини справи та обґрунтовано визначив безальтернативне стягнення у виді штрафу із позбавленням права керування транспортними засобами, визначене санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

Враховуючи вищенаведене, постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, а підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 січня 2020 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 січня 2020 року щодо нього без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов