Справа № 214/2277/20
3/214/1204/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

09 червня 2020 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Євтушенка О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали, які надійшли від Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП невідомий), громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

24 березня 2020 року о 03.05 год. водій ОСОБА_2 керував автомобілем марки Subaru Legacy, р/н НОМЕР_1 , по автодорозі пр-ту Гагаріна біля буд.7 в м. Кривому Розі, з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей, що не реагують на світло, поведінка, яка не відповідає обстановці. Від проходження огляду для визначення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі водій ОСОБА_2 відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Своїми діями водій порушив п.2.5 ПДР України.

В судове засідання ОСОБА_2 повторно не з`явився, неодноразово викликався у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Заяв про відкладення розгляду справи від нього суду не надходило.

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19 червня 2001 року, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.

Приймаючи до уваги, що судом вжито необхідних заходів для забезпечення участі ОСОБА_2 у судовому засіданні, справа призначалася до розгляду, порушник не з`явився до суду, клопотань про відкладення розгляду справи від останнього не надходило, хоча був обізнаний з наявністю справи, отримавши під підпис копію протоколу, причини його неявки до суду визнано неповажними, тому з метою дотримання розумного розгляду справи, забезпечення можливості своєчасного притягнення особи до відповідальності у випадку доведення її винуватості та уникнення безкарності, з урахуванням достатності обсягу наявних доказів, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_2 , оскільки положення ч.2 ст.268 КУпАП не містять імперативного припису щодо обов`язкової його участі в судовому засіданні під час розгляду даної категорії справ.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, оглянувши фрагменти відеозаписів на диску DVD-R, надавши оцінку доказам в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

В розумінні ст.280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №409864 від 24 березня 2020 року слідує, що 24 березня 2020 року о 03.05 год. водій ОСОБА_2 керував автомобілем марки Subaru Legacy, р/н НОМЕР_1 , по автодорозі пр-ту Гагаріна біля буд.7 в м. Кривому Розі, з явними ознаками наркотичного сп`яніння.

Факт керування транспортним засобом до моменту пред`явлення вимоги пройти огляд підтверджується рапортом інспектора ПП Голига В.Ю., постановою серії ЕАК №2287374 від 24 березня 2020 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП за фактом керування транспортним засобом за відсутності посвідчення водія.

Оглядом фрагменту відеозапису під №2020…1286 встановлено, що автомобіль, яким керував ОСОБА_2 припарковано, однак світлові габарити увімкнуто. Факт керування транспортним засобом ОСОБА_2 не оспорював. В ході розмови інспектор висловив підозру стосовно перебування водія в стані наркотичного сп`яніння та запропонував пройти огляд в медичному закладі. Від огляду водій одразу відмовився. Факт відмови також зафіксовано в присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується їх письмовими поясненнями.

Так, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки наркотичного сп`яніння тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей, що не реагують на світло, поведінка, яка не відповідає обстановці, виявлені працівниками поліції у ОСОБА_2 24 березня 2020 року, в розумінні п.п.2,3 розділу 1, п.1 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року, є безпосередніми підставами для проведення працівником поліції огляду на стан наркотичного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови в проходженні огляду визначають наявність в діях водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.

Підстави ставити під сумнів достовірність наявних у справі доказів відсутні, оскільки ці докази повністю узгоджуються між собою та поза розумним сумнівом доводять вину ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого правопорушення, порушенні вимог п.2.5 ПДР України, та не спростовують правомірності дій інспекторів ПП щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення, які діяли у повній відповідності до вимог КУпАП на Інструкції.

Пунктами 1.3, 1.9 ПДР України на учасників дорожнього руху покладений обов`язок знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, за порушення цих Правил вони несуть відповідальність згідно з законодавством.

Пункт 2.5 ПДР України передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Виходячи з наведеного, з дотриманням вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, суд всебічно, повно та об`єктивно з`ясував всі обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення, дослідив письмові матеріали та дійшов висновку, що в діях ОСОБА_2 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Обираючи вид і міру стягнення, суд відповідно до ст.33 КУпАП враховує особу ОСОБА_2 , який від явок до суду ухилявся, раніше притягувався до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (постанова Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 січня 2020 року, справа №214/9437/19, про притягнення до відповідальності за ст.130 ч.1, ст.130 ч.4, ст.124, ст.122-4 КУпАП), має тенденцію до вчинення аналогічних порушень, передбачених ст.130 КУпАП, свідченням чому є постанова Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 квітня 2020 року, справа №212/2859/20, про притягнення до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. З огляду на викладене та на явне зневажливе ставлення ОСОБА_2 до встановленого порядку керування транспортними засобами, суспільну небезпечність адміністративного проступку, який створює небезпеку і загрозу як його здоров`ю та життю, так і інших учасників дорожнього руху, суд вважає за необхідне піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу з позбавлення права керування транспортними засобами, адже не дивлячись на те, що на момент оформлення матеріалів такого права він був позбавлений в судовому порядку (постанова Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 січня 2020 року, справа №214/9437/19), спеціальний дозвіл на право керування транспортними засобами він отримував (серії НОМЕР_2 категорії В), що підтверджується довідкою з НАІС.

Відповідно до п.28 Постанови Пленуму ВСУ №4 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами законодавства у справах про злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суд не застосовує адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами у випадку, коли винна особа позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Однак, як визначено в п.18 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 24 жовтня 2003 року «Про призначення покарання» (яку суд застосовує за аналогією в силу наявної паралелі між адміністративними та кримінальними правопорушеннями в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху), позбавлення права керувати транспортними засобами може бути призначене судом незалежно від того, що особа вже позбавлена такого права в порядку адміністративного стягнення. Однак суд не вправі призначити це покарання особі, яка не має права керувати транспортними засобами.

Приймаючи рішення про застосування стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд вважає за необхідне відступити від висновку Пленуму ВСУ, викладеного в п.28 постанови №5 від 23 грудня 2005 року, виходячи з того, що строк позбавлення ОСОБА_2 такого права згідно з попередніми постановами судів спливає раніше, тому не призначення йому такого виду стягнення при винесенні судом даної постанови не забезпечуватиме мети його застосування, визначеної ст.23 КУпАП та не матиме превентивне значення для попередження вчинення ним нових порушень.

Згідно ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст.23, 24, 27, 33-35, 40-1, 130 ч.1, 245, 268, 280, 283, п.1 ч.1 ст.284 КУпАП суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, захисником протягом 10 днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя О.І. Євтушенко