запорізький апеляційний суд
Провадження №33/807/350/20Головуючий у 1-й інстанції Яцун О.С.
Єдиний унікальний №332/613/20Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.
Категорія ст.ст.126 ч.3, 130 ч.1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2020 року м.Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., за участі ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Зубенка Олександра Анатолійовича на постанову судді Заводського районного суду м.Запоріжжя від 27 квітня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст.130 ч.1, 126 ч.3 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

Згідно з постановою суду, 08.03.2020 року о 23-01 годині поблизу буд. №50 по вул.Алмазній у м.Запоріжжя ОСОБА_1 , керував автомобілем «BMW», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України.

Крім того, 08.03.2020 року о 23-01 годині поблизу буд. №50 по вул.Алмазній у м.Запоріжжя ОСОБА_1 , керував автомобілем BMW, д.н.з. НОМЕР_1 , будучи тимчасово обмеженим у праві керування транспортними засобами відповідно до постанови державного виконавця від 12.08.2019 у виконавчому провадженні № 59776295.

ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.130, ч.3 ст.126 КУпАП та на підставі ч.2 ст.36 КУпАП на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.

В апеляційній скарзі захисник Зубенко О.А. просив скасувати постанову суду та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ч.3 ст.126 КУпАП. Свої вимоги обґрунтовує тим, що матеріали справи не містять жодного доказу, що саме ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля «BMW», д.н.з. НОМЕР_1 , працівником поліції безпідставно не було надано сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, за допомогою якого проводиться огляд на стан сп`яніння на місці зупинки. Враховуючи те, що будь-яких алкогольних продуктів ОСОБА_1 не вживав, цілком правомірно з мотивів недовіри, відмовився від огляду на стан сп`яніння виключно на місці зупинки транспортного засобу, як того вимагав поліцейський.

Крім того, поліцейським не було запропоновано ОСОБА_1 провести огляд на стан сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я та останнього не було відсторонено від керування транспортним засобом.

Заслухавши ОСОБА_1 , який повністю підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні, перевіривши матеріали справи, доводи, наведені у скарзі, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 та ч.3 ст.126 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаних адміністративних правопорушень підтверджується:

- відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №292477 від 09 березня 2020 року, відповідно до якого ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`янінні у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків;

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №292478 від 09 березня 2020 року, відповідно до якого ОСОБА_1 керував автомобілем BMW, д.н.з. НОМЕР_1 , будучи тимчасово обмеженим у праві керування транспортними засобами відповідно до постанови державного виконавця від 12.08.2019 у виконавчому провадженні № 59776295;

- актом огляду на стан сп`яніння та направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, в якому викладені ознаки алкогольного сп`яніння та зазначено, що огляд у закладі охорони здоров`я не проведений у зв`язку із відмовою ОСОБА_1 від проходження огляду;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці та в медичному закладі;

- постановою про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 20.08.2019 року у виконавчому провадженні №59776295.

Вказані докази узгоджуються з відомостями з рапорту сержанта поліції Тимошенка О.О. від 09.03.2020 року, в якому зафіксовано, що під час несення служби спільно з лейтенантом поліції ОСОБА_4 за адресою: м.Запоріжжя, вул.Алмазна, 50, було зупинено автомобіль «BMW», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . При спілкуванні з ОСОБА_1 у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, поведінка не відповідає обстановці). ОСОБА_1 в присутності двох свідків було запропоновано пройти огляд за допомогою Alcotest Dragger на місці та в медичному закладі, на що останній відповів відмовою.

Відповідно до відеозапису з нагрудної камери поліцейського, ОСОБА_1 працівником поліції неодноразово пропонувалось пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки, так і в медичному закладі, в присутності двох свідків. Проходити огляд ОСОБА_1 відмовився.

Доводи апелянта стосовно того, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, спростовуються відомостями відеозапису, який міститься в матеріалах справи.

Зі змісту відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 звертаючись до поліцейських зазначив про безпідставну і незаконну зупинку транспортного засобу, яким він керував. Крім того на відеозапису зафіксовано як горять стоп ліхтарі та ліхтарі головного світла даного автомобіля.

Доводи апелянта стосовно того, що поліцейським не було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичній установі, спростовуються змістом відеозапису, який міститься в матеріалах справи і досліджений під час апеляційного розгляду. На даному відеозаписові явно чітко зафіксовано не тільки категоричну відмову ОСОБА_1 від проходження медичного обстеження на стан його сп`яніння в медичному закладі, але й роз`яснено передбачені законом наслідки такої відмови. На відеозаписові зафіксовано присутність свідків такої відмови.

Апеляційний суд звертає увагу, що законом не передбачено, що в разі складання протоколу про адміністративне правопорушення є обов`язковим відсторонення від керування транспортним засобом, також не відсторонення від керування транспортним засобом не звільняє водія від адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП та не є свідченням того, що у водія були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння.

Відсутність доказів відсторонення поліцейськими водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом не спростовує правильності висновків, викладених у постанові судді.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини справи, є безпідставними, оскільки у судовому засіданні суд дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав їм належну оцінку, та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Диспозицією ст.130 КУпАП, окрім іншого, передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом і факт його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджений наявними і дослідженими в судовому засіданні доказами.

Тим більше, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, є порушенням пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, та окремим (самостійним) складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Під час перевірки апеляційним судом матеріалів справи будь-яких істотних порушень допущених при їх складанні не встановлено. Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №292477 від 09 березня 2020 року відносно ОСОБА_1 містить всі необхідні відомості, передбачені ст.256 КУпАП, та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС №1395 від 07 листопада 2015 року. З зазначеним протоколом ОСОБА_1 був ознайомлений, проте від підпису в ньому та про отримання його копію відмовився.

Отже, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та відповідають фактичним обставинам справи.

Суд апеляційної інстанції вважає, що наявні в матеріалах справи докази є допустимими, достовірними, належними і достатніми для висновку про доведеність вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення.

Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу порушника та наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

Отже, доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника Зубенка О.А., правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу захисника Зубенка Олександра Анатолійовича залишити без задоволення.

Постанову судді Заводського районного суду м.Запоріжжя від 27 квітня 2020 року щодо ОСОБА_1 в цій справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Гончар

Дата документу Справа № 332/613/20