П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2020 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., за участі представника Закарпатської митниці ДФС Зубенко І.І., захисника правопорушника адвоката Ємчук Л.В., розглянувши справу за матеріалами протоколу про порушення митних правил №4620/30500/19 від 17.12.2019, які надійшли від Закарпатської митниці Держмитслужби, про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 , тимчасово непрацюючого, паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 від 03.07.2018, виданий органом 2601, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 Митного кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

17.12.2019 року о 16 год. 52 хв. в зону митного контролю на ділянку «В`їзд» митного посту «Ужгород» Закарпатської митниці Держмитслужби заїхав легковий автомобіль марки «Mercedes-Benz» моделі «Sprinter» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням гр. України ОСОБА_1 , що прямував в приватних справах із Чехії в Україну.

Як форму проходження митного контролю гр. України ОСОБА_1 обрав порядок проходження митного контролю по каналу зелений коридор.

В ході митного контролю зазначеного транспортного засобу були виявлені товари, іноземного виробництва Wi-Fi роутери торгівельної марки «Huawei» у загальній кількості 33 шт.

Виявлений товар знаходився у поліетиленовому пакеті, який знаходився на підлозі багажного відсіку автомобіля. Доступ до виявленого нічим не утруднювався та став можливим після відкриття багажного відсіку автомобіля.

Вартість виявленого товару відповідно експертного висновку №-0003 від 02.01.2020 становить 62340,30 грн.

Таким чином, громадянин ОСОБА_1 порушив встановлений порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто у гр. ОСОБА_1 під час митного контролю виявлено товар, який перевищує неоподатковану норму переміщення через митний кордон України.

Зазначені дії мають ознаки порушення (порушень) митних правил, передбаченого (передбачених) статтею 471 Митного кодексу України.

Представник митниці в судовому засіданні просив визнати гр. України ОСОБА_1 винним у порушенні митних прави, та накласти на нього стягнення згідно ст. 471 МК України.

ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Захисник правопорушника адвокат Ємчук Л.В. в судове засідання з`явилася, подала письмові пояснення від 28.01.2020, відповідно змісту яких остання просила суд не призначати її довірителю адміністративне стягнення у виді конфіскації роутерів, які він перевозив, оскільки такі не обмежені та не заборонені до переміщення через митний кордон України. В той же час, зауважила, що її довіритель винен в тому, що переміщував товари в обсягах, які перевищують неоподатковувану норму переміщення, а тому винен у вчиненні порушення митних правил і до нього слід застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу, передбачене санкцією ст. 471 Митного кодексу України. Окрім того, захисником подано клопотання про приєднання до матеріалів справи документів, що підтверджують купівлю Wi-Fi роутерів у кількості 12 шт. Петренко ОСОБА_2 .

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, доходжу наступного висновку.

Так, за змістом ст.ст.458, 487 МК України, ст.ст.9-11 КУпАП підставою для визнання особи винною в порушенні митних правил, як різновиду адміністративного правопорушення, є встановлення у вчиненому нею діянні всіх ознак складу такого правопорушення, в тому числі ознак суб`єктивної та об`єктивної сторони складу правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Частиною 1 статті 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно ст.471 МК України відповідальність настає за порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через «зелений коридор», товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України.

З протоколу про порушення митних правил №4620/30500/19 від 17.12.2019 та доданих до нього матеріалів, встановлено, що 17.12.2019 року о 16 год. 52 хв. в зону митного контролю на ділянку «В`їзд» митного посту «Ужгород» Закарпатської митниці Держмитслужби заїхав легковий автомобіль марки «Mercedes-Benz» моделі «Sprinter» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням гр. України ОСОБА_1 , що прямував в приватних справах із Чехії в Україну.

Як форму проходження митного контролю гр. України ОСОБА_1 обрав порядок проходження митного контролю по каналу зелений коридор.

Згідно частини 5 статті 366 Митного кодексу України обрання "зеленого коридору" вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення.

У відповідності до частини 6 даної статті громадяни, які проходять (проїжджають) через "зелений коридор", звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов`язкового дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України.

Згідно частини 1 пункту 4 статті 336 Митного кодексу України митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів шляхом усного опитування громадян та посадових осіб підприємств, а згідно пункту 2 даної статті шляхом митного огляду (огляду та переогляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення, огляду та переогляду ручної поклажі та багажу, особистого огляду громадян).

Відповідно до частини 4 статті 318 Митного кодексу України митний контроль товарів, транспортних засобів у пунктах пропуску через державний кордон України здійснюється відповідно до типових технологічних схем митного контролю, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

В ході митного контролю зазначеного транспортного засобу були виявлені товари, іноземного виробництва Wi-Fi роутери торгівельної марки «Huawei» у загальній кількості 33 шт.

Виявлений товар знаходився у поліетиленовому пакеті, який знаходився на підлозі багажного відсіку автомобіля. Доступ до виявленого нічим не утруднювався та став можливим після відкриття багажного відсіку автомобіля.

Вартість виявленого товару відповідно експертного висновку №-0003 від 02.01.2020 становить 62340,30 грн.

У відповідності до вимог ч.1 ст.374 МК України «Умови ввезення (пересилання) громадянами товарів на митну територію України» товари (за винятком підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню та не є об`єктами оподаткування митними платежами.

Згідно ч. 4 ст. 374 МК України товари (крім підакцизних), що ввозяться громадянами у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі, сумарна фактурна вартість та/або загальна вага яких перевищують обмеження, встановлені частиною першою цієї статті, але загальна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 10000 євро, підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян, з поданням документів, що видаються державними органами для здійснення митного контролю та митного оформлення таких товарів, та оподатковуються ввізним митом за ставкою 10 відсотків і податком на додану вартість за ставкою, встановленою Податковим кодексом України, в частині, що перевищує еквівалент 500 євро або вартість товарів, обчислена пропорційно до ваги, що перевищує 50 кг (при ввезенні через інші ніж відкриті для повітряного сполучення пункти пропуску через державний кордон України). Базою оподаткування таких товарів є частина їх сумарної фактурної вартості, що перевищує еквівалент 500 євро або вартість товарів, обчислена пропорційно до ваги, що перевищує 50 кг.

З огляду на викладене, є підстави вважати, що громадянин України ОСОБА_1 порушив встановлений порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, а саме у гр. України ОСОБА_1 під час митного контролю виявлено товари, які перевищують неоподатковану норму переміщення через митний кордон України.

В своїй сукупності вказані обставини свідчить про наявність в його діях складу порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України. Дії громадянина України ОСОБА_1 за ст. 471 МК України кваліфіковані правильно.

Вина гр. України ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи, а саме протоколом про ПМП №4620/30500/19 від 17.12.2019; письмовими поясненнями гр. ОСОБА_1 від 17.12.2019; актом проведення огляду (переогляду) товарів, т/з, ручної поклажі та багажу від 17.12.2019 та доданими до нього фотоматеріалами; доповідною запискою державного інспектора ВМО №3 митного посту «Ужгород» Закарпатської митниці Держмитслужби Смагіна А.А. та іншими зібраними та долученими до протоколу доказами.

Ввезення вилучених товарів згідно протоколу допускається, за умови їх письмового декларування митному органу в повному обсязііз сплатою у випадках, визначених законами України, вивізного мита та з поданням відповідних документів, виданих державними органами.

Відповідно до вимог ст. 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно ст. 256 МК України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

В частині 1 статті 257 МК України визначено, що декларування здійснюється шляхом заявления за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Згідно ч. 8 ст. 264 МК України митна декларація, з моменту її прийняття органом доходів і зборів, є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації, лише з моменту прийняття митним органом митної декларації.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 4 МК України декларант - це особа, яка самостійно здійснює декларування або від імені якої здійснюється декларування.

Як передбачено п. 2 ч. 1 ст. 265 МК України декларантом має право виступати особа, яка відповідно до законодавства України має право вчиняти щодо товарів юридично значущі дії від свого імені.

Відповідно до ч. 1 ст. 460 МК України, допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньо-економічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Ця норма фактично дублюється в ст. 268 МК України, яка встановлює, що допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, не тягне за собою застосування санкцій, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами України, крім випадків, коли особа систематично (більше двох разів протягом місяця) допускає у митній декларації помилки, зазначені в частині першій цієї статті (крім орфографічних помилок). У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, посадові особи митних органів надають декларантам або уповноваженим ним особам можливість виправити помилки, допущені в митній декларації.

Таким чином, вищезазначене правило ст.ст. 268, 460 МК України передбачає звільнення від адміністративної відповідальності при виконанні трьох умов:

1. Недостовірні дані зазначено в декларації внаслідок помилки (а не умисних дій);

2. Така помилка не призвела до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру чи до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання ЗЕД;

3. Такі помилки не допускаються систематично (тобто більше ніж два рази протягом місяця).

Даних про систематичність зазначених дій з боку ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 митну декларацію для письмового декларування товару не подавав.

Правопорушення, яке вчинив громадянин України ОСОБА_1 полягало у переміщенні через митний кордон незадекларованого митному органу товару, що перевищує неоподатковану норму переміщення через митний кордон України.

Об`єктивна сторона правопорушення, яке вчинив громадянин України ОСОБА_1 , полягає в недекларуванні товару, при проходженні митного контролю в «зеленому коридорі», тобто в зоні спрощеного митного контролю, відповідальність за що передбачена ст. 471 МК України.

Згідно зі ст. 471 МК України, за таке правопорушення передбачено накладення адміністративного стягнення в виді штрафу і конфіскації не задекларованого товару.

Отже, з огляду на наведене, за вищевказане правопорушення, яке полягає в недекларуванні товарів, громадянин України ОСОБА_1 підлягає адміністративному стягненню у виді штрафу з конфіскацією товару, вартість якого перевищує неоподатковану норму переміщення через митний кордон України.

Відповідно дост.33КУпАПпри накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Обтяжуючих відповідальність особи обставин судом не встановлено. За правиламист.23КУпАПадміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи конкретні обставини справи в їх сукупності, вважаю, що відносно ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. з конфіскуванням переміщуваного товару в частині, що перевищує еквівалент 500 євро, а саме: Wi-Fi роутери Huawei E5172As-22 в кількості 21 шт..

Застосування конфіскації в даному випадку є не компенсаційною, а стримуючою та карною мірою.

Разом з тим, щодо вилученого у ОСОБА_1 товару, а саме: Wi-Fi роутери Huawei E5172As-22 в кількості 12 шт..суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України "Про міжнародні договори" від 22.12.1993, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є часткою національного законодавства України. Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України. Тобто в такому випадку міжнародно-правові норми мають пріоритетне значення.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію "Про захист прав людини і основоположних свобод", а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Таким чином, з огляду на вищевказані критерії правомірності позбавлення володіння згідно зі ст. 1 Протоколу до Конвенції, не викликають сумнівів щодо застосування адміністративного стягнення конфіскації товарів, та відповідає першим двом критеріям. Втручання є правомірним, адже конфіскація прямо встановлена і передбачена законом, а саме санкцією ст. 471 МК України. Конфіскація здійснюється для задоволення наявного суспільного інтересу, адже таким інтересом є додержання встановленого законами України порядку переміщення товарів через митний кордон нашої держави.

Проте відповідність третьому критерію справедливій рівновазі між суспільним та приватним інтересам є не очевидною. Він є оціночним і стосується кожної конкретної справи, а тому встановлюється окремо щодо кожного порушника митних правил на підставі безпосереднього з`ясування обставин і фактів.

ЄСПЛ вважає, що будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. "Справедливий баланс" має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе "індивідуальний надмірний тягар" (рішення у справі від 02.11.2004 р. "Трегубенко проти України","Гирлян проти Росії" від 09.10.2018).

Згідно наданих захисником до матеріалів справи документів, такі підтверджують купівлю Wi-Fi роутерів у кількості 12 шт. ОСОБА_3 .. При цьому вартість вказаних Wi-Fi роутерів у кількості 12 шт. не перевищує еквівалент 500 євро, та становить по 22 євро за однин Wi-Fi роутер.

При вирішення питання про конфіскацію певного предмета правопорушення мають значення, зокрема: характеристика безпосереднього предмету правопорушення (чи загалом можливе його законне переміщення через митний кордон України, у тому числі чи підлягають сплаті митні платежі, інші податки, у зв`язку з переміщенням предмета правопорушення через митний кордон; джерело походження безпосереднього предмета правопорушення; причини, які призвели до порушення порядку проходження митного контролю в зонах спрощеного митного контролю; мета переміщення порушником предмета через митний кордон України; наявність завданої державі шкоди; вартість безпосереднього предмета правопорушення; майновий стан порушника.

Ввезення вилучених товарів згідно протоколу допускається, за умови їх письмового декларування митному органу в повному обсязі із сплатою у випадках, визначених законами України, вивізного мита та з поданням відповідних документів, виданих державними органами.

Так, у п. 28 рішення "Гирлян проти Росії" від 09.10.2018 (скарга № 35943/15) суд повторює, що для того, щоб бути пропорційним, втручання повинно відповідати серйозності порушення і санкції з огляду на тяжкість злочину, за яке воно призначене для покарання - в даному випадку недотримання вимоги декларації - а не серйозність будь-якого передбачуваного порушення, яке насправді не було встановлено, наприклад, злочин відмивання грошей або ухилення від сплати податків (див. Ісмаїлов, § 38, АДРЕСА_2 і Boljeviж, § 44).

При вирішенні питання про призначення стягнення за вчинене порушення суд також враховує положення статті 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод, у відповідності до яких «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Так, захисником подано докази належності частини вилучених товарів гр. ОСОБА_4 , згідно долучених письмових пояснень якої роутери Huawei E5172 AS-22 були випущені у 2014 та куплені на інтернет-сайті в Португалії.

В контексті забезпечення дотримання принципів Конституції та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, задля утвердження верховенства права та європейських підходів до розуміння прав людини, 23 лютого 2006 року Верховною Радою України було прийнято Закон України №3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Основними цілями даного Закону є застосування практики Європейського суду з прав людини з метою забезпечення виконання рішення Європейського суду з прав людини у справах проти України та впровадження в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини.

Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Так, приймаючи рішення по справі, суд враховує правові позиції висловлені ЄСПЛ у справі «Бакланов проти Росії» (09.06.2005 року) та у справі «Фрізен проти Росії» (24.03.2005 року), а саме те, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. Крім того, суд приймає до уваги правові позиції висловлені у справі «Ісмайлов проти Росії» (п.38 Рішення від 16.10.2008 року), згідно яких для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити надмірний тягар для особи.

Зважаючи на викладене, враховуючи характер скоєного, матеріали справи, встановлені судом обставини, та зазначені норми закону, суд дійшов висновку, що на гр. України ОСОБА_1 має бути накладено стягнення за ст. 471 МК України у виді штрафу у розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян з конфіскацією частини вилученого товару, що був безпосереднім предметом порушення митних правил, який перевищує неоподатковану норму переміщення через митний кордон України. З метою досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, у відповідності до вимог ч.3 ст.528 МК України, іншу частину переміщуваного товару слід повернути особі, у якої такий вилучений, власнику або його представнику за дорученням, після належного митного оформлення та сплати митних платежів або з метою його вивезення за межі митної території України.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу. Відповідно до Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з 1 січня 2020 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2102 грн. Таким чином, правопорушнику необхідно сплатити судовий збір в розмірі 420,40 грн.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП, ст.471 МК України, ч. 4 Закон України «Про судовий збір» суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Громадянина України ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн., з конфіскацією переміщуваного товару в дохід держави, а саме: вилучених відповідно протоколу про порушення митних правил №4620/30500/19 Wi-Fi роутерів в кількості 21 шт. загальною вартістю 39 671,10 грн. (тридцять девять тисяч шістсот сімдесят одну гривню 10 копійок).

Вилучений згідно протоколу про порушення митних правил: Wi-Fi роутери Huawei E5172As-22 в кількості 12 шт. - повернути особі, у якої такий вилучений, власнику або його представнику за дорученням, після належного митного оформлення та сплати митних платежів або з метою його вивезення за межі митної території України.

Стягнути з громадянина України ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 420,40 грн.

Апеляційну скаргу на постанову може бути подано до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Строк звернення постанови для виконання - три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Фазикош