1Справа № 335/2434/20 3/335/680/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про накладення адміністративного стягнення

2 червня 2020 р. суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Шалагінова А.В., розглянув справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення за таких обставин.

13.03.2020 о 02:02 год. в м. Запоріжжі у Вознесенівському районі по вул. Немировича-Данченка, 69, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «TOYOTA RAV4», д.н. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився в присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справ повідомлявся судом належним чином, зокрема і через його захисника, проте до суду неодноразово не з`являвся, причини неявки суду не повідомив. За таких обставин, та враховуючи, що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності при розгляді даної справи відповідно до вимог статті 268 КУпАП не є обов`язковою, суд вважав за можливе розглянути справу за його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвокат Погосян М.А. просила закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення не викладено його об`єктивної сторони. ОСОБА_1 не перебував у стані алкогольного сп`яніння, він відмовився від проходження огляду на місці зупинки через карантин, оскільки хвилювався за своє здоров`я, однак не відмовлявся пройти огляд в медичному закладі. У цей день він перебував у стані душевного хвилювання через хворобу тестя, до якого він і направлявся. Крім того, працівником поліції порушено процедуру залучення свідків, оскільки в них не були перевірені документи, а самі свідки були привезені іншим екіпажом поліції. Отже, беззаперечні докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення відсутні. Крім того, просила звернути увагу на те, що інспектор поліції не роз`яснив прав ОСОБА_1 відповідно до вимог КУпАП та Конституції України.

Заслухавши пояснення захисника, свідка ОСОБА_2 , інспектора поліції ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, суд дійшов таких висновків.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, достовірно підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 266387 від 13.03.2020, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Alcotest Drager», направленням на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння до закладу охорони здоров`я від 13.03.2020 о 02:23 год., в якому наявна відмітка про те, що огляд не проводився у зв`язку із відмовою водія, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі, інформацією, що міститься на лазерному диску із відеозаписом реєстраторів поліцейських, довідкою з бази даних підсистеми «Адмінпрактика» про відсутність повторності вчинення правопорушення.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 266387 від 13.03.2020 зазначено про порушення водієм ОСОБА_1 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Свідками відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у протоколі зазначені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , письмові пояснення яких долучені до матеріалів справи (а.с. 5, 6).

При цьому, у протоколі вказано про роз`яснення прав та обов`язків ОСОБА_1 , що передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Сам ОСОБА_1 поставив тричі свій підпис у протоколі із позначкою «Не согласен» (рос.). Тому суд вважає необґрунтованими посилання захисника на не роз`яснення прав ОСОБА_1 (а.с. 1).

З оглянутих судом відеозаписів, що містились на долученому до матеріалів справи лазерному диску, випливає, що відеореєстраторами боді-камер поліцейських зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а також у медичному закладі. При цьому, даний факт було зафіксовано в присутності двох осіб свідків. Крім того, сам ОСОБА_1 під час зупинки керованого ним автомобіля працівниками поліції поводив себе неадекватно, розмовляв із порушенням мови, та на початку спілкування з поліцейськими не спростовував факту знаходження у стані алкогольного сп`яніння.

Під час розгляду справи судом була допитана поліцейська взводу № 2 роти № 1 батальйону № 2 УПП в Запорізькій області ДПП капрал поліції ОСОБА_3 , яка пояснила, що 13.03.2020 вночі екіпажом поліції було зупинено автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , в якого були виявлені ознаки стану алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, у зв`язку із чим ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки. Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на місці зупинки, йому було запропоновано пройти такий огляд в медичному закладі, на що він також відмовився. Факт відмови зафіксовано в присутності двох свідків, що зазначені у протоколі. Оскільки був нічний час, у працівників поліції виникли складнощі із залученням свідків, а тому були залучені дві особи ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в яких при собі не було документів, що посвідчують їх особи, а тому їх анкетні дані у поясненнях були зазначені зі слів.

Вищезазначені пояснення поліцейської ОСОБА_3 щодо виявлення у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння та його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння узгоджуються зі змістом рапорту поліцейського взводу № 1 БПП в м. Мелітополь ДПП рядового поліції Чернєва А.Є. від 13.03.2020 (а.с. 7).

Суд вважає, що не перевірка поліцейською ОСОБА_3 документів, що посвідчували особи свідків, не спростовує факту залучення цих свідків для фіксації факту відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння та не спростовує наявності складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 .

Крім того, наявність свідків під час фіксації правопорушення підтверджуються як відеозаписами, що містяться на лазерному диску, долученому до матеріалів справи, так і поясненнями свідка ОСОБА_2 , сина ОСОБА_1 , який в суді пояснив, що свідки залучались працівниками поліції та були привезені на місце зупинки іншим екіпажом поліції.

Безпосередньо судом вживались заходи до виклику свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання шляхом направлення їм судових повісток рекомендованими листами із повідомленнями, внаслідок чого розгляд справи декілька разів відкладався, проте свідки до суду не з`явились та про причини неявки суд не повідомили. З урахуванням наявності в матеріалах справи інших доказів на підтвердження обставин правопорушення, суд вважав за можливе розглянути справу без допиту цих свідків в судовому засіданні.

Також за клопотанням захисника в суді був допитаний свідок ОСОБА_2 , який доводиться сином ОСОБА_1 , та який пояснив, що 13.03.2020 його батько подзвонив йому та повідомив, що дідусю стало погано, у зв`язку із чим батько за ним заїхав та вони разом поїхали до дідуся. Вже коли вони під`їжджали до будинку дідуся, автомобіль зупинили працівники поліції та звинуватили його батька у керуванні автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Батько відмовився пройти огляд на місці зупинки, але наполягав на проходженні огляду в медичному закладі, однак працівники поліції його до медичного закладу не повезли. Як саме ці події відбувались, не пам`ятає. Він на деякий час відлучався з місця зупинки, ходив до дідуся. Підтвердив, що на місце зупинки свідків привезли працівники поліції на автомобілі. Як саме поліцейські спілкувались зі свідками, не пам`ятає. Зазначив, що у цей день 13.03.2020 він до зустрічі із батьком не спілкувався та звертав увагу, чи тверезий батько або ні, оскільки вони перебували в стресовому стані через хворобу дідуся, який через два тижні після тих подій помер. Як саме роз`яснювались права батькові, він не чув.

Проаналізувавши пояснення свідка ОСОБА_2 , суд доходить висновку, що вони не спростовують винуватості ОСОБА_1 у вчинені правопорушення, оскільки певних обставин подій свідок не пам`ятає, а також однозначно не підтвердив того факту, що ОСОБА_1 у цей день не вживав алкогольних напоїв. Крім того, суд також звертає увагу, що свідок ОСОБА_2 є близьким родичом, а саме сином ОСОБА_1 , а тому є зацікавленим в результаті розгляду справи, з огляду на що судом його показання оцінюються критично.

Проаналізувавши усі зібрані у справі докази, суд доходить переконливого висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він, будучі особою, яка керує транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При цьому, пояснення захисника Руденка А.А. про те, що він не перебував у стані алкогольного сп`яніння, а знаходився у стресовому стані, вини ОСОБА_1 у вчиненні вищезазначеного правопорушення не спростовують, оскільки відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України проходження в установленому порядку медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння на вимогу поліцейського є обов`язком водія. Оскільки вищезазначеними доказами підтверджено встановлення поліцейським у ОСОБА_1 наявності відповідних ознак алкогольного сп`яніння, тому вимога поліцейського про необхідність проходження ним вказаного огляду була правомірною. Враховуючи, що ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду в присутності двох свідків, тому у даному випадку в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд при накладанні стягнення враховує конкретні обставини по справі, ступінь суспільної небезпеки правопорушення.

Відповідно до вимог статті 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Тому з урахуванням викладених обставин, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у розмірі 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі вищевикладеного, ч. 1 ст. 130 КУпАП, керуючись ст.ст. 7, 9, 23, 24, 27, 29, 33, 34, 35, 38, 40-1, 268, 276, 277, 279, 280, 283, 284, 294, 300, 300-1, 307 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави Україна судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Суддя А.В. Шалагінова