Справа № 594/739/20
Провадження № 3/594/356/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2020 року м.Борщів

Суддя Борщівського районного суду Тернопільської області Губіш О.А., розглянувши матеріали, що надійшли від начальника Борщівського відділення поліції Чортківського відділу поліції ГУНП України в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого,

за ст.173-2 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 546262 від 22 квітня 2020 року, 22 квітня 2020 року біля 22 год. 00 хв. ОСОБА_1 за місцем свого проживання в с.Олексинці Борщівського району, перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння, вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме обзивав її нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Під час розгляду справи, ОСОБА_1 вину у вчиненому не визнав, при цьому пояснив, що ніякого домашнього насильства він не вчиняв. Так 22 квітня 2020 року він свою колишню дружину обізвав нецензурними словами, а вона у відповідь теж почала обзивати його нецензурними словами, після чого між ними почалася сварка.

Заслухавши пояснення порушника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 по відношенню до колишньої дружини ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки його дії не містять ознак домашнього насильства.

Так, відповідно до ст. 173-2 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається - умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 ЗУ "Про запобігання та протидію домашньому насильству", домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Конфлікт це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що приводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.

Відповідно до методичних роз`яснень щодо природи домашнього насильства визначено, що метою такого завжди є встановлення контролю над жертвою, коли кривдник намагається бути єдиним «розпорядником» її життя. Підкоряючись, жертва стає безпорадною, не може правильно оцінювати ситуацію, більше навіть не намагається себе захистити.

КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності саме за вчинення домашнього насильства. Будь-яка суперечка чи конфлікт, які виникають між членами сім`ї, не можуть однозначно трактуватись, як домашнє насильство, що має місце у даному випадку. Оцінка таких дій ОСОБА_1 як нецензурна лайка, висловлення погроз, саме як домашнього насильства, без з`ясування природи та причин конфлікту, який виник між ним та колишньою дружиною, свідчить про низький професійний рівень працівників поліції, невміння останніх давати правильну правову оцінку неправомірним діям винної особи.

Так дані, які містяться у доданих до протоколу про адміністративне правопорушення матеріалах, вказують виключно на перелік вчинених ОСОБА_1 дій, без зазначення причин та обставин, які до цього призвели. Мета, яку переслідував винний, на що був спрямований його умисел, працівниками поліції не встановлено. А тому, висновок працівника поліції щодо наявності у діях ОСОБА_1 саме ознак домашнього насильства викликає природній сумнів.

Пояснення ОСОБА_1 щодо причин виникнення конфлікту між ним та колишньою дружиною суд не знаходить такими що не відповідають дійсності чи викликають сумнів, оскільки в ході судового розгляду даних, які б такі спростовували, здобуто не було.

Статтею 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В ході судового розгляду даних, які б вказували на наявність у діях ОСОБА_1 саме домашнього насильства здобуто не було.

Враховуючи, що на час розгляду справи доказів наявності складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП в діях ОСОБА_1 суду не надано, провадження в справі підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з наведеного, керуючись ч.1 ст.247, ст.ст. 283, 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.172-2 ч.1 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Скарга на постанову може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Борщівський районний суд.

Суддя: