Справа № 456/1406/20
Провадження № 3/456/914/2020
ПОСТАНОВА

іменем України

04 червня 2020 року місто Стрий

Суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Гула Л. В. , розглянувши матеріали, які надійшли зі Стрийського відділу поліції ГУ Національної поліції у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого,

за ст. 44-3 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 03.04.2020 об 11:30 в с. Грабовець Стрийського району Львівської області по вул АДРЕСА_1 , будучи особою, що підписала інформативну згоду на карантин (самоізоляцію), покинув межі карантину (самоізоляції), які були вказані у згоді, чим порушив вимоги постанови головного санітарного лікаря України МОЗ від 21.03.2020 № 2 та ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб», вчинивши правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

ОСОБА_1 на виклик суду не з`явився, хоча був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідно до положень ст.ст. 268, 277-2 КУпАП, про причини неявки не повідомив.

Вивчивши протокол про адміністративне правопорушення та дослідивши долучені до нього матеріали, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до диспозиції ст. 44-3 КУпАП адміністративним правопорушенням є порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Зазначена норма є бланкетною, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших галузей права. Конкретизований зміст бланкетної диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює норму більш конкретним змістом, для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації за відповідною статтею чи частиною статті КУпАП.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» (далі Закон № 1645-III) карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, підстави та порядок обов`язкової самоізоляції, перебування особи в обсерваторі (обсервації), госпіталізації до тимчасових закладів охорони здоров`я (спеціалізованих шпиталів). Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 (в редакції, чинній на 03.04.2020) відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 року, встановлено з 12 березня 2020 року до 24 квітня 2020 року на всій території України карантин.

Відповідно до ч.ч. 1, 3-4 ст. 31 Закону № 1645-III у разі встановлення карантину на час його дії та відповідно до потреби органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування утворюють на території карантину тимчасові заклади охорони здоров`я (спеціалізовані шпиталі), обсерватори. Тимчасові заклади охорони здоров`я (спеціалізовані шпиталі) утворюються за рішенням органів державної влади та органів місцевого самоврядування з метою додаткового забезпечення надання медичної допомоги населенню з можливістю використання приміщень і майна інших закладів і установ. Порядок облаштування та функціонування обсерваторів, тимчасових закладів охорони здоров`я (спеціалізованих шпиталів) встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. Обсервації та самоізоляції підлягають особи, які підпадають під критерії, визначені в рішенні про встановлення карантину.

Пунктом 5 постанови КМУ № 211 від 11.03.2020 встановлено, що обов`язковій госпіталізації до обсерваторів (ізоляторів), які визначаються обласними, Київською міською державними адміністраціями, підлягають, зокрема, особи, які здійснюють перетин державного кордону (крім осіб, які є працівниками дипломатичних представництв та консульських установ іноземних держав, представництв офіційних міжнародних місій, організацій, акредитованих в Україні, та членів їх сімей, водіїв та членів екіпажу вантажних транспортних засобів, членів екіпажів повітряних і морських, річкових суден, членів поїзних і локомотивних бригад, якщо немає підстав вважати, що вони були в контакті із хворою на ОСОБА_2 -19 особою). Обов`язкова госпіталізація таких осіб до обсерваторів (ізоляторів) проводиться у порядку, визначеному цією постановою.

Підпунктом 17 пункту 2 постанови КМУ № 211 від 11.03.2020 заборонено до 24 квітня 2020 року самовільно залишати місця обсервації (ізоляції).

Окрім того, постановою КМУ № 291 внесено зміни до постанови КМУ № 211 від 11.03.2020, зокрема, пункт 5 доповнено абзацом 7 щодо можливості перебування на самоізоляції особам, які перетнули державний кордон, у разі надання згоди на самоізоляцію з використанням електронного сервісу «Дій вдома» Єдиного державного веб-порталу електронних послуг до перетину державного кордону.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 27.03.2020 перетнув державний кордон та підписав «Інформовану згоду особи на проведення протиепідемічних та/або профілактичних заходів».

Отже, ОСОБА_1 є особою, яка підлягає обов`язковій самоізоляції.

Вина ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні доведена протоколом серії ВАБ № 304439 від 03.04.2020; світлокопіями паспорта громадянина України для виїзду за кордон, письмовими поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , які підтверджують обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Доказів, які б спростовували наведені в протоколі обставини, суду не надано, тому вищевикладені докази суд вважає належними та допустимими, а в своїй сукупності достатніми.

Таким чином, суд всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, вважає, що дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані як адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Статтею 22 КУпАП передбачено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Під малозначністю вчинення адміністративного правопорушення слід розуміти такі дії, які в результаті їх вчинення не спричинили значної шкоди охоронюваним законом інтересам.

Тобто, при розгляді справи суд зобов`язаний перевірити всі обставини адміністративного правопорушення, оцінити його наслідки, переконатися, що внаслідок його вчинення не завдана значна шкода окремим громадянам або суспільству, дослідити обстановку, в якій вчинене порушення, особу порушника, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, тощо. Аналіз та правова оцінка зазначених даних дозволяють вирішити питання про звільнення порушника від адміністративної відповідальності й можливість обмежитися усним зауваженням.

На думку суду, вказане порушення, вчинене ОСОБА_1 , не є грубим, шкідливих наслідків від нього не настало, правопорушення ОСОБА_1 вчинено не умисно, що підтверджується його письмовими поясненними, наявними в матеріалах справи.

Крім цього, суддя враховує вік ОСОБА_1 , той факт, що останній є легіонером Французького іноземного легіону, за кордоном перебував у професійних цілях, до закінчення строку самоізоляції з мешканцями села та іншими громадянами протягом встановленого строку карантину не контактував, про що свідчить відсутність інших аналогічних протоколів.

Враховуючи вищенаведене, суддя дійшов висновку про малозначність вчиненого правопорушення, а тому в даному конкретному випадку вважає можливим звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням на підставі ст. 22 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 23, 33, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, та звільнити його від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП закрити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Суддя Л.В.Гула