Справа № 527/809/20
провадження 3/527/369/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2020 року суддя Глобинського районного суду Полтавської області Павлійчук А.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки м. Кременчук, Полтавської обалсті, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючої, паспорт серія НОМЕР_1 , (інші дані щодо особи не відомі)

за ст. 44-3 Кодексу про адміністративні правопорушення України ,-

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП № 500628 від 17.04.2020, 15 квітня 2020 року, близько 20 год. 00 хв., ОСОБА_1 , у Волинській області, с. Старовойтове, здійснила перетин державного кордону та відмовилася від обов`язкової обсервації, чим порушила п. 5 постанови КМУ № 211 від 11.03.2020, за що передбачена адміністративна відповідальність заст. 44-3 КУпАП.

В судове засідання 17.06.2020 ОСОБА_1 не з`явилася, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав у своїх рішеннях, що сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. (Рішення Європейського суду з прав людини "Пономарьов проти України" № 3236/03 від 03.04.2008 року). Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП, остання ознайомлена з місцем розгляду судової справи Глобинський районний суд Полтавської області, про що свідчить її підпис у протоколі про адміністративне правопорушення, тобто особа, яка притягається до адміністративної відповідальності вважається повідомленою належним чином про дату, час та місце розгляду судової справи.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол повноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Складання протоколу це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення. В силу положень статті 251 КУпАП, вони є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог статей 251, 252, 268, 280 КУпАП суд має вжити всі заходи щодо повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідальність, передбачена ст. 44-3 КУпАП, настає за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Згідно з положеннями ст. 31 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", обсервації та самоізоляції підлягають особи, які підпадають під критерії, визначені в рішенні про встановлення карантину.

Абзацом 5 пункту 5 Постанови КМУ № 211 встановлено, що обов`язковій госпіталізації до обсерваторів (ізоляторів), які визначаються обласними, Київською міською державними адміністраціями, підлягають особи, які здійснюють перетин державного кордону (крім осіб, які є працівниками дипломатичних представництв та консульських установ іноземних держав, представництв офіційних міжнародних місій, організацій, акредитованих в Україні, та членів їх сімей, водіїв та членів екіпажу вантажних транспортних засобів, членів екіпажів повітряних і морських, річкових суден, членів поїзних і локомотивних бригад, якщо немає підстав вважати, що вони були в контакті із хворою особою). Обов`язкова госпіталізація таких осіб до обсерваторів (ізоляторів) проводиться в порядку, визначеному цією постановою.

Пунктом 3 вказаного Порядку передбачено, що керівники обласних, Київської міської держадміністрацій: визначають перелік спеціалізованих закладів для організації обсервації (ізоляції) та надсилають його до штабу з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації відповідної адміністративно-територіальної одиниці; забезпечують чергування біля пунктів пропуску через державний кордон бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги під час направлення осіб на обсервацію (ізоляцію); визначають обсяги витрат, які необхідні для забезпечення транспортування осіб до місць обсервації (ізоляції) та укладають відповідні договори з постачальниками послуг; забезпечують організацію харчування, яке здійснюється за рахунок коштів осіб, які перебувають в обсерваторах (ізоляторах); забезпечують організацію медичного (дистанційного) супроводу осіб у місцях обсервації (ізоляції), надання їм медичної допомоги та видачі листків непрацездатності у разі потреби.

Відповідно до п. 5 вказаного Порядку керівник робіт з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації відповідної адміністративно-територіальної одиниці своїм рішенням визначає уповноважених осіб, відповідальних за організацію процесу госпіталізації осіб до обсерваторів (ізоляторів) після того, як особи залишили територію пункту пропуску через державний кордон.

Відповідно до ст. 256 КУпАП протокол є єдиним документом, у якому зазначається суть правопорушення, тобто це є фактично те обвинувачення, яке висунуто особі від імені держави відповідним державним службовцем.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Розглядаючи справу в межах пред`явленого обвинувачення суд не вправі самостійно збирати докази чи виходити за межі зазначеного в протоколі.

При цьому, на підтвердження вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, не надано доказів на підтвердження факту ознайомлення ОСОБА_1 із переліком спеціалізованих закладів для організації обсервації (ізоляції), визначеного керівником обласної держадміністрації, який був вручений йому безпосередньо при перетині кордону, а також будь якого попередження про необхідність проходження саме обсервації, а не ізоляції. Отже, неможливо встановити від чого саме відмовилася ОСОБА_1 .

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що особою, яка склала протокол, до матеріалів справи не долучено будь-яких доказів на підтвердження того, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності була повідомлена чи надала згоду на обов`язкову обсервацію.

При цьому суд зобов`язаний розглядати справу в межах тверджень про вчинення адміністративного правопорушення, вказаних стосовно особи у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malafeyeva Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelinу.Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

З огляду на зазначене, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1,3 частина друга статті 19 Основного закону України). Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62 Конституції України).

Відповідно до п. 4.1 вказаного Рішення,Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Також суд звертає увагу на те, що протокол про притягнення її до адміністративної відповідальності був складений 17.04.2020, а державний кордон ОСОБА_1 перетнула ІНФОРМАЦІЯ_2 , а отже, складений був вже на другий день, що свідчить про порушення строків складання адміністративного протоколу. Також, суд визнає доведеним та це підтверджується показами ОСОБА_1 , що 15.04.2020 вона перетнула державний кордон України. Під час перетину державного кордону обсервацію їй не пропонували. На відеозаписі, що доданий до протоколу зафіксовані події 17.04.2020, а саме спілкування працівника поліції із ОСОБА_1 , на якому остання надає пояснення працівнику поліції, які повністю співпадають із письмовими поясненнями дослідженими у судовому засіданні, що знову ж таки не підтверджує вчинення ОСОБА_1 15.04.2020 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, а саме відмови від проходження обов`язкової обсервації.

Крім того, у ході перевірки адміністративного матеріалу встановлено що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ГП № 500628 стосовно ОСОБА_1 відсутні будь які відомості щодо свідків правопорушення, чи відомості про їх відсутність, що унеможливлює встановлення судом події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 1 п. 3 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) при наявності обставин, передбачених ст. 247 КУпАП, виносить постанову про закриття справи.

Враховуючи, що протокол не містить доказів визначення місця обсервації та підстав обсервації, належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 підпадає під дію п. 5 Постанови КМУ № 211 в діючий на час складання протоколу редакції, суду не надано, відповідно не знайшов підтвердження факт чи обставина, які б обумовлювали необхідність обов`язкової обсервації, визначення місця такої обсервації та відповідної відповідальності за її порушення.

Слід зауважити, що право на справедливий суд гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, прийнятою Радою Європи 04.11.1950 та ратифікованою Україною 17.07.1997, відповідно до якої суд встановлює обґрунтованість будь-якого висунутого проти особи обвинувачення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази та надавши їм оцінку, суддя вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, тому провадження по справі необхідно закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 44-3, п. 1 ст. 247, ст.ст. 284, 284, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Глобинський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя А. В. Павлійчук