Єдиний унікальний номер 234/4596/20
Номер провадження 33/804/260/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2020 року м. Бахмут

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Савкова С.В., за участі секретаря судового засідання Ільяшенка С.О., особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , в режимі відеоконференції захисника Кочина С.С., перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , за його апеляційною скаргою на постанову судді Краматорського міського суду Донецької області від 17 квітня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 10200 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік,-

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Краматорського міського суду Донецької області від 17 квітня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Краматорського міського суду Донецької області від 17 квітня 2020 року скасувати, постановити нову, якою на підставі п.1 ст.247 КУпАП провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення або на підставі п.7 ст.247 КУпАП.

В огрунтування доводів апеляційної скарги зазначає наступне.

1. Під час розгляду справи судом першої інстанції були порушені його права, оскільки справу розглянуто без його участі, хоча завчасно було подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи; не надані для ознайомлення матеріали справи, не забезпечене його право користуватись юридичною допомогою адвоката.

2. Суд посилається, як на доказ, на висновок від 06.03.2020 р., який в свою чергу складений на підставі акта № 100, що буде складений через п`ять днів 11.03.2020 року, тобто суд посилається на висновок, виданий на підставі документа, який буде складений в майбутньому.

3. Працівниками поліції в порушення Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015 р. ОСОБА_1 не пропонувалось пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, а одразу без складання акта огляду і направлення його було доставлено до закладу охорони здоров`я.

4. В закладі охорони здоров`я огляд проведено з порушенням порядку, встановленого Інструкцією № 1452/735 від 09.11.2015 р., а саме:

- не проводились лабораторні дослідження на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини, що є обов`язковим;

- працівником мед закладу не надано сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, яка використовується для проведення лабораторних досліджень;

- зразки біологічного середовища відбирались лише в одну не стерильну ємність, жодних первинних лабораторних досліджень з цим зразком не проводилось, в іншу ємність біологічні зразки не відбирались і не пломбувались.

Апелянт вважає висновок щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння недійсним, оскільки він складений з вказаними порушеннями Інструкції .

Крім того, зазначає, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог ст.266 КУпАП вважається недійсним.

5. Суд у своєму рішенні посилається на пояснення ОСОБА_1 , які він надав у судовому засіданні 19.03.2020 року, але дані обставини не відповідають дійсності, оскільки він жодного разу у судовому засіданні в суді першої інстанції участі не приймав.

6. Судом першої інстанції не досліджені всі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки в матеріалах справи наявний відеозапис ДПР18 317877, який судом не досліджувався та не оцінювався, на відомості отримані в наслідок його перегляду судове рішення не посилається.

7. Протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом, оскільки в ньому наявні виправлення; складений після медичного освідування; не містить посилання на відеозапис, доданий до нього в якості доказу; його складенню не передувала процедура огляду на стан сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів, на підставі такого огляду не складався акт та направлення.

Крім того, ОСОБА_1 заявлено клопотання про поновлення строку оскарження постанови, яке обґрунтовує тим, що справу про адміністративне правопорушення було розглянуто без його участі, а постанова отримана ним 22.04.2020 року, у зв`язку із чим апелянт вважає, що причини пропуску строку оскарження є поважними і підлягають поновленню.

Апеляційний суд, вислухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Кочина С.С., пояснення свідка ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , перевіривши матеріали справи, доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції та апеляційної скарги, доходить наступних висновків.

Що стосується клопотання про поновлення строку, то воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства, тому Європейський суд у своїй практиці пропонує широке його тлумачення.

Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що «у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення».

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Говорячи про важливість дотримання оптимального балансу між забезпеченням реалізації права особи на доступ до правосуддя та принципом правової визначеності, Європейський Суд з прав людини (далі ЄСПЛ) сформував правову позицію, відповідно до якої встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи (справи «Белле проти Франції», «Ільхан проти Туреччини», «Пономарьов проти України», «Щокін проти України» тощо).

У процесі прийняття рішення про поновлення строку звернення до суду слід визначити критерії, за якими суд може визнати причини попуску строку поважними, а підстави для його поновлення - виправданими з метою досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи.

Одним із елементів права на справедливий суд є право на виправлення судової помилки, включаючи право на скасування неправосудного рішення та прийняття правового рішення по справі. При цьому забезпечення права на апеляційне і касаційне оскарження включає як можливість оскарження судового рішення, так і обов`язок суду прийняти та розглянути подану апеляційну чи касаційну скарги.

Апеляційна інстанція звертає увагу, що ОСОБА_1 не був повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи.

Разом з тим, слід зауважити, що судом вживалися заходи з метою повідомлення ОСОБА_1 про час, дату та місце судового розгляду. З матеріалів справи вбачається, що в судове засідання, призначене на 17.04.2020 року на 08.30 год. ОСОБА_1 повідомлявся шляхом направлення судової повістки СМС повідомленням, однак, згідно довідки (а.п. 25) ОСОБА_1 отримав повідомлення 17.04.2020 року о 14.47 год., тобто вже після судового розгляду.

Крім того, мотивувальна частина постанови суду містить посилання на присутність ОСОБА_1 в судовому засідання 19.03.2020 року, виправлення щодо визнання чи невизнання ОСОБА_1 вини в цьому судовому заіданні.. Присутність в судовому засіданні категорично спростовує ОСОБА_1 , його твердження підтверджуються довідкою та випискою з Журналу реєстрації відвідувачів Краматорського міського суду, відповідно до яких 19.03.2020 року ОСОБА_1 відвідував адміністративну канцелярію суду.

Також, в матеріалах справи містяться заяви ОСОБА_1 про ознайомлення з матеріалами справи та про отримання копії судового рішення, датовані 22 квітня 2020 року (а.с. 30,31), відповідно до яких, останній ознайомився з матеріалами справи та отримав копію оскаржуваної постанови 23 квітня 2020 року.

Крім того, захисником Кочиним С.С. подано клопотання про відкладення розгляду справи з 17.04.2020 року в зв`язку з запровадженим карантином, яка надійшла до суду 16.04.2020 року, але була передана судді 17.04.2020 року о 9.15 год. коли справу було розглянуто, про що свідчить надпис судді на клопотання (а.с.28). Таким чином, захисником завчасно було подано клопотання про відкладення розгляду справи, яке не стало предметом розгляду судді та порушило право ОСОБА_1 на захист.

Слід також звернути увагу, що ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження пропущено на нетривалий термін, так як він подав апеляційну скаргу 29.04.2020 року,тобто на другий день після закінчення строку апеляційного оскарження о 24год. 27.04.2020 року, що сваідчитьпро обросовісність користування ОСОБА_1 своїми процесуальними правами.

Аналізуючи наведене, апеляційний суд доходить висновку, що можливість скласти обґрунтовану та вмотивовану апеляційну скаргу у ОСОБА_1 з`явилась з дня отримання повного тексту постанови, тобто з 23 квітня 2020 року.

Апеляційний суд звертає увагу, що у рішеннях ЄСПЛ сформувалась стала практика, відповідно до якої поновлення строків на оскарження може бути виправданим, якщо:

1) пропуск строку є поважний, об`єктивно незалежний від волі та поведінки скаржника, а тим більше, якщо пропуск строку стався з вини судів попередніх інстанцій, зокрема, у зв`язку з несвоєчасним врученням повного тексту судового рішення при одночасній добросовісній поведінці скаржника та вчиненні останнім усіх залежних від нього дій з метою отримання такого рішення;

2) оскарження судового рішення здійснюється не з метою перегляду остаточного рішення, а обумовлене метою виправлення судової помилки, яка має суттєве значення для захисту прав та інтересів особи або становить значний суспільний або у, виняткових випадках, державний інтерес.

Враховуючи викладене, аналізуючи зазначену практику ЄСПЛ, норми національного законодавства, фактичні обставини справи, апеляційний суд вважає за необхідне поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Що стосується доводів апеляційної скарги, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати в першу чергу чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Наведені норми чинного законодавства судом першої інстанції в повному обсязі не виконано.

Так, згідно протоколу від 06.03.2020 року серії ДПР18 № 317877, водій ОСОБА_1 06.03.2020р. о 02-29 год. в м. Краматорську по вул. Центральній біля будинку №5 керував транспортним засобом ВАЗ 21103, держ. № НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком № 100 лікаря КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Краматорська», що є порушенням п.п.2.9а ПДР України, за що передбачено відповідальність за ст.130 ч.1 КУпАП.

Суд першої інстанції зазначив, що вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений у відповідності до Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом МВС України від 26.02.2009 року № 77.

З зазначеним твердженням не погоджується суд апеляційної інстанції, оскільки Інструкція, на яку послався суд втратила чинність, в той час як вимоги з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі передбачені Інструкцією, затвердженою наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.

Також, слід зауважити, що поза увагою суду залишилась та обставина, що в протоколі про адміністративне правопорушення поліцейський зазначає, що вина водія ОСОБА_1 підтверджується висновком № 100 лікаря КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Краматорська», в той час, як в матеріалах справи відсутній висновок лікаря № 100, натомість мається акт медичного огляду № 100, складений 06.03.2020 року.

Відповідно до п.15,19 Розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я.

Отже, на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення в розпорядженні поліцейського не було ані акта медичного огляду особи, складеного в одному примірнику, який залишився в лікарні, ані висновку щодо результатів медичного огляду, який було складено лікарем лише 11.03.2020 року. Зазначене підтвердив і сам поліцейський в судовому засіданні апеляційного суду.

Вирішуючи питання про законність проведеного огляду та допустимості як доказу висновку щодо результатів медичного огляду апеляційний ,суд зазначає наступне.

Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі висновок щодо результатів медичного огляду), складеного 11.03.2020 року, ОСОБА_1 перебуває в стані гострої інтоксикації внаслідок вживання алкоголю.

Проведення огляду водіїв на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів передбачений розділом ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція).

Пункт 15 Інструкції визначає, що за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Форма акта медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі акт медичного огляду/акт), передбачена додатком 3 до Інструкції.

Згідно п. 18 акта медичного огляду, лікар, який проводить медичний огляд водія, використовує технічні засоби для визначення наявності або вимірювання вмісту етилового спирту у видихуваному повітрі (відповідно до встановленого рівня). При цьому зазначається час обстеження, назва спеціального технічного засобу, за наявності його номер, дата останньої повірки, результат обстеження. Також, процедура огляду водія передбачає повторне обстеження за допомогою технічних засобів через 20 хвилин.

З наданого, на запит суду акта медичного огляду № 100, складеного 06.03.2020 року за результатом огляду водія ОСОБА_1 , вбачається, що зазначена в ньому інформація не відповідає дійсності, а встановлена актом процедура огляду лікарем не дотримана.

Так, згідно акта ОСОБА_1 проходив медичний огляд за допомогою технічного засобу, а саме алкотестеру «Драгер 6810» о 02.45 год. та повторно о 03.05 год. 06.03.2020 р.

Разом з тим, суду надані роздруківки алкостестеру Драгер 6810 з результатами огляду, відповідно до яких ОСОБА_1 проходив огляд о 02.48 год. та повторно о 02.56 хв., тобто через 8 хвилин, що є порушенням процедури огляду. Це має в даному разі особливе значення, оскільки дані алкотестеру є пограничними з відсутністю передбаченої законом відповідальності. Більше того, різниця в зазначеному часі огляду не дає можливості беззаперечно констатувати, що результати належать саме огляду ОСОБА_1 , роздруківка результатів огляду не містить підпису обстежуваної особи.

Згідно п.17 Інструкції зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у висновку щодо результатів медичного огляду.

Зазначені вимоги Інструкції лікарем не дотримані, так як в п. 11 висновку щодо результатів медичного огляду «Підпис обстежуваної особи про ознайомлення з результатами огляду» відсутній підпис ОСОБА_1 або запис про відмову останнього від ознайомлення з результатами огляду.

Також слід зауважити, що доданий до протоколу про адміністративне правопорушення висновок щодо результатів медичного огляду заповнений 11.03.2020 року, в той час, як медичний огляд в КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Краматорська» ОСОБА_1 проходив 06.03.2020 року, що також спростовує той факт, що зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомлявся оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив.

Відповідно до п.22 Інструкції висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог Інструкції, вважаються недійсними.

Вищезазначені порушення дають підстави апеляційному суду дійти до висновку про те, що огляд водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння проведений з порушенням порядку, встановленого Інструкцією, а дані висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння є недійсним і не можути бути покладеними в обґрунтування доведеності вини особи, а відтак суд визнає їх недостовірним та недопустимим доказом у справі.

Крім висновку щодо результатів медичного огляду особи, працівниками патрульної поліції на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, надано для дослідження відеозапис з нагрудних відеореєстраторів обставин, що відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, з якого не вбачається наявність у ОСОБА_1 будь-яких із визначених Інструкцією ознак алкогольного сп`яніння, оскільки його поведінка відповідала життєвим обставинам, що склались на той момент, зокрема розмови з працівниками поліції.

Під час допиту ОСОБА_2 в якості свідка в судовому засіданні апеляційної інстанції, останній пояснив, що 06.03.2020 року його привезли на місце зупинки водія ОСОБА_1 , який був у нетверезому стані та з його автомобіля був чутний запах алкоголю. Водій на місці продув алкотестер, який показав, що він дійсно перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Водій був згоден з тим, що знаходиться в стані алкогольного сп`яніння та з тим, що перевищив швидкість. Потім його повезли в медичний заклад. Що було далі йому не відомо. Згодом вже свідок ОСОБА_2 повідомив, що ОСОБА_1 на місці алкотестер не продував.

З вищевикладеного слідує, що свідок ОСОБА_2 не зміг змістовно та ґрунтовно повідомити про обставини складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 . Також, з матеріалів справи вбачається, що свідки були запрошені поліцейським для складання протоколу про адміністративне правопорушення вже після проходження ОСОБА_1 огляду в медичному закладі.

Ці обставини в сукупності викликають обґрунтований сумнів в правдивості пояснень ОСОБА_2 , а тому суд не примає їх до уваги.

Допитаний в судовому засіданні поліцейський ОСОБА_3 пояснив, що 06.03.2020 року він разом з напарником зупинив водія ОСОБА_1 за перевищення швидкості. Виявивши у водія ознаки алкогольного сп`яніння, йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки або в медичному закладі, на що водій погодився пройти огляд в медичному закладі. В його присутності водій ОСОБА_1 в медичному закладі продував алкотестер Драгер та здавав сечу. Потім він склав протокол про адміністративне правопорушення, так як стан сп`яніння підтвердився висновком лікаря, якого на час складання протоколу він не мав, оскільки висковок був складений 11.03.2020 року, у з в`язку із тим що дата огляду та дата складення висновку різні, так як проводились дослідження біологічних серед. Додав, що відеореєстратор вмикав тоді, коли вважав за потрібне, оскільки заряду в нагрудному відореєстраторі вистачає максимум на 2 години.

Аналізуючи пояснення поліцейського, апеляційний суд приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення складено поліцейським на припущеннях, які не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що 06.03.2020 року алкоголю не вживав. Коли він рухався на автомобілі, його зупинили поліцейські та повідомили, що є наводка на те, що нібито за кермом п`яний водій. Запропонували проїхати в медичний заклад для огляду, на що він погодився. В наркології продував алкотестер Драгер приблизно 5 разів, після чого він показав результат 0.23‰. Далі здав на аналіз сечу. Наданий аналіз перевірили на вміст наркотичних речовин результат був негативний. Потім (приблизно через 10 хвилин після першого продування алкотестеру) йому знов дали алкотестер Драгер, який він продув десь 3 рази, і тільки тоді він показав результат 0.21‰. Після чого, він з поліцейськими вийшов з наркології, привезли понятих і почали складати протокол про адміністративне правопорушення.

Інші належні, достовірні та допустимі докази, які б об`єктивно доводили факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, у матеріалах справи відсутні.

Апеляційний суд також звертає увагу, що оскаржувана постанова, крім посилань на недіючий нормативно-правовий акт, містить розбіжності в прізвищах свідків, посилання на протокол затримання ОСОБА_1 , який відсутній в матеріалах справи, не засвідчені виправлення, що свідчить про формальний підхід суду до написання судового рішення.

Все вищенаведене обґрунтовано приводить суд до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, провадження по справі слід закрити на під ставі п.1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови Краматорського міського суду Донецької області від 17 квітня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Краматорського міського суду Донецької області від 17 квітня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі відносно нього закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: