ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №766/4362/20

Пров. №3/766/2631/20

04 червня 2020 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого-судді: Корольчук Н.В.

за участю:

секретаря: Філіпенко І.О.

захисника: ОСОБА_1

особи, яка притягається до відповідальності: ОСОБА_2

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо:

- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, реєстраційний номер облікової картки платника податків не встановлений, працює водієм в ХОКЛ, проживає за адресою: АДРЕСА_1 -

встановив:

В протоколі серії ДПР18 №270906 від 05.03.2020 року, складеному стосовно ОСОБА_2 , зазначено, що 05.03.2020 року о 23-00 год. за адресою: м. Херсон, Миколаївське шосе, водій ОСОБА_2 керував автомобілем ВАЗ н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_2 в судовому засіданні вину не визнав, зазначив, що

на час інкримінованих йому дій автомобілем не керував, у зв`язку з чим просив закрити закрити провадження у справі за відсутністю події і складу правопорушення.

Захисник Нікітін Р.В. підтримав позицію свого підзахисного та додатково на обґрунтування такої позиції вказав на порушення поліцейськими порядку проведення огляду його підзахисного.

На підтвердження винуватості ОСОБА_2 зібрані, додані до протоколу та надані суду наступні докази, які були досліджені у судовому засіданні:

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 05.03.2020 року;

- письмові пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які зазначили, що стали свідками того, як водію т.з. ВАЗ-2121 ОСОБА_2 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестора «Драгер», на що той відмовився. Проїхати для обслідування в найближчому закладі охорони здоров`я для освідування на стан алкогольного сп`яніння водій також відмовився;

- відеофайл з нагрудного відеореєстратора поліцейського.

Розглянувши справу у відповідності до вимог ст.ст. 245-246, 249, 252 КУпАП, суд вважає, що зібрані у справі докази не дають підстав для беззаперечного висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що вони не містять доказів на підтвердження викладених у складеному стосовно ОСОБА_2 протоколі обставин керування ним транспортним засобом до моменту його виявлення поліцейськими, зокрема такі відомості в доданому до протоколу відеозаписі з нагрудного відеореєстратора поліцейського не містяться.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №270906 від 05.03.2020 року свідки керування ОСОБА_2 автомобілем також відсутні.

Натомість, як свідчать зафіксовані відеозаписом відомості, сам ОСОБА_2 ще на момент документування інкримінованих йому дій заперечував факт керування автомобілем і таке його твердження матеріалами справи не спростовується.

З метою всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи, судом вжито вичерпних заходів для забезпечення явки та допиту у судовому засіданні зазначених у протоколі свідків - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (шляхом направлення судових повісток за місцем проживання, вказаним в матеріалах справи та смс-повідомлень).

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні не підтвердив наявні в матеріалах справи письмові пояснення, надані ним поліцейським на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення, та зазначив, що вони були написані ним власноручно, але під диктовку поліцейських, які говорили йому, який зміст пояснень треба викласти, посилаючись на те, що він є стандартним. Натомість не заперечив проти того, що у його присутності поліцейські пропонували громадянину ОСОБА_5 пройти огляд на стан сп`яніння, проте яким саме способом мав бути проведений такий огляд він не чув, про те, що поліцейські ніби-то пропонували ОСОБА_5 пройти огляд за допомогою приладу «Драгер» дізнався від поліцейських при написанні пояснень за повідомлених ним обставин, особисто він не бачив, щоб ОСОБА_5 керував транспортним засобом.

З огляду на наведене, пояснення свідка ОСОБА_3 , на думку суду, не можуть бути покладені в основу висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованих йому дій як такі, що не підтверджують викладені у протоколі обставини.

Свідок ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, а нормами КУпАП примусовий привід свідка не передбачений.

З огляду на наведене та враховуючи отримані в судовому засіданні наведені вище показання свідка ОСОБА_3 щодо обставин надання ним поліцейським наявних в матеріалах справи письмових пояснень, письмові пояснення свідка ОСОБА_4 , відповідно до яких останній був очевидцем обставин, покладених в основу складеного стосовно ОСОБА_2 протоколу, не підтверджені усними поясненнями свідка під час судового розгляду, не можуть бути визнані допустимими доказами.

Крім того, необхідність перевірки пояснень свідка ОСОБА_4 у судовому засіданні була викликана тим, що переглядом відеозапису з нагрудного відеореєстратора поліцейського не вдалося встановити факт присутності при документуванні інкримінованих ОСОБА_2 дій двох свідків понятих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , оскільки відеореєстратором зафіксовано присутність тоді, крім ОСОБА_2 , медичного працівника, яким, як пояснив ОСОБА_2 , був лікар ОСОБА_6 , та працівників поліції, лише однієї особи чоловічої статі, особа якої поліцейськими під час проведення відеозапису не встановлювалася.

Інших об`єктивних доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_2 було порушено вимоги п. 2.5. ПДР України, матеріали справи не містять і під час судового розгляду здобуто не було.

Відповідно до положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2013 року, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20.09.2016 року), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, необхідно виходити з того, що як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено перед судом. Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

З наведеного випливає, що нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, є обов`язком органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, що в свою чергу звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

За обставин викладених вище, суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на його користь, а викладені в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 відомості про керування ним 05.03.2020 року о 23-00 год. автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння та відмову від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку не підтверджуються доказами у справі та не можна вважати доведеними, а тому протокол про адміністративне правопорушення в даному випадку також не можна визнати доказом вини ОСОБА_2 в розумінні ст. 251 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, ст.ст. 251-252, 280, 284 КУпАП, -

постановив:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП України - закрити у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

Суддя Н.В. Корольчук