Справа № 141/53/20
Провадження № 33/801/286/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бойко А. В.
Доповідач: Медвецький С. К.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2020 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Медвецький С.К., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Погребищенського районного суду Вінницької області від 19 березня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 215755 від 19 грудня 2019 року, складеного поліцейським СРПП № 1 Могилів-Подільського ВП старшим сержантом поліції ОСОБА_5., 19 грудня 2019 року о 12:00 год. на автодорозі Тетіїв-Гуменне водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «OPEL VECTRA», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: почервоніння очей, тремтіння рук, запах алкоголю із порожнина рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Постановою Погребищенського районного суду Вінницької області від 19 березня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн в дохід держави, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

Вирішено питання про судовий збір.

При ухваленні судового рішення суд першої інстанції виходив з доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення норм процесуального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі відносно нього закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення поліцейськими не було дотримано вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а саме працівники поліції відмовились надати скаржнику сертифікат відповідності та свідоцтво про перевірку приладу «Драгер» 6810.

Крім цього, працівниками поліції було проігноровано його вимогу про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі після відмови від огляду на місці зупинки транспортного засобу.

Також, вказав на те, що у судовому засіданні не було допитано свідків, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення та поліцейського який склав протокол про адміністративне правопорушення.

До апеляційної скарги долучено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

В обґрунтування поважності причин пропуску цього строку посилається на те, що копія судового рішення йому не надсилалась, а у зв`язку із запровадженням карантинних заходів та обмеження сполучення громадського транспорту; з постановою суду ознайомився лише 01 квітня 2020 року, після чого, в межах строку на апеляційне оскарження, звернувся зі скаргою до суду.

Розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, дослідивши матеріали справи, вважаю, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно зі ст. 289 КУпАП, у разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин, його може бути поновлено за заявою особи.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є право на апеляційний перегляд справи.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» на підставі статті 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 року Кабінетом Міністрів України з 12 березня до 03 квітня 2020 року на усій території України установлено карантин.

Зважаючи на те, що копію оскаржуваної постанови заявник отримав лише 01 квітня 2020 року, а апеляційну скаргу подав 06 квітня 2020 року, суд вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, вирішення справи в точній відповідності з законом.

За змістом ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Судом установлено, що 03 грудня 2019 року поліцейським СРПП № 1 Могилів-Подільського ВП старшим сержантом поліції ОСОБА_5., складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу серії ДПР18 № 215755, 19 грудня 2019 року о 12:00 год. на автодорозі Тетіїв-Гуменне, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «OPEL VECTRA», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, тремтіння рук, запах алкоголю із порожнина рота.

Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

З камери відеозапису поліцейського слідує, що ОСОБА_1 , на пропозицію працівників поліції пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння, відмовився в присутності двох свідків.

Відповідно до письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , водій ОСОБА_4 від проходження в установленому законом порядку огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу чи в лікувальному закладі категорично відмовився (а. с. 8-9).

За клопотанням ОСОБА_4 під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції було допитано в якості свідків поліцейського СРПП №1 Могилів-Подільського ВП та ОСОБА_2.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_2 та поліцейський ОСОБА_5. надали покази, котрі підтверджують обставини справи про адміністративне правопорушення, зокрема факт відмови ОСОБА_4 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Крім цього, в матеріалах справи міститься письмові пояснення самого ОСОБА_4 , у яких він вказує, що на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовляється.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Положеннями ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України) передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У п. 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, п. 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР України передбачена статтею 130 КУпАП.

Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п. 6 розділу І Інструкції).

Згідно з п. 12 Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

З матеріалів справи слідує, що вина ОСОБА_1 підтверджена зібраними у справі доказами, а саме: поясненнями самого правопорушника, в яких він підтверджує факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також відеозаписом, на якому зафіксовано, що ОСОБА_1 , в ході спілкування з працівниками поліції відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані правильно, тому твердження скаржника про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є надуманими та безпідставними.

Доводи апеляційної скарги щодо недотримання працівниками поліції вимог Інструкції, щодо неповідомлення заявнику який технічний засіб використовується для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та наявність для цього сертифіката не приймається судом до уваги, оскільки у разі наявності сумнівів в об`єктивності проведення такого огляду, заявник не був позбавлений можливості пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, проте таким правом не скористався.

Таким чином, посилання заявника в апеляційній скарзі на порушення працівниками поліції під час проведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння процедури такого огляду, не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи та не підтверджено належними та допустимими доказами.

З огляду на вище викладене, огляд проведений у відповідності до Інструкції та ст. 266 КУпАП.

Інші обставини, на які посилається заявник, зводяться до незгоди з постановленим судовим рішенням, свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи не знайшли, та висновків суду першої інстанції не спростовують.

При розгляді справи місцевий суд правильно встановив фактичні обставини справи, надав правову оцінку наявним в матеріалах справи і дослідженим у судовому засіданні доказам у відповідності з вимогами ст. 252 КУпАП та дійшов обґрунтованого висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладення у зв`язку з цим адміністративного стягнення.

Апеляційний суд, погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки ці висновки ґрунтуються на вимогах закону, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та закриття провадження у справі відсутні..

Керуючись ст. ст. 280, 283, 294, 295 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Погребищенського районного суду Вінницької області від 19 березня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Погребищенського районного суду Вінницької області від 19 березня 2020 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду: С.К. Медвецький