ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2020 Справа №607/6419/20

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Гуменний П.П.розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючого,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

09 квітня 2020 року о 11 год. 45 хв. в м. Тернопіль по просп. Злуки, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz S320» державний номерний знак « НОМЕР_1 », з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення координації рухів, порушення мови, сповільненість, жвавість, неприродна блідість, дуже звужені зіниці, що не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в КНП ТОМЦС НЗ ТОР водій категорично відмовився в присутності двох свідків.

У судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 не з`явився з невідомих на те суду причин.

Справа перебуває на розгляді з 16 квітня 2020 року, чотири рази інформація про час та місце розгляду справи розміщувалася на сайті суду, однак, протягом двох місяців ОСОБА_2 жодного разу не цікавився провадженням своєї справи, жодних клопотань до суду не подавав.

Як зазначає Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», в силу вимог частини 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням частини 1 ст. 6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суддя бере до уваги те, що ОСОБА_3 було достеменно відомо про складення щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, підтвердженням чого є підпис в протоколі про адмінправопорушення.

Також, слід зазначити, що судом було вжито усіх передбачених законом заходів для повідомлення ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи, шляхом направлення на адресу, зазначену в протоколі про адміністративне правопорушення, судових повісток на 15 травня, 29 травня та 12 червня 2020 року. Однак він до суду не з`явився, про причини неявок не повідомив. Такі його дії, на думку судді, містять ознаки зловживання своїм процесуальним правом.

Беручи до уваги викладене, розгляд даної справи слід провести за відсутності ОСОБА_4 на підставі частини 1 ст. 268 КУпАП.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ознаками ч.1 ст.130 КУпАП повністю доведена матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме: даними, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №268327 від 09 квітня 2020 року; даними, що зафіксовані на диску з відео фіксацією вчиненого правопорушення; письмовими поясненнями ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 09 квітня 2020 року.

За таких обставин вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, і тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення.

При накладенні адміністративного стягнення, відповідно до ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, враховуючи характер вчиненого правопорушення, вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави без позбавленням права керування транспортними засобами, оскільки згідно довідки за підписом начальника відділу адміністративної практики управління патрульної поліції в Тернопільській області Хом`як Р. від 15 квітня 2020 року, ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував.

Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку накладено стягнення. Тому, у відповідності до п. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 33, 40-1,ч.1 ст. 130, 245, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень без позбавленням права керування транспортними засобами.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 (сорок) коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Апеляційна скарга може бути подана особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Гуменний П.П.