Справа№ 953/6440/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" червня 2020 р. Київський районний суд м. Харкова у складі: судді - Божко В.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Київського ВП ГУ НП в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи: не відомо), мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч.3 ст. 126 КУпАП, -
Згідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 12.04.2020 р. серії ДПР18 № 280472, ОСОБА_1 12.04.2020 р. в м. Харкові на перехресті вул. Ак. Павлова та площі Конституції у м. Харкові, керував автомобілем «Daewoo» д/н НОМЕР_1 , у якого було встановлено тимчасове обмеження у праві керування вказаним транспортним засобом від 18.03.2020 р. ВП№59451416.
Дії ОСОБА_1 кваліфіковано як вчинення правопорушення, передбаченого ст. 126 ч.3 КУпАП.
У судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину не визнав, пояснюючи, що йому не було відомо не про які обмеження у керуванні.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.
Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено форму і основні елементи змісту протоколу про адміністративне правопорушення. В ньому, зокрема, повинно бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, встановлені на підставі сукупності досліджених доказів, які наведені на обґрунтування наявності складу правопорушення і правильності його юридичної кваліфікації.
У відповідності до ст. 245 КУпАП, суд має повно, всебічно і об`єктивно з`ясувати обставини кожної справи, вирішуючи її в точній відповідності до вимог чинного законодавства.
Статтею 126 ч. 3 КУпАП України передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом.
Факт скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджується зібраними по справі доказами, а саме: протоколом про адміністративну відповідальність від 12.04.2020 р. серії АПР18 № 280472; Постановою державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 18.03.2020 р. про встановлення тимчасового обмеження боржника, ОСОБА_1 у праві керування транспортним засобом.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
Так, у п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.
Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 , не знав про існування вищевказаної Постанови державного виконавця Московського ВДВС м. Харкова від 26.03.2019 р. про встановлення тимчасового обмеження відносно нього у праві керування транспортним засобом.
Так, судом 28.05.2020 р. був надісланий запит до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з проханням надати відомості щодо отримання ОСОБА_2 вищевказаної постанови на тимчасове обмеження у праві керування автомобілем. Однак, відповіді судом не отримані.
Окрім того, доказів не отримання, або оскарження ОСОБА_2 вищевказаної Постанови державного виконавця від 18.03.2020 р. про встановлення тимчасового обмеження матеріали справи не містять.
Відповідно, у суду відсутні підстави для визнання необ`єктивними доказів, якими підтверджено вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.
Інших об`єктивних доказів, які б спростовували наведені у протоколі про адміністративне правопорушення факти, судом встановлено не було.
Посилання ОСОБА_2 на те, що він не знав про тимчасову заборону керування транспортним засобом, спростовуються усіма доказами, дослідженими в їх сукупності, які є належними, допустимими, достатніми та цілком узгодженими між собою, а тому вищевикладеного висновку суду не змінюють та розцінюються судом, як намагання уникнути адміністративної відповідальності.
Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.
Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких суперечностей, суд вважає вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 126 КУпАП, доведеною повністю.
При обранні виду адміністративного стягнення ОСОБА_1 суд враховує характер вчиненого правопорушення, дані про особу правопорушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Пом`якшуючих чи обтяжуючих відповідальність обставин, передбачених ст.ст. 34, 35 КУпАП, не встановлено.
Враховуючи характер вчиненого правопорушення, дані про особу порушниці, ступінь вини, обставини справи, та те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, з метою дотримання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов до висновку, що необхідним та достатнім є вид адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.
У відповідності зі ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та в порядку ст. 40-1 КУпАП, суд стягує з правопорушниці на користь держави судовий збір.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 34, 35, 126 ч.1 КУпАП, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суд, -
ОСОБА_1 визнати винним у здійсненні правопорушення передбаченого ч.3 ст. 126 КУпАП і піддати адміністративному стягненню у позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) місяці.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.
Постанова може бути оскаржена до Харківського Апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з моменту її винесення.

Постанова набирає чинність після закінчення 10-ти денного строку на її оскарження, та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

СУДДЯ