Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/2653/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.06.2020 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі :

головуючого А. А. Надопта

секретар судового засідання Онисько С.С.,

за участю прокурора Берегівської місцевої прокуратури Симйон І.Д.,

неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_1 ,

захисника адвоката Стасюк Ю.П.,

представника служби у справах дітей Виноградівської РДА Є.В.Підлубної,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 24.05.2019 року до ЄРДР за №0000488 по обвинуваченню:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Понори, Талаївського району, Чернігівської області та мешканки АДРЕСА_1 , українка, громадянка України, непрацююча, освіта не повна середня, не одружена, запобіжний захід на досудовому слідстві не застосовувався, раніше не судима,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

20.05.2019 року, близько 18 години 00 хвилини, ОСОБА_1 , за попередньою змовою з ОСОБА_2 , (матеріали щодо якої виділено в окреме судове провадження, та відносно якої Виноградівським районним судом 06.03.2020 року, винесено обвинувальний Вирок за ч.2 ст.185 КК України), діючи як співвиконавці, з метою скоєння крадіжки чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно - небезпечних наслідків, перебуваючи на другому поверсі будівлі супермаркету «SPAR» за адресою смт. Вилок, вул. Ракоці, б/н, відволікала увагу ОСОБА_3 , який проводив ремонтні роботи у вказаному приміщенні, а інша особа, матеріали щодо якої виділено в окреме судове провадження, скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб, які б могли викрити її протиправні дії, діючи умисно, з особистих корисливих спонукань, шляхом вільного доступу пройшла всередину підсобного приміщення супермаркету «SPAR», звідки таємно викрала 4000 гривень, що належать ОСОБА_3 . В подальшому ОСОБА_2 та особа, матеріали щодо якої виділено в окреме судове провадження, із викраденими грошовими коштами зникли, чим спричинили потерпілому ОСОБА_3 , матеріальної шкоди на вказану суму.

Своїми умисними діями ОСОБА_1 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, а її діяння кваліфікується як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_1 дала показання, якими підтвердила всі фактичні обставини обвинувачення. Свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, а також всі обставини і мотиви його скоєння, викладені у обвинувальному акті, визнала повністю. У вчиненому щиро розкаюється та просить суворо її не карати.

Захисник Стасюк Ю.П. просив суд врахувати щире каяття та вік обвинуваченої при призначенні покарання.

Представник служби у справах дітей Виноградівської РДА Є.В.Підлубна в судовому засіданні просили суд врахувати при призначенні покарання вік обвинуваченої, умови її життя та виховання - в бік пом`якшення.

Потерпілий не з`явився в судове засідання, подав до суду письмову заяву, у якій просить розглянути справу без його участі, претензій до обвинуваченої не має.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, з обов`язковим допитом обвинуваченої. При цьому судом їй було роз`яснено, що в цьому випадку вона буде позбавлена права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінивши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_1 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, і вважає вірною кваліфікацію її дій за ч.2 ст. 185 КК України.

При визначенні виду і розміру покарання суд враховує всі обставини справи, характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, а також дані, які характеризують особу обвинуваченої.

Суд також надає оцінку висновку досудової доповіді Виноградівського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області за №39/3/3528-19 від 15.10.2019 року (а.с.54-59), з якої встановлено що неповнолітня ОСОБА_1 на обліку психіатра, нарколога та фтизіатра не перебуває, характеризується посередньо, ризик вчинення ОСОБА_1 повторно кримінального правопорушення оцінюється, як середній, ризик небезпеки для суспільства, оцінюється також як середній, раніше не судима (а.п.27), та враховує той факт, що ОСОБА_1 являється неповнолітньою, тому суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім покаранням для її виправлення і попередження нових злочинів слід обрати примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження, згідно до вимог ст.105 КК України.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_1 відповідно до ст.66 КК України, суд відносить щире каяття, вчинення злочину неповнолітньою.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_1 , відповідно до ст.67 КК України, суд не вбачає.

При застосуванні виду примусових заходів виховного характеру відносно неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_1 , суд враховує роз`яснення, викладені в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" № 2 від 15 травня 2006 року, згідно яких - в кожному випадку вирішення питання про відповідальність неповнолітнього за злочин невеликої або середньої тяжкості необхідно обговорити можливість застосування до нього примусових заходів виховного характеру замість кримінального покарання.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 105 КК України, суд має право звільнити неповнолітнього від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру за наявності сукупності таких умов: а) неповнолітній вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, незалежно від того чи скоєний цей злочин вперше, був він умисним чи необережним; б) неповнолітній щиро розкаявся; в) поведінка неповнолітнього після скоєння злочину була бездоганною. Під бездоганною поведінкою слід розуміти таку поведінку особи в сім`ї, побуті, трудовому чи навчальному колективі, коли вона свідомо й добровільно дотримується загальноприйнятих правил людського співжиття; г) на момент постановлення вироку неповнолітній не потребує застосування покарання.

Згідно до вимог ч. 2 цієї ж статті, суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру: 1) застереження; 2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього; 3) передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання; 4) покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків; 5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років. Умови перебування в цих установах неповнолітніх та порядок їх залишення визначаються законом.

У відповідності до роз`яснень, викладених в абз. 4 п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" № 2 від 15 травня 2006 року, строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітньої ОСОБА_1 . Як свідчить практика, цей примусовий захід виховного характеру має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про можливість звільнення неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_1 від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру у вигляді застереження.

При цьому, суд враховує, що вид примусового заходу виховного характеру у виді застереження сприятиме виправленню неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_1 та буде більш дієвим та ефективним способом впливу на неї, яка, як визнано судом, на даний час не потребує застосування покарання за ч.2 ст.185 КК України.

Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних і цивільних справ, викладених в листі від 16 січня 2017 року № 223 - 66/0/4-17 "Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх" пунктом 16 визначено, що суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК України постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні), керуючись ст. 105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.

Речові докази не подавалися.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, ст.105 КК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_1 визнати винуватою у пред`явленому їй обвинувачені за ч.2 ст.185 КК України.

На підставі ч. 1 ст. 105 КК України, звільнити неповнолітню обвинувачену ОСОБА_1 від покарання, без визначення його виду і розміру, із застосуванням примусових заходів виховного характеру, передбачених п.1 ч.2 ст.105 КК України, у виді застереження, строком на 1(один) рік, але не довше, ніж до досягнення ОСОБА_1 повноліття.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст.394 КПК України, безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня його оголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику та прокурору.

ГоловуючийА. А. Надопта