Справа № 159/1526/20
Провадження № 3/159/1103/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2020 року м. Ковель

Суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області Бойчук П.Ю., розглянувши справу, що надійшла від Управління патрульної поліції у Волинській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 12.04.2014 Ковельським РВ УДМС України у Волинській області, ІПН НОМЕР_2 ), проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,

передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 26.03.2020 року о 22 год. 45 хв. в м. Ковелі по вул. Заводська, керував транспортним засобом марки «Мercedes-Benz E280», державний номерний знак НОМЕР_3 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. У присутності двох свідків ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер» на місці зупинки, а також відмовився від проходження медичного огляду у медичному закладі на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, вчинивши тим самим адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в суді факт вчинення правопорушення не визнав повністю та пояснив, що дійсно у вказаний у протоколі час та місце перебував в м. Ковелі по вул. Заводській, однак автомобілем не керував. Автомобіль марки «Мercedes-Benz E280», державний номерний знак НОМЕР_3 , дійсно перебуває у його власності. 26.03.2020 року він зустрівся зі своїм знайомим ОСОБА_2 на вул. Мазепи в м. Ковелі. Останній запропонував забрати з собою його знайому дівчину. За кермом автомобіля перебував ОСОБА_2 , а він сидів на задньому пасажирському сидінні за водієм. Приїхавши на вищевказаному автомобілі на вул. Заводську в м. Ковелі, ОСОБА_2 вийшов з автомобіля та попрямував до місця проживання знайомої дівчини, натомість ОСОБА_1 залишився в автомобілі на задньому сидінні. Приблизно через 3-4 хв. до автомобіля під`їхали працівники поліції та почали вимагати у нього документи на автомобіль, однак він відмовився надати такі документи, оскільки автомобілем не керував та вказував працівникам поліції, що він є пасажиром, а автомобілем керував його знайомий, який вийшов у справах.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Клімук В.С. в судовому засіданні зазначив, що в діях його підзахисного не вбачається складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом матеріали справи не містять. Крім цього, зазначив, що рапорти працівників поліції не можуть слугувати доказами у справі, про що є висновки Верховного суду.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, захисника, пояснення свідка, вивчивши матеріали справи, суддя вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного вище адміністративного правопорушення повністю доведена дослідженими в ході розгляду справи доказами.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 26.03.2020 року, складеного відносно ОСОБА_1 , останній від проходження огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності свідків. Зазначена відмова належним чином засвідчена підписами двох свідків, що дає підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення був складений в присутності ОСОБА_1 , який при свідках відмовився пройти встановлений законом порядок огляду для встановлення стану алкогольного сп`яніння.

Ця ж обставину підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 26.03.2020 року.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_2 пояснив, що він зустрівся з ОСОБА_1 в той вечір на вул. Мазепи в м. Ковелі. З вул. Мазепи в м. Ковелі за кермо автомобіля сів він, натомість ОСОБА_1 сів на заднє сидіння автомобіля та вони вирушили до палацу ім. Шевченка в м. Ковелі з метою забрати з собою знайому дівчину. Приїхавши до палацу ім. Шевченка в м. Ковелі, він, залишивши в автомобілі ключі та мобільний телефон, пішов до знайомої дівчини, натомість ОСОБА_1 залишився в автомобілі. Повернувшись до автомобіля через певний проміжок часу помітив, що біля автомобіля перебувають працівники поліції, яким він вказував, що саме він керував автомобілем.

Пояснення свідка ОСОБА_2 , як і самого ОСОБА_1 , не можуть бути прийняті до уваги, оскільки повністю спростовуються рапортами трьох поліцейських від 26.03.2020 року, яку були присутні на місці події.

Так, згідно вказаних рапортів, крім ОСОБА_1 , в автомобілі інших осіб не було, після зупинки цього автомобіля ніхто з нього не виходив, а тому керував автомобілем саме ОСОБА_1 .

Зазначені обставини підтверджуються і відеозаписами знагрудних боді-камер поліцейських, досліджених в ході розгляду даної справи.

Так, як вбачається з цих відеозаписів, ОСОБА_1 вказував, що він був пасажиром даного автомобіля та вийшов з нього із задніх пасажирських дверей. Проте, на момент виявлення автомобіля поліцейськими, будь-яких інших осіб в цьому автомобілі, або ж поблизу, не було. При цьому, в ході розмови поліцейських з ОСОБА_1 , поліцейськими було виявлено слід низу взуття на передньому пасажирському сидінні, що вказує на те, що водій вищевказаного транспортного засобу здійснив переміщення з сидіння водія на інше (заднє пасажирське) сидіння в салоні автомобіля.

З дослідженого відеозапису також встановлено, що водійські двері автомобіля марки «Мercedes-Benz E280», державний номерний знак НОМЕР_3 , були замкнені, а ОСОБА_5 відчиняв їх перед поліцейськими зсередини. Дана обставина свідчить про те, що всі двері автомобіля при його русі були замкнені центральним замком, а після зупинки автомобіля його водій не виходив з нього (принаймні через водійські двері).

Доводи ОСОБА_1 про те, що слід взуття на сидінні залишився після перевезення ним речей, а також про те, що водійські двері автомобіля "чомусь" (без обґрунтованої причини) були замкнені, є голослівними та не підтвердженими будь-якими доказами, а тому відхиляються як такі, що спрямовані на ухилення від відповідальності за вчинене.

Суддя визнає належними та допустимими зазначені вище докази, в тому числі й рапорти поліцейських, оскільки такі докази в повній мірі узгоджуються між собою, не містять жодних суперечностей, в повному обсязі відтворюють картину розвитку подій, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, та повністю спростовують пояснення ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 .

Доводи захисника про недопустимість, як доказів, рапортів поліцейських відхиляються, оскільки в силу вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимоги зазначеної статті не містять вимог про те, що рапорт поліцейського не може бути використаний як доказ. В даному випадку рапорти поліцейських є іншими письмовими доказами, які оцінюються нарівні з іншими доказами.

Надані захисником постанови Верховного суду від 20.05.2020 року та від 29.04.2020 року не містять категоричної позиції про недопустимість таких доказів, як рапорти поліцейських, і були визнані недопустимими в конкретному випадку при інших обставинах.

Решта доводів ОСОБА_1 та його захисника щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу даного адміністративного правопорушення не спростовують зазначених вище висновків, а тому відхиляються суддею як такі, що не знайшли свого підтвердження.

Обрана ОСОБА_1 категорична невизнавальна позиція є не інакше, як обраний спосіб самозахисту, який є виключно голослівним, оскільки жодним іншим доказом не підтверджений, та свідчить про його вперте намагання у такий спосіб уникнути від відповідальності.

Таким чином, враховуючи вищенаведені докази, які в своїй сукупності відповідають фактичним обставинам справи і узгоджуються між собою, слід дійти висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Визначаючи вид та міру адміністративного стягнення у відповідності до вимог ст.ст. 33, 34 КУпАП, яке слід накласти на ОСОБА_1 , суддя враховує фактичні обставини справи, характер вчиненого правопорушення, яке відноситься до порушення правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, особу правопорушника, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність винного, вимоги санкції статті, згідно якої останній притягується до відповідальності, та приходить до висновку, що до ОСОБА_1 слід застосувати стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка не містить альтернативи, у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Крім цього, у відповідності до Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 420,40 грн.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 35, 221, 280, 283, 284, 287, 294 КУпАП, Законом України Про судовий збір, суддя -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , на користь держави судовий збір в сумі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, або прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Ковельського міськрайонного судуП. Ю. Бойчук