ПОСТАНОВА

Іменем України

16.06.2020 р. м. Жмеринка

Суддя Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області Вернік В.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з повною вищою освітою, працівника ПП "Діліжанс", мешканця АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

за ч.1 ст.130 КпАП України,

ВСТАНОВИВ :

13.05.2020 року на розгляд Жмеринського міськрайонного суду надійшли матеріали про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України, стосовно ОСОБА_1 за ознаками того, що він о 23 годин 45 хвилин 27.04.2020 року, керував транспортним засобом ВАЗ 2114, державний номерний знак НОМЕР_2 ознаками алкогольного сп`яніння та на пропозицію працівників патрульної поліції щодо проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння від його проходження відмовився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаного правопорушення не визнав. Пояснив, що за вказаних обставин його було затримано працівниками патрульної поліції за підозрою у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, для встановлення чого йому було запропоновано пройти освідування за допомогою спеціального технічного засобу, на що він відмовився, оскільки перехвилювався. Пізніше, заспокоївшись, він самостійно у добровільному порядку пройшов медичний огляд на стан сп`яніння, висновок щодо результатів якого від 28.04.2020 року представив суду. Зауважив, що відмінність зазначеної у даному висновку дати його народження визначається помилковою вказівкою цих відомостей у його посвідченні водія, копію якого також надав судові.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали справи, суддя доходить наступних висновків.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права, а Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18.01.1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства", п.161).

Відповідно до положень ч.1,2 ст.6 Конвенції 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Наведене кореспондується із правилами ст.7 КУпАП, в силу якої ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї грунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Вказана вище сукупність обставин визначає недоведення складу вказаного у протоколі правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у діях ОСОБА_1 з огляду на добровільне здійснення даною особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, проходження медичного огляду саме на стан сп`яніння, що вбачається з представленого ним висновку щодо результатів медичного огляду від 28.04.2020 року в межах двогодинного строку з часу його затримання працівниками поліції, згідно якого у ОСОБА_1 ознак сп`яніння не виявлено; становить на думку суду достатні підстави закриття провадження у справі, узгоджуючись з положенями ст.62 Конституції України, наведеної практики Європейського суду з прав людини та вимогами п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, оскільки рішення суду не може грунтуватись на припущеннях та ухвалюватись за існування очевидних сумнівів у доведеності вини, що підлягають тлумаченню на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладене, керуючись ст.62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ст.221, 247, 251, 252, 264, 265, 276, 280, 283, 284 КУпАП України, -

ПОСТАНОВИВ :

Закрити провадження в справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, до Вінницького апеляційного суду через Жмеринський міськрайонний суд.

Суддя Вернік В.М.