Справа № 344/3306/20
Провадження № 33/4808/219/20
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Зеленко О. В.
Суддя-доповідач Повзло
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2020 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , захисника Клименка О.І.,

розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 квітня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та стягнуто судовий збір,

ВСТАНОВИВ :

Оскарженою постановою судді суду першої інстанції встановлено, що як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 234531 від 25 січня 2020 року 25 січня 2020 року о 09 год. 25 хв. в с. Діброва по вул. Центральній Тлумацького району водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ВАЗ-21063», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить, поновивши строк на апеляційне оскарження постанови судді, скасувати її, а провадження по справі відносно нього закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що він не був присутній під час розгляду справи, оскільки перебував на самоізоляції та виклику до суду не отримував, копію постанови отримав поштою лише 29 квітня 2020 року, в постанові зазначено, що вона може бути оскаржена в десятиденний термін з моменту отримання, що узгоджується з ст. 289 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги мотивує тим, що вважає постанову судді незаконною та необґрунтованою. Вказує, що при її постановленні неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права. Зауважує, що відносно нього складено протокол за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, проте в мотивувальній частині постанови міститься висновок про те, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Стверджує, що всупереч письмовим поясненням свідків, які є в матеріалах, на місці зупинки жодних свідків не бачив, в цій частині суддя неналежно оцінив докази. Наголошує, що не відмовлявся від проходження жодного з видів огляду, його проходити ніхто не пропонував, а свідків взагалі не було, що може підтвердити особа, яка перебувала з ним в автомобілі на момент зупинки транспортного засобу. Зазначає, що не брав участі у справі, бо перебував на самоізоляції та не отримував жодного виклику до суду. Пояснює, що через це порушено його права, зокрема давати пояснення, подавати докази. Вказує, що свідки в поясненнях засвідчили обставину його відмови від проходження огляду за допомогою технічного засобу газоаналізатора Alkotest № 6810, натомість про відмову від проходження огляду у медичному закладі нічого не зазначено. Пояснює, що складене працівником поліції направлення на огляд в заклад охорони здоров`я суперечить протоколу, оскільки у направленні зазначено, що його туди доставлено. Також посилається на те, що в протоколі не зафіксована сама суть порушення - його, на переконання поліцейського, дії по ухиленню від проходження огляду. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки матеріали справи не містять доказів вчинення ним жодного з складів правопорушення, передбаченого цією нормою.

В судове засідання апеляційного суду з`явились особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , якому роз`ясненні права, передбачені ст. 268 КУпАП, та його захисник Клименко О.І., якому роз`яснені права, передбачені ст. 271 КУпАП.

Заявили клопотання про виклик для допиту свідків, вказаних у протоколі, в задоволенні якого відмовлено, оскільки письмові докази в повній мірі дозволяють встановити обставини, які мають значення для розгляду даної апеляційної скарги.

ОСОБА_1 та його захисник Клименко О.І. підтримали доводи апеляційної скарги з мотивів, викладених у них, просили скасувати постанову судді, закрити провадження по справі за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , доводи його захисника Клименка О.І., перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови судді, виходячи зі змісту ч. 2 ст. 294 КУпАП, підлягає до поновлення, оскільки відомості про те, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в матеріалах справи відсутні, він не був присутній під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, копію постанови, як він зазначає, отримав 29 квітня 2020 року за відсутності інших даних, що в сукупності вказує на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді.

При цьому, голослівними є його доводи про те, що в постанові судді зазначено, що вона може бути оскаржена в десятиденний термін з моменту отримання. Так, в резолютивній частині постанови чітко вказано, що на постанову може бути подана апеляційна скарга упродовж десяти днів з дня винесення постанови, як це визначено ч. 2 ст. 294 КУпАП.

Безпідставним є посилання апелянта на термін та порядок оскарження постанов, передбачений ст. 289 КУпАП, оскільки він не стосується постанов судді, а постанов, які виносяться іншими уповноваженими органами (посадовими особами).

Вирішуючи апеляційну скаргу по суті вважаю, що необхідно її задовольнити частково, скасувати постанову та прийняти нову, з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Апелянт посилається на те, що не брав участі під час розгляду справи, бо перебував на самоізоляції та не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду. Вказує, що таким чином допущено порушення його прав, передбачених ст. 268 КУпАП.

За приписами ст. 286 КУпАП справи про адміністративне правопорушення розглядаються у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності зазначеної особи це можливо лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду і від неї не надійшло клопотання про його відкладення.

Суд першої інстанції прийняв рішення по справі 03 квітня 2020 року у відсутність ОСОБА_1 , мотивувавши це тим, що він у судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Крім того, на час розгляду справи жодних заяв та клопотань від ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Також, відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 , зазначених в протоколі, останній вказав, що вчора випив трохи горілки, керував автомобілем, на медогляд їхати відмовився, з протоколом згідний, претензій немає.

Дійсно, суд повідомляв ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи 19 березня 2020 року та 03 квітня 2020 року шляхом направлення повістки про виклик до суду за відомою з протоколу адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Пулюя, буд. 1.

Проте, повістки про виклик до суду ОСОБА_1 не отримано, їх повернуто до суду у зв`язку з закінченням встановленого строку зберігання та іншими причинами.

При цьому, ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про що на час розгляду справи свідчила його заява (а.с. 9).

За таких обставин, відсутні достатні підстави стверджувати, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи.

Тому доходжу висновку, що суддею суду першої інстанції не забезпечено в повній мірі дотримання прав ОСОБА_1 , передбачених ст. 268 КУпАП України.

Крім цього, положеннями ст. 283 КУпАП закріплено, що постанова судді у даному випадку повинна містити, крім іншого, опис обставин, установлених під час розгляду справи.

Розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Суддя, розглядаючи справу, повинен, дослідивши докази у справі, переконатися шляхом співставлення фактично досліджених по справі обставин та доказів зі змістом обставин, що ставляться конкретній особі у вину згідно з протоколом про адмінправопорушення та з диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП, і прийти до висновку чи містять її дії, які суддя вважає доведеними, ознаки саме такого правопорушення.

Як вбачається із матеріалів справи, ці вимоги закону судом у повній мірі дотримано не було.

Із змісту постанови судді, винесеної за результатами розгляду справи, слідує, що суддею суду першої інстанції в порушення вказаних вище вимог закону не з`ясовано обставин, які мають значення для правильного розгляду справи, зокрема, щодо події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та, відповідно, не відображено їх у постанові.

Постанова судді не містить опису обставин, установлених під час розгляду справи, лише встановлено, що конкретно вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення.

При цьому, доводи апелянта про те, що мотивувальна частина постанови містить висновок про керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, вважаю неправдивими. По тексту постанови суддя робить висновки про те, що «викладеними матеріалами справи поза всяким розумним сумнівом доведено факт відмови ОСОБА_1 пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння», уточнює, що « ОСОБА_1 ставилось у вину згідно з протоколом про адміністративне правопорушення відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, підсумовує, що «дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 130 КУпАП як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння». Жодних висновків про керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння постанова не містить.

Керуючись ч.ч. 7,8 ст. 294 КУпАП вважаю за необхідне скасувати оскаржену постанову та прийняти нову постанову, після дослідження в повному обсязі матеріалів справи про адміністративні правопорушення.

По справі достатньо доказів для прийняття законного та обґрунтованого рішення по суті обвинувачення ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп`яніння є адміністративним правопорушенням і тягне за собою відповідальність аналогічно, як і за керування транспортним засобом у стані сп`яніння.

Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніннязнайшов своє відображення у ст. 266 КУпАП, приписах Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкції), та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі Порядку).

Дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, які узгоджуються між собою, оцінивши їх у сукупності, з`ясувавши фактичні обставини справи, доходжу висновку про доведеність факту відмови водія ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння та про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вважаю встановленим, що 25 січня 2020 року о 09 год. 25 хв. в с. Діброва Тлумацького району по вул. Центральній, водій ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом марки «ВАЗ-21063», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні апеляційного суду доказів, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення від 25 січня 2020 року серії ДПР18 № 234531 (а.с. 1), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 3), направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння у Івано-Франківський ОНД від 25 січня 2020 року (а.с. 5), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 25 січня 2020 року (а.с. 6, 7), рапортом поліцейського від 25 січня 2020 року (а.с. 8), даними з відеозапису, який міститься на компакт-диску «DVD-R» в матеріалах справи (а.с. 10), іншими доказами.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 25 січня 2020 року серії ДПР18 № 234531 (а.с. 1) 25 січня 2020 року о 09 год. 25 хв. в с. Діброва по вул. Центральній Тлумацького району водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ВАЗ-21063», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків.Цим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не вважаю слушними доводи апелянта на те, що у протоколі не вказано дії водія щодо ухилення від огляду, оскільки в протоколі повинно бути сформульовано суть порушення, яка відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що має місце в даному випадку, а не всі обставини події, особливості порядку проведення огляду, встановленого законом.

При складенні протоколу ОСОБА_1 роз`яснювали його права і обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою поліцейським СРПП № 4 Тлумацького ВП сержантом поліції Грецькою А.А., з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП, підписаний ним, особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , свідками ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , містить їх адреси.

В графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» ОСОБА_1 вказав, що вчора випив трохи горілки і керував автомобілем, на медичне освідчення їхати відмовляється, з протоколом згідний, претензій не має.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних доказів щодо протиправності дій працівників поліції, зокрема на час складання протоколу, щодо оскарження таких дій та його результатів. Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні його до адміністративної відповідальності.

З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 3) вбачається, що ОСОБА_1 , маючи ознаки алкогольного сп`яніння - запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя, тремтіння пальців рук, при свідках ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду за допомогою спеціального технічного засобу на місці зупинки.

Згідно з направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння у Івано-Франківський ОНД від 25 січня 2020 року (а.с. 5) ОСОБА_1 , маючи ознаки алкогольного сп`яніння - запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя, тремтіння пальців рук, відмовився від проходження огляду в закладі охорони здоров`я.

З письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 25 січня 2020 року (а.с. 6, 7) вбачається, що в їх присутності в 09 год. 30 хв. поліцейським було виявлено ОСОБА_1 , водія транспортного засобу марки «ВАЗ-21063», номерний знак НОМЕР_1 , в якого були присутні ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння шкіри обличчя, тремтіння пальців рук). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився. В їх присутності на вказаного водія складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводів про зацікавленість чи упередженість свідків, зазначених у протоколі, письмові пояснення яких є в матеріалах справи, апелянтом не наведено.

Відсутні відомості про те, що з певних причин свідки засвідчували обставини, викладені протоколі та акті, під примусом.

Переконливих підстав для сумнівів з приводу обставин, які наведено у письмових поясненнях свідків, не встановлено.

В рапорті від 25 січня 2020 року (а.с. 8) поліцейський СРПП № 4 Плумацького ВП Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області Грецька А.А. доповідає про те, що під час патрулювання у с. Діброва по вул. Центральна було зупинено автомобіль «ВАЗ-21063», номерний знак НОМЕР_1 , водія якого порушив Правила дорожнього руху, а саме не користувався ременем безпеки, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП. В ході перевірки документів було встановлено, що даним автомобілем керував ОСОБА_1 , у якого були явні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук та почервоніння шкіри обличчя. Останньому було запропоновано у встановленому законом порядку у присутності двох свідків пройти тест на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», на що останній відмовився. У медичний заклад їхати також відмовився. Відносно ОСОБА_1 винесено постанову за ч. 5 ст. 121 КУпАП та протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційним судом досліджено відеозапис, який міститься на компакт-диску «DVD-R» в матеріалах справи (а.с. 10), на якому відображено безсторонньо зафіксовані нагрудною відеокамерою (відеореєстратором) інспектора патрульної поліції деякі обставини події, а саме: як на запитання поліцейського «Ви на експертизу бажаєте їхати?» особа відповідає, що ні; на запитання «Не потрібно, так?» відповідає «Так»; на запитання «Вину свою визнаєте?», відповідає «Визнаю»; на запитання «З протоколом згідні, повністю?», відповідає «Так»; на запитання «Претензій не маєте до працівників поліції?», відповідає «Ні»; як на прохання поліцейського особа вказує свої дані; поліцейський повідомляє, що справу буде направлено в Івано-Франківський міський суд.

Враховую, що під час оцінки пояснень ОСОБА_1 як в протоколі, на відеозаписі, так і в судовому засіданні суду апеляційної інстанції береться до уваги не сам факт визнання чи заперечення особою своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення,а ті фактичні дані, які мають значення для встановлення фактичних обставин у справі про адміністративне правопорушення та оцінюються у сукупності з усіма іншими встановленими відомостями.

Відомості про те, що з певних причин ОСОБА_1 надавав працівнику поліції неправдиві пояснення, або що такі ним засвідчено під примусом, відсутні.

Під час апеляційного розгляду не доведено порушення ст. 266 КУпАП, приписів Інструкції та Порядку.

ОСОБА_1 є особою, яка керувала транспортним засобом, у розумінні ст. 130 КУпАП. Сторона захисту не заперечує, що цей факт мав місце.

Відповідно до змісту ст. 266 КУпАП та Інструкції якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Згідно з ч. 3 цієї статті у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до п. 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Згідно з п. 7 Розділу І у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

Як визначено п. 3 Порядку, огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом. Відповідно до п. 6 цього Порядку водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. А згідно п. 8 у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Докази по справі про адміністративне правопорушення у своїй сукупності та взаємозв`язку підтверджують, що водій ОСОБА_1 , у якого поліцейськими було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, на їх пропозицію відмовився пройти огляд у встановленому законом порядку, тобто як з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу працівником поліції, так і у відповідному закладі охорони здоров`я, у присутності свідків, відповідно, поліцейський мав всі підстави скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Пояснення апелянта про те, що жодних свідків не було, не знайшли свого підтвердження, оскільки матеріалами справи, а саме як протоколом, актом, так і їх письмовими поясненнями доведено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 стали свідками того, як водій ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Те, що на відеозаписі не зафіксовано свідків саме по собі не може свідчити про їх відсутність на місці зупинки транспортного засобу під час того, як водію пропонували пройти огляд та складення протоколу, оскільки висновки, щодо обставин, які підлягають доказуванню по справі про адміністративне правопорушення, встановлюються на підставі аналізу та оцінки всіх наявних доказів, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Також, дані про свідків та їх підписи містяться в протоколі, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_1 засвідчив власноручним підписом те, що він зі змістом протоколу ознайомлений, копію протоколу отримав, внесені про нього дані є правильні.

Наведене є підставою для висновку, що свідки поставили свої підписи у протоколі до того, як ОСОБА_1 отримав його копію, за відсутності інших відомостей.

Необґрунтовано апелянт посилається на те, що свідки засвідчили обставину його відмови від проходження огляду за допомогою технічного засобу на місці зупинки, натомість про відмову від проходження огляду у медичному закладі нічого не зазначено, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, свідки підтвердили, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Вважаю помилковим твердження апелянта про те, що складене працівником поліції направлення на огляд в заклад охорони здоров`я суперечить протоколу, оскільки у ньому зазначено, що його доставлено в заклад охорони здоров`я.

Так, у разі якщо водій відмовляється від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, він направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Після заповнення поліцейським форми відповідного направлення на огляд водія транспортного засобу, ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, як в ньому й зазначено, що в повній мірі узгоджується зі змістом протоколу.

Оскільки викладеними матеріалами справи поза всяким розумним сумнівом доведено факт відмови ОСОБА_1 пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння, його дії містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, - 25 січня 2020 року, а на час прийняття рішення в суді апеляційної інстанції тримісячний строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП, сплинув, то відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП це є підставою для закриття справи.

Оскільки адміністративне стягнення ОСОБА_1 не накладається, то судовий збір по справі про адміністративне правопорушення, відповідно до приписів ст. 40-1 КУпАП - не сплачується.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді.

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 квітня 2020 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло