ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/598/20 Справа № 208/24/20 Суддя у 1-й інстанції - Савранський Т. А. Суддя у 2-й інстанції - Калініч Н. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2020 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Калініч Н.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 березня 2020 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого: АДРЕСА_1 ,

- визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124, 130 ч.4 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки та стягнуто судовий збір в розмірі 420 гривень 40 копійок, -

В С Т А Н О В И Л А:

До суду надійшла апеляційна скарга особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 березня 2020 року.

У клопотанні про поновлення строку ОСОБА_1 зазначає, що він в судовому засіданні участі не приймав, а про існування оскаржуваної постанови дізнався випадково та її копію отримав лише 14 квітня 2020 року, після ознайомлення захисника з матеріалами справи.

ОСОБА_1 та його захисник Серебряков Е.С. в апеляційну інстанцію не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про місце, дату та час розгляду апеляційної скарги, про що свідчать довідки про доставку їм СМС повідомлення, наявні в матеріалах справи, тому апеляційний суд вважає можливим розглядати справу за їх відсутності, оскільки вони не скористалися своїм правом бути присутніми при апеляційному розгляді.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали провадження, приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного процесуального строку задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. Строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин.

Правила ст. 294 КУпАП слід розглядати, як конкретні аспекти права на доступ до суду.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що справа розглянута 20 березня 2020 року.

Що стосується доводів ОСОБА_1 про поновлення пропущеного процесуального строку апеляційного оскарження постанови, а саме, постановлення судового рішення за його відсутністю, приходжу до висновку про те, що вони не відповідають дійсності і не можуть бути підставою для поновлення ОСОБА_1 пропущеного строку.

Як вбачається з матеріалів, протоколи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 було складено у його присутності та, відповідно до зазначених протоколів, ОСОБА_1 було повідомлено, про дату та час розгляду справи, про що ОСОБА_1 розписався у них.

В матеріалах провадження містяться конверти на ім`я особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 повернуті у зв`язку з закінченням строку зберігання, що свідчить про небажання ОСОБА_1 отримувати кореспонденцію та приймати участь у суді першої інстанції (а.п.17, 18, 19), будучи достеменно обізнаним про складання щодо нього протоколів про адміністративне правопорушення.

Дана позиція повністю відповідає усталеній практиці ЄСПЛ, яку відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ як джерело права. Так, у рішенні ЕСПЛ у справі "Пономарев проти України" Суд зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Устименко проти України" від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і, як наслідок, тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким, жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Доводи, викладені в клопотанні ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження не можна вважати поважними, оскільки суд неодноразово повідомляв ОСОБА_1 про дату та час розгляду адміністративної справи щодо нього, та розглянув справу за його відсутності, оскільки спливали строки притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Таким, чином не можна погодитися з тим, що ОСОБА_1 мав які-небудь перешкоди для звернення з апеляційною скаргою у строки, передбачені законом.

Виходячи з вищевикладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що не надано переконливих даних про поважність причин порушення строків, та фактично його підстави зводяться до неправильного тлумачення норм чинного законодавства, оскільки згідно до ст. 294 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником, потерпілим та його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

З урахуванням зазначеного, апеляційний суд дійшов висновку, що не надано переконливих даних про поважність причин порушення строків, та фактично його підстави зводяться до неправильного тлумачення норм чинного законодавства, оскільки згідно до ст. 294 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником, потерпілим та його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Інших обставин, які б свідчили про поважність причини пропуску строку, передбаченого законом на оскарження постанови, ОСОБА_1 не надано, а тому, не вбачається поважних причин для його поновлення.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Оскільки апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції від 20 березня 2020 року було подано тільки 23 квітня 2020 року, тобто після закінчення 10-денного строку апеляційного оскарження, передбаченого ч. 2 ст. 294 КУпАП, визнати доводи пропуску строку поважними не уявляється можливим, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає безумовному поверненню особі, яка її подала, як таку, яка подана після закінчення строків апеляційного оскарження.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 березня 2020 року відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 березня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Н.І. Калініч