КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 червня 2020 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду - Дзюбін В.В.,

за участю особи яка подала скаргу - ОСОБА_1.,

переглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 23 грудня 2019 року,

у с та н о в и в:

Цією постановою судді місцевого суду:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який народився в сел. Кочеток Чугуївського району Харківської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КпАП України, та на нього накладене адміністративне стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт на строк сто двадцять годин.

Також на підставі ст. 40-1 КпАП України постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 384,20 грн.

Постановою судді місцевого суду ОСОБА_1 притягнений до адміністративної відповідальності за несплачення аліментів на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Як визнав установленим за змістом постанови суддя місцевого суду, адміністративне правопорушення вчинене за таких обставин.

ОСОБА_1 не сплачує аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 6 700 грн. щомісяця на підставі виконавчого листа №755/2918/2014, виданого Дніпровським районним судом м. Києва, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої відповідно до розрахунку за період, починаючи з січня 29.01.2014 року до повноліття дитини складає 912 496 грн. 78 коп., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи винесене суддею місцевого суду рішення про визнання його винуватим та притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 183-1 КпАП України незаконним і необґрунтованим, винесеним без його безпосередньої участі в судовому засіданні, просить: поновити строк на апеляційне оскарження; постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 23 грудня 2019 року скасувати та провадження в справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КпАП України, уточнивши вимоги апеляційної скарги в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу за викладених у ній обставин; вивчивши матеріали адміністративної справи, перевіривши та оцінивши доводи скарги, викладені апелянтом, - суд апеляційної інстанції уважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню за таких підстав.

За змістом ст. ст. 245, 251, 252, 278 КпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Готуючись до розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема, підлягають вирішенню питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду, чи витребувано необхідні додаткові матеріали.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясовувати питання: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також при розгляді справ про адміністративні правопорушення необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КпАП України, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 цього Кодексу. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких грунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначати мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Разом з тим, за змістом п. 42 рішення Європейського суду з прав людини "Бендерський проти України" від 15.11.2007 року зазначається, що право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені.

Зазначені вимоги КпАП України при розгляді суддею місцевого суду адміністративної справи щодо ОСОБА_1 належним чином не виконані, виходячи з наступного.

Так, про дату, час і місце розгляду даної адміністративної справи ОСОБА_1 не був повідомлений у встановленому законом порядку, а тому у розгляді суддею Дніпровського районного суду м. Києва - участі не приймав, постанову в справі від 23.12.2019 року отримав після винесення оскаржуваного судового рішення, тобто 28.04.2020 року /а. с. 16/, апеляційну скаргу на неї подав того ж дня /а.с. 17-20/, а тому десятиденний строк на її оскарження, передбачений ч. 2 ст. 294 КпАП України, ним пропущений із поважних причин.

Таким чином, дану адміністративну справу суддею місцевого суду розглянуто з істотними порушеннями процесуальних прав ОСОБА_1 , оскільки відповідно до вимог ч. 1 ст. 268 КпАП України справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Отже, ОСОБА_1 не було завчасно повідомлено про дату, час і місце судового засідання в даній справі, внаслідок чого він був позбавлений права надати пояснення, докази та запросити захисника.

До цього ж, суб`єктивна сторона адміністративних правопорушень, передбачених частинами 1-3 статті 183-1 КпАП України характеризуються виною у формі умислу, наявність чи відсутність якого підлягало ретельній перевірці суддею місцевого суду.

Як убачається з наданого апелянтом суду апеляційної інстанції заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 січня 2020 року, яке набрало законну силу /а. с. 25-30/, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зокрема, звільнений від сплати заборгованогсті по аліментам на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на кожного, які стягуються на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11 березня 2014 року у цивільній справі №755/2918/14ц, яка утворилась з 23 червня 2014 року.

Таке рішення суддею місевого суду вмотивоване, зокрема, тим, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 13 червня 2014 року по цивільній справі №761/13898/14ц третьою особою ОСОБА_5 усиновлено дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та змінено відомості про батька у актових записах реєстрації народження дітей із " ОСОБА_1 " на " ОСОБА_5 ". Дане рішення набрало законної сили 23 червня 2014 року. Способи захисту сімейних прав та інтересів установлені ст. 18 Сімейного кодексу України, згідно якої одним з них є припинення правовідношення. Натомість, виключення ОСОБА_1 як батька за рішенням суду з актового запису про народження дітей є обставиною, що припиняє правовідношення щодо стягнення з нього аліментів, оскільки права та обов`язки батька дітей ОСОБА_2 з 23 червня 2014 року набула третя особа - ОСОБА_5 .

Крім того, згідно з вимогами ч. 1 ст. 283 КпАП України постанова по справі про адміністративне правопорушення, зокрема, повинна містити зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

Між тим, протокол №43239260 від 09 жовтня 2019 року про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений за ст. 183-1 КпАП України /а. с. 2-3/, при цьому стаття 183-1 КпАП України містить першу, другу і третю частини, проте апелянта суддею місцевого суду визнано винувати та піддано адміністративному стягненню за статтею ч. 1 ст. 183-1 КпАП України /а. с. 81/, а така зміна за власною ініциативою суддею місцевого суду - є неприпустимою.

Статтею 62 Конституції України, зокрема, передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі "Кобець проти України" (з урахуванням первісного визначення принципу "поза розумним сумнівом" у справі "Авшар проти Туреччини") доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Отже, недотримання суддею місцевого суду вимог ст. ст. 7, 245, 251, 252, 268, 278, 280, 283, 284 КпАП України про необхідність всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи, і вирішення її в точній відповідності із законом, призвело до прийняття щодо ОСОБА_1 незаконного й необґрунтованого рішення.

За таких обставин, постанова судді місцевого суду не може залишатися чинною та підлягає скасуванню, а провадження в справі щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України - закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 181-3 КпАП України.

Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов остаточного висновку про задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 КпАП України, Київський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

На підставі ч. 2 ст. 247 КпАП України поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 23 грудня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 23 грудня 2019 року щодо ОСОБА_1 - скасувати та провадження в адміністративній справі на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КпАП України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду В. В. Д з ю б і н