Провадження № 33/801/345/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вишар І. Ю.
Доповідач: Якименко М. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2020 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Якименко М.М., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 19 грудня 2019 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 19 грудня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на 1 рік, та стягнуто судовий збір в розмірі 384,20 гривень на користь держави.

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, обґрунтовуючи його тим, що про розгляд справи не був повідомлений.

Вказує, що про складені протоколи про адміністративне правопорушення, передбачені ч.1 ст.130, ст. 124 КУпАП та про прийняту постанову дізнався 09.04.2020, від поліцейського УПП у Вінницькій області, який зупинив для перевірки документів та повідомив , що на нього складено ряд адмінпротоколів. З постановою суду ознайомився лише 06.05.2020 на сайті Єдиного реєстру судових рішень, а тому вважає, що строк пропущений ним з поважних причин.

В апеляційній скарзі просить постанову суду скасувати. Вказує, що суд допустив порушення норм процесуального права, не повно з`ясував усі обставини справи, не дав належної оцінки доказам.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що при складанні протоколу поліцейським УПП було грубо порушено порядок встановлення особи водія, так як 20.11.2019 о 20.45 год в м. Вінниці по вул. Київській 5, ОСОБА_1 не був за кермом автомобіля марки «Chevrolet Lacetti» д.н.з. НОМЕР_1 , а інша незнайома особа ОСОБА_2 , що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, який складав адміністративний протокол.

ОСОБА_1 зазначає, що 12.07.2016 з його автомобіля були викрадені документи: посвідчення водія, паспорт та інші документи, про що він заявою повідомляв Вінницький міський відділ поліції. В подальшому документи були анульовані та видано нові. При зупинені громадянин ОСОБА_2 пред`являв працівникам поліції викрадені документи ОСОБА_1 , в результаті чого незаконно складено протокол з даними скаржника, що є не припустимим. Тому постанова суду ґрунтується на припущеннях.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, посилаючись на викладені у ній доводи.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, відеозапис, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який апеляційну скаргу підтримав та просив поновити пропущений йому строк на апеляційне оскарження, суддя апеляційного суду вважає, що клопотання слід задовольнити - поновити строк на апеляційне оскарження даної постанови, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін з огляду на таке.

Відповідно до ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом, правомочним розглядати скаргу.

Як вбачається з матеріалів справи, суд розглянув її у відсутність правопорушника, з постановою суду скаржник ознайомився 06.05.2020 на сайті Єдиного реєстру судових рішень, звернувся з апеляційною скаргою 07.05.2020.

Вказані обставини вказують на об`єктивну неможливість своєчасного оскарження постанови суду та поважність пропуску строку на апеляційне оскарження, а тому цей строк підлягає поновленню.

Згідно п.1 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Диспозиція ст. 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

П. 2.9 (а) передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 133392 від 20.11.2019 року 23 год. 45 хв. зазначено, що водій ОСОБА_1 , 20.11.2019 о 20 год. 45 хв. в м. Вінниця по вул. Київська, керував а/м «Chevrolet Lacetti» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився встановленим законом порядку із застосуванням приладу «Драгер»6810 в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.9 а Правил дорожнього руху (а.с.3).

Відносно ОСОБА_1 також складено протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 133389 з якого слідує, що 20.11.2019 о 20 год. 45 хв в м. Вінниця по вул. Київська, ОСОБА_1 керував а/м «Chevrolet Lacetti» д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Mitsubishi Lancer» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався попереду та зупинився перед пішохідним переходом, щоб надати перевагу в русі пішоходам, що призвело до ДТП та механічних пошкоджень автомобілів, чим порушив вимоги п.п. 12.1, 13.1 ПДР (а.с.2).

Висновки суду першої інстанції про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень є правильними і підтверджуються дослідженими судом доказами, а саме: протоколами про адміністративні правопорушення (а.с. 2-3); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 (а.с. 7,14), ОСОБА_4 (а.с. 8); рапортом рядового поліції В. Семенова від 20.11.2019 (а.с. 4); роздруківкою приладу Драгер «Alcotest 6820» №1994 з результатом тесту 0,23 ‰ позитивний (а.с. 4); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого зазначено, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, результат позитивний - 0,23 ‰ (а. с. 5) та схемою ДТП (а.с. 12).

Вище перелічені докази узгоджуються між собою, жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку, в сукупності підтверджують вину скаржника у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст. 124 КУпАП.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п. 6 розділу І Інструкції).

З огляду на вище викладене, огляд на стан алкогольного сп`яніння проведений у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції відповідно до ст. 245 КУпАП у повній мірі дослідив та проаналізував наявні в матеріалах справи про адміністративні правопорушення докази і надав їм належну правову оцінку, а відтак дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП, що з урахуванням характеру вчиненого правопорушення є правильним та достатнім і відповідає вимогам ст. 33 КУпАП.

Жодних зауважень при складенні адміністративних протоколів, а також щодо процедури проходження медичного огляду в медичному закладі від правопорушника не надходило.

Звертаючись з апеляційною скаргою ОСОБА_1 вказує, що при складанні протоколу поліцейським УПП було грубо порушено порядок встановлення особи водія, так як 20.11.2019 о 20.45 год в м. Вінниці по вул. Київській 5, ОСОБА_1 не був за кермом автомобіля марки «Chevrolet Lacetti» д.н.з. НОМЕР_1 , а інша незнайома особа ОСОБА_2 .

Однак дані доводи апеляційної скарги суддею не приймаються, оскільки належних та допустимих доказів в підтвердження цій обставині скаржник не надав, відповідного судового рішення, постанови або вироку суду також не було надано.

Як вбачається із матеріалів справи на підставі вказаних обставин ОСОБА_1 звернувся до Вишенського ВП Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області із письмовою заявою про використання невідомою особою викрадених документів та даний факт внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 357 КК України (а.с. 43-46).

Тобто порушене кримінальне провадження, яке триває.

Тому апеляційний суд на даний час позбавлений можливості надати юридичну оцінку обставині, на яку посилається скаржник в своїй апеляційній скарзі.

В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що протоколи про адміністративні правопорушення серії ОБ № 133392 та серії ОБ №133389 від 20.11.2019 складені відносно іншої особи ОСОБА_2 , що пред`явив посвідчення водія ОСОБА_1 , яке в нього було викрадено.

Відповідно «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (далі Інструкція) працівники поліції оформляють протокол про адміністративне правопорушення.

П. 2 розділу II Інструкції визначає процедуру оформлення протоколів.

Матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейськими законодавства при складанні протоколів про адміністративне правопорушення, вимоги частини 2 статті 251, статей 256, 268 КУпАП, Інструкції, Інструкції 2, поліцейськими дотримано.

Тобто обов`язок встановлення особи покладено на працівників поліції, що на час складання протоколів було зроблено.

В силу ч. 2 статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255цього Кодексу.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, в даному випадку винуватість доводиться зібраними матеріалами по справі.

З огляду на викладене, апеляційний суд прийшов до висновку, що протоколи від 20.11.2019 складені в установленому законом порядку, відповідають вимогам статті 256 КУпАП і Інструкції.

Будь-яких порушень законодавства під час складання протоколів про адміністративні правопорушення та розгляду справи в суді першої інстанції, які тягнуть за собою скасування постанови суду, суддею апеляційного суду не встановлено.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу скаржник посилається на відеозаписи з нагрудної камери поліцейського, який він надав, як доказ його невинуватості, до апеляційної скарги.

Суддя апеляційного суду звертає увагу, що досліджений відеозапис, наданий до апеляційної скарги, беззаперечно не підтверджує, що на час скоєння ДТП за кермом автомобіля перебував не ОСОБА_1 , а інша особа, а тому до уваги судом не приймається.

Аналізуючи під час апеляційного розгляду наявні в матеріалах справи докази, суддя приходить до переконання, що висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбачені ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП підтверджуються зібраними по справі доказами.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення вказаних вище вимог дотримано.

З урахуванням наведеного, посилання в апеляційній скарзі на необхідність закриття провадження у справі за відсутності в діях заявника події і складу правопорушення суд вважає безпідставними та не знаходить підстав для їх задоволення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не дають підстав вважати що судом першої інстанцій було порушено норми процесуального права, які б могли призвести до неправильного вирішення справи.

ОСОБА_1 не було доведено ті обставини, на які він посилався в апеляційній скарзі.

З урахуванням того, що ОСОБА_1 вчинив декілька правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст. 124 протоколи про адміністративні правопорушення розглядались суддею в одному провадженні одночасно, то суддя, відповідно до вимог ч.2 ст.36 КУпАП правильно визначив стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Даючи оцінку доказам по справі суд першої інстанції правильно прийшов до висновку та визнав винуватим ОСОБА_1 .. Так як керуючи автомобілем водій не повинен перебувати в стані алкогольного сп`яніння, оскільки для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керуванням цим засобом у дорозі що передбачено Правилами дорожнього руху України.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції під час розгляду справи вимоги ст.ст.279, 280 КУпАП дотримано, докази перевірено на їх допустимість та належність відповідно до ст.252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для її вирішення, судом з наведенням відповідних мотивів встановлено, правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.130, ст. 124 КУпАП, з огляду на що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 19 грудня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 19 грудня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП - залишити без змін.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя М. М. Якименко