Справа № 428/4048/20
Провадження №3/428/1103/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Суддя Сєвєродонецького міського суду Луганської області Бойко Н.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Луганській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспортні данні та відомості щодо РНОКПП в матеріалах справи відсутні, не працюючого, посвідчення водія серії НОМЕР_1 кат. «В», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

10 травня 2020 року о 01 годині 17 хвилини в м. Сєвєродонецьк на пр. Хіміків, 36, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом ВАЗ 21099, державний номерний знак НОМЕР_2 в стані алкогольного сп"яніння. Огляд на стан алкогольного сп"яніння у встановленому законом порядку проводився в закладі охорони здоров"я за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Єгорова, 2-Б, чим порушив вимоги п. 2.9 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 130 ч. 1 КУпАП.

10 травня 2020 року о 02 годині 31 хвилини в смт. Сиротине на вул. Миру, буд. 2, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом ВАЗ 21099, державний номерний знак НОМЕР_2 в стані алкогольного сп"яніння. Огляд на стан алкогольного сп"яніння у встановленому законом порядку проводився в закладі охорони здоров"я за адресою: Луганська область, м. Лисичанськ, пр. Перемоги, 54-Ж, висновок № 384, чим порушив вимоги п. 2.9 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 130 ч. 1 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_2 вину визнав, щиро розкаявся, запевнив суд, що зробив для себе належні висновки.

Обставини справи за 1 епізодом підтверджуються:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 310130 від 10.05.2020 року;

-висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 325 від 10.05.2020 року, складеного о 01 год. 45 хв.

Обставини справи за 2 епізодом підтверджуються:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 173496 від 10.05.2020 року;

-висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 384 від 10.05.2020 року, складеного о 03 год. 30 хв.;

-рапортом інспектора взводу № 2 роти № 1 батальйону управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції В. Клименка щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення.

Вислухавши ОСОБА_2 , ретельно дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 1 КпАП України, завданням Кодексу України про адміністративне правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. За нормою ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини.

Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури. Принцип «поза розумним сумнівом», сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282).

У відповідності до цього рішення, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцію, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Виходячи з рішень ЄСПЛ - розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948 р. та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 р., ратифікованою Україною 17.07.1997 р. передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно п. 4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотне.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п. 21 свого рішення у справі «Надточий проти України від 15 травня 2008 року» ЄСПЛ зазначив, що українське правительство визнало кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р., з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року (Далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно вимог ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Відповідно до пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху України - водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Так, порядок проходження огляду водіїв на стан сп`яніння регламентується ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України № 1452/735 від 9 листопада 2015 року.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 310130 від 10.05.2020 року, о 01 годині 17 хвилини в м. Сєвєродонецьк на пр. Хіміків, 36, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом ВАЗ 21099, державний номерний знак НОМЕР_2 в стані алкогольного сп"яніння. Огляд на стан алкогольного сп"яніння у встановленому законом порядку проводився в закладі охорони здоров"я за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Єгорова, 2-Б, чим порушив вимоги п. 2.9 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Як вбачається з висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху № 325, огляд на стан сп`яніння ОСОБА_2 було проведено 10.05.2020 року о 01 годині 45 хвилин лікарем ОСОБА_3 . Висновок: ОСОБА_2 перебуває у стані алкогольного сп"яніння.

Таким чином, огляд на стан сп`яніння водія ОСОБА_2 проведено відповідно до вимог ст 266 КУпАП та Інструкції, про що складено необхідні медичні документи.

Крім того, вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується відеозаписами з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів), використання яких передбачено ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» та Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 року №100, що був досліджений у судовому засіданні, який містить фіксацію обставин зупинення 10.05.2020 року працівниками поліції транспортного засобу ВАЗ 21099, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 та складення щодо нього протоколу про адміністративні правопорушення. Так, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_2 був зупинений працівниками поліції, на пропозицію працівника поліції пройти огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці ОСОБА_2 не погодився, у зв`язку з чим працівниками поліції було запропоновано йому пройти медичний огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку у медичному закладі - Комунальному закладі Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня. На що останній погодився, куди він і був доставлений працівниками патрульної поліції.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 173469 від 10.05.2020 року, 02 годині 31 хвилини в смт. Сиротине на вул. Миру, буд. 2, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом ВАЗ 21099, державний номерний знак НОМЕР_2 в стані алкогольного сп"яніння. Огляд на стан алкогольного сп"яніння у встановленому законом порядку проводився в закладі охорони здоров"я за адресою: Луганська область, м. Лисичанськ, пр. Перемоги, 54-Ж, висновок № 384, чим порушив вимоги п. 2.9 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Як вбачається з висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху № 384, огляд на стан сп`яніння ОСОБА_2 було проведено 10.05.2020 року о 03 годині 30 хвилин лікарем КНП "ЦПЗ" ОСОБА_4 . Висновок: ОСОБА_2 перебуває у стані алкогольного сп"яніння.

Таким чином, огляд на стан сп`яніння водія ОСОБА_2 проведено відповідно до вимог ст 266 КУпАП та Інструкції, про що складено необхідні медичні документи.

Крім того, вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується відеозаписами з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів), використання яких передбачено ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» та Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 року №100, що був досліджений у судовому засіданні, який містить фіксацію обставин зупинення 10.05.2020 року працівниками поліції транспортного засобу ВАЗ 21099, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 та складення щодо нього протоколу про адміністративні правопорушення. Так, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_2 був зупинений працівниками поліції, на пропозицію працівника поліції пройти огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці ОСОБА_2 не погодився, у зв`язку з чим працівниками поліції було запропоновано йому пройти медичний огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку у медичному закладі - КНП "ЦПЗ". На що останній погодився, куди він і був доставлений працівниками патрульної поліції.

Даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, суд вважає, що в діях ОСОБА_2 вбачається порушення Правил дорожнього руху, які були зафіксовані в протоколах про адміністративні правопорушення, а саме - п. 2.9 «а» ПДР України та наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП.

Перевіркою матеріалів провадження порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не встановлено, оскільки інспектором було виконано вимоги ст. 266 КУпАП та запропоновано ОСОБА_2 пройти медичний огляд на стан сп`яніння на місці, а оскільки останній не погодився, йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на проведення такого огляду, що відповідає вимогам п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, на що ОСОБА_2 погодився та пройшов відповідний медичний огляд, яким було встановлено перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по даним Інформаційного порталу Національної поліції, має посвідчення водія серії НОМЕР_1 кат. «В», до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП протягом календарного року на притягувався.

Вище перелічені докази у розумінні ст. 251 КУпАП України суд визнає належними, допустимими, та такими, які повністю доводять вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, за обставин, викладених у протоколах, поза розумним сумнівом.

Таким чином, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності вважає, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП знайшла своє повне підтвердження в суді, і його дії органом поліції кваліфіковані правильно.

При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини та майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність: ОСОБА_2 не працює, інвалідом не являється.

Обставини, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_2 згідно зі ст. 34 КУпАП суд вбачає щире розкаяння винного.

Обставин, що обтяжують ОСОБА_5 згідно зі ст.ст. 34, 35 КУпАП, судом не вбачається.

Відповідно до положень ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням особи, майнового стану та ступеню вини ОСОБА_2 , характеру та суспільної небезпеки вчиненого ним правопорушення, суд вважає, що ОСОБА_2 слід призначити стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, що є достатньою мірою відповідальності з метою його виховання, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

На підставі ст.40-1 КУпАП з ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 420 грн 40 коп.

Керуючись ст.ст. 1, 7, 8, 9, 23, 26, 33-36, 124, 130, 268, 278, 280-287, 307, 308 КУпАП та ст. 4 Закону України «Про судовий збір»,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. (Отримувач коштів ГУК у Луганській області/ Луганська область; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37991110; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Код банку отримувача: 899998, Казначейство України (МФО), рахунок отримувача: UА0012001; Код класифікації доходів бюджету: 21081300), з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/ м. Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UА0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106 (суд.збір) у розмірі 420,40 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений ОСОБА_2 не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити ОСОБА_2 , що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього можуть бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Постанова може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Сєвєродонецький міський суд Луганської області.

Суддя Н. В. Бойко