Справа № 127/4924/20
Провадження № 33/801/402/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Романчук Р. В.
Доповідач: Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 червня 2020 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Стадник І.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 14 травня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 483 Митного Кодексу України,

ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Молдова, жителя АДРЕСА_1

встановив:

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 14 травня 2020 року ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 483 МК України та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товару безпосереднього предмету порушення митних правил автомобіля «MERCEDES-BENZ V220, номерні знаки НОМЕР_1 , кузов номер НОМЕР_2 , що становить 109324 грн 36 коп. (сто дев`ять тисяч триста двадцять чотири грн 36 коп.) та із стягненням вартості даного транспортного засобу в розмірі 109324 грн 36 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) на користь держави судовий збір в сумі 420 грн 40 коп.

Відповідно до протоколу про порушення митних правил №0057/401000/20 від 18 січня 2020 року, громадянин Республіки Молдова ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) 23.04.2018 о 23:36:48 год в пункті пропуску «Могилів-Подільський», м/п «Дністер» Вінницької митниці ДФС, перемістив через митний кордон України товар, а саме автомобіль марки «MERCEDES-BENZ V220», номерні знаки НОМЕР_1 , кузов номер НОМЕР_2 , вартістю 109324,36 грн з приховуванням від митного контролю, шляхом подання органу доходів і зборів, як підстави для переміщення товару, підробленого документу, а саме доручення на право користування транспортним засобом від 10.05.2017 під № G-841.

Згідно відповіді митних органів Р. Литва № (20.3/05)3В-6864 від 30.08.2019 року, «згідно змісту якої 12-м нотаріальним бюро м. Каунас не підтверджено видачу доручення від 10.05.2017 під № G-841 на право користування транспортним засобом марки «MERCEDES-BENZ V220», номерні знаки НОМЕР_1 , кузов номер НОМЕР_2 громадянином Республіка Молдова ОСОБА_5 ( ОСОБА_4 )».

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що громадянин Республіки Молдови ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) перемістив через митний кордон України товар: автомобіль MERCEDES-BENZ V220, номерні знаки НОМЕР_3 JTL220, кузов номер НОМЕР_2 вартістю 109324,36 грн., з приховуванням від митного контролю, шляхом подання органу доходів і зборів, як підстави для переміщення товару, підробленого документу, а саме доручення на право користування транспортним засобом від 10.05.2017 під №G-841.

Не погодившись із судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу у якій просить скасувати постанову Вінницького міського суду від 14.05.2020, а провадження у справі закрити.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що добросовісно виконуючи вимоги митного законодавства України ОСОБА_1 при ввезенні на митну території України транспортного засобу 23.04.2018 подано до оформлення свідоцтво про реєстрацію цього транспортного засобу Литовської Республіки та доручення, видане 10.05.2017 й завірене нотаріусом Республіки Литва. Зазначене доручення було самостійно (як того не забороняє нотаріальне законодавство) оформлене власником транспортного засобу і передано йому ( ОСОБА_1 ) і воно не викликало сумнівів щодо оригінальності, а тому було ним пред`явлене митним органам, а відтак в його діях не було умислу на використання підробленого документа чи приховування товару від митного контролю.

Зазначає апелянт також про те, що строки притягнення його до адміністративної відповідальності, передбачені ч. 2 ст. 467 МК України (в редакції, що діяла на час переміщення товару) 6 місяців закінчились 23 жовтня 2018 року, оскільки фактичне переміщення товару з поданням митної декларації було здійснено 23 квітня 2018 року.

Крім того, звертає увагу суду на те, що транспортний засіб «MERCEDES-BENZ V220», номерні знаки НОМЕР_1 , кузов номер НОМЕР_2 з 28 грудня 2018 року є власністю іншої особи, оскільки його було розмитнено митними органами України у митному режимі «імпорт», з подальшою реєстрацією в державних органах України на ім`я іншої особи.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, направив на електронну пошту суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Апеляційну скаргу просить задовольнити.

Неявка ОСОБА_1 в судове засідання за умов його належного повідомлення про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає апеляційному розглядові справи, а тому його заява про розгляд справи в його відсутність підлягає до задоволення.

Представник Подільської митниці Державної митної служби України Вихристюк В.Д. проти вимог апеляційної скарги заперечувала. Пояснила, що подання підробленої довіреності як однієї з підстав переміщення автомобіля через митний кордон України є способом його приховання від митного контролю. Крім того, дане порушення було триваючим, так як автомобіль був ввезений в Україну і використовувався ОСОБА_5 до зміни його митного режиму на імпорт і реєстрації на іншу особу.

Заслухавши представника Подільської митниці ДМС України, переглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Відповідно до ст. 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Наведена норма не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчинення у разі закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КпАП України дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного правопорушення.

Відтак насамперед слід оцінити доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо підстав для закриття провадження у справі в зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Згідно з частиною 2 статті 467 МК України в редакції, що діяла станом на 23.04.2018 року ввезення автомобіля на митну територію України, й до внесення змін Законом України №2612-VII від 08.11.2018, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а в разі розгляду судами (суддями) справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Законом України №2612-VII від 08.11.2018 (набрав чинності 25.11.2018) у статті 467 частину другу виключено, а частину першу викладено у редакції, відповідно до якої якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом.

Строк накладення адміністративного стягнення у справах про порушення митних правил це певний період часу, протягом якого дія чи подія мають юридичне значення. Цей строк не поновлюється і не продовжується і є гарантією того, що будь-які дії щодо притягнення особи до відповідальності після його закінчення мають бути припинені.

Відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Положення статті 467 МК України в новій редакції, яка почала діяти з 25.11.2018 року, збільшують строк накладення адміністративного стягнення, оскільки він обраховується не з моменту вчинення правопорушення, а з моменту його виявлення, тобто погіршують становище особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, тому не мають зворотної дії в часі.

Відтак, оскільки перетин кордону було здійснено ОСОБА_1 23 квітня 2018 року, керуючись положеннями статті 58 Конституції України, в даному випадку слід застосовувати статтю 467 МК України в редакції, яка діяла на момент вчинення адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд не погоджується з твердженням представника митниці про те, що порушення митних правил ОСОБА_5 мало триваючий характер, а відтак строк притягнення його до відповідальності слід відраховувати з моменту його виявлення.

Так, триваючими адміністративні проступки є проступки, пов`язані з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою, припиняються або виконанням регламентованих обов`язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності. Найчастіше ці правопорушення є наслідками протиправної бездіяльності.

Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків.

Слід зазначити, що ч. 2 ст. 467 МК України не вказує, що стосовно правопорушень, передбачених ст. ст. 469, 477-485 МК України строк завжди і за будь-яких обставин має обраховуватися від дня виявлення правопорушення. В даному випадку вирішальним є саме фактор «триваючого характеру» правопорушення, а не його кваліфікації відповідно до певної статті МК України.

За змістом статті 483 МК України вона передбачає відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, що можуть бути вчинені:

1) з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів;

2) шляхом надання одним товарами вигляду інших;

3) з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів. неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Відповідно до частин шостої, восьмої статті 264 МК України митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою органу доходів і зборів, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.

З моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Отже порушення митних правил в даному випадку характеризується вчиненням одноразової дії у певний час, а саме, під час митного оформлення товару, коли такий проступок може бути виявлений контролюючим органом, який згідно з метою митного оформлення, засвідчує відомості, одержані під час митного контролю товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, та оформляє результати такого контролю (ч. 1 ст. 483 МК України).

Отже, зазначене конкретне порушення митних правил, яке викладене у протоколі № 0057/401000/20 від 18 січня 2020 року, не є триваючим, оскільки полягає саме в переміщенні, або діях спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, а не у подальшому знаходженні таких товарів на митній території України, користуванні автомобілем тощо.

Відповідно до матеріалів справи, переміщення транспортного засобу марки «MERCEDES-BENZ V220», номерні знаки НОМЕР_1 , кузов номер НОМЕР_2 через митний кордон України відбулося 23 квітня 2018 року, а тому виходячи з положень частини другої статті 467 МК України (в редакції, чинній на час переміщення товару через митний кордон України), строк накладення адміністративного стягнення закінчився 23 жовтня 2018 року.

Суд першої інстанції, розглядаючи справу, на зазначену обставину уваги не звернув та в порушення принципу незворотності дії закону в часі, застосував до правовідносин які виникли раніше, закон, який не був чинним на той момент.

Отже, враховуючи, що на момент надходження справи до суду першої інстанції з дня вчинення правопорушення пройшло більше шести місяців, тому провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку із закінченням строків, передбачених статтею 467 МК України (в редакції, чинній на час переміщення товару через митний кордон України).

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до ст. 497 МК України у провадженні у справах про порушення митних правил беруть участь: 1) особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил; 2) власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу (заінтересовані особи); 3) представники осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та заінтересованих осіб (законні представники, представники, які діють на підставі довіреності, доручення); 4) захисники; 5) представники органів доходів і зборів; 6) свідки; 7) експерти; 8) перекладачі; 9) поняті.

Заінтересовані особи наділені правами, визначеними ст. 498 МК України.

Відповідно до наявних у справі матеріалів, зокрема, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення (а.с. 35), свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 від 29.01.2019 року, власником зазначеного транспортного засобу, є ОСОБА_6 (а.с. 55), який не був залучений до участі у справі судом першої інстанції і це порушення не може бути усунуто судом апеляційної інстанції.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Наведена норма не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчинення у разі закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 11 липня 2018 року, справа №308/8763/15-а.

Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КпАП України дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Відповідно до пункту 2 частини восьмої статті 294 КпАП України за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Керуючись статтями 247, 294 КпАП України, 467 МК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 14 травня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 483 Митного Кодексу України ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) скасувати.

Провадження по справі №0057/40100/20 щодо ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КпАП України за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Стадник