КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/127/2020
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

06 травня 2020 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Новов С.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Тютюника М.В. на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 14 листопада 2019 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 14 листопада 2019 року,

ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ),громадянина Федеративної Республіка Нігерія, ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а провадження у справі щодо нього закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП.

Як встановлено постановою судді, ОСОБА_1 , 12 серпня 2019 року о 21 год. 30 хв., у м. Києві по вул. Регенераторна, 4. керував транспортним засобом «Mercedes Benz», д/н НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд у встановленому законом порядку проводився у лікаря-нарколога, що підтверджується висновком № 007000 від 12.08.2019 року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 - адвокат Тютюник М.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати як незаконну постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 14 листопада 2019 року, винести нову постанову, якою закрити провадження по справі відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, апелянт посилається на те, що суд першої інстанції взагалі не проводив оцінку доказів по справі, які були долучені працівниками поліції до протоколу про адміністративне правопорушення, а також були надані ним та представником ОСОБА_1 під час та до розгляду справи в суді, що відбувалось 14 листопада 2019 року о 10.00 годині, що призвело до невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи.

Крім того, на думку апелянта, суд першої інстанції в своїй постанові безпідставно послався, як на докази, на письмові пояснення свідків, так як свідки не були допитані в судовому засіданні суддею безпосередньо, хоча ним та представником правопорушника заявлялись неодноразово клопотання про їх допит в судовому засіданні, оскільки свідки, які зазначені у протоколі, не були присутніми під час складання протоколу та під час проведення співробітниками поліції огляду ОСОБА_1 за допомогою спеціального технічного засобу на стан алкогольного сп`яніння, що є грубим порушенням вимог ч. 2 ст. 266 КУпАП.

Недопустимим, як вважає апелянт, є і посилання суду, як на доказ, на письмові пояснення працівників поліції, які проводили огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу, та складали протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , і не зважаючи на те, що він, як захисник правопорушника заявляв неодноразово клопотання про їх участь у судовому засіданні безпосередньо, зазначене клопотання було незаконно не прийнято та відхилено судом під час останнього судового засідання, яке нібито мало місце 14 листопада 2019 року.

Таким чином, як вказує апелянт, у матеріалах справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 відсутні будь-які докази, що підтверджують його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Будучи неодноразово належним чином повідомленим про час та місце апеляційного розгляду захисник ОСОБА_1 - адвокат Тютюник М.В. жодного разу в судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини своєї неявки, що дозволяє суду апеляційної інстанції розглянути справу за його відсутності та відсутності самого порушника, який також не скористався своїм правом брати участь в судовому засіданні.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та доводи скарги його захисника, вважаю, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, незважаючи на доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про обґрунтованість висновків судді, як щодо фактичних обставин, так і доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме в тому, що останній, в порушення вимог п. 2.9 а Правил дорожнього руху, керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Зокрема, обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, крім протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 343848 від 12 серпня 2019 року, підтверджуються також іншими, наявними у справі доказами, а саме: висновком лікаря нарколога від 12.08.2019 року щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з якого вбачається що ОСОБА_4 перебуває у стані алкогольного сп'яніння (0,72 %); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від 12 серпня 2019 року щодо обставин події, які кореспондуються з даними протоколу про адміністративне правопорушення, рапортом, а також відеозаписом з нагрудної камери поліцейського АА00982.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що в матеріалах справи щодо ОСОБА_1 відсутні будь-які докази, що підтверджують його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а висновки суду, наведені в оскаржуваній постанові не відповідають фактичним обставинам справи, не можуть бути визнані обґрунтованими, з огляду на таке..

Відповідно до вимог п. 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Для м. Києва таким закладом охорони здоров`явизначено КМККЛ «Соціотерапія», де і проводився огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та встановлено факт його перебування у такому стані, що підтверджено наявним у справі висновком лікаря нарколога, який став підставою для складання відповідного протоколу про адміністративне правопорушення.

Більш того, як прямо передбачено пунктами 15, 16, 17 розділу ІІІ вказаної вище Інструкції, за результатами огляду на стан сп`яніння встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду, на підставі якого видається відповідний висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння (додаток 4 до Інструкції), а зміст цього висновку повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.

Таким чином, огляд ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння було проведено у відповідності до вимог законодавства, а тому суд апеляційної інстанції не має жодних підстав для сумнівів як у законності проведення такого огляду, так і його результатів.

Що ж стосується інших доводів, наведених в апеляційній скарзі, то вони не спростовують законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення.

З урахуванням вищенаведеного, а також наявних у справі доказів, суд апеляційної інстанції не має жодних підстав для того, щоб погодитися з доводами апеляційної скарги про те, що висновки судді не відповідають обставинам справи, а оскаржувана постанова, винесена з порушенням норм матеріального чи процесуального права.

За таких обставин, апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 - адвоката Тютюника М.В. не може бути задоволена, оскільки вона не містить у собі достатніх підстав для висновку про те, що постанова судді про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є незаконною або необґрунтованою, у зв`язку з чим, за наслідками розгляду цієї скарги, суд апеляційної інстанції вважає необхідним залишити її без задоволення, а постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 14 листопада 2019 року- без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Тютюника М.В. залишити без задоволення, а постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 14 листопада 2019 року, відповідно до якої ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а провадження у справі щодо нього закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Федосєєв С.В.