Справа № 438/505/20
Провадження №3/442/1126/2020
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 червня 2020 року суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Нагірна О.Б., розглянувши матеріали, які надійшли з Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 130Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в:

До Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області для розгляду по суті надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 115870 від 03.04.2020 ОСОБА_1 03.04.2020 о 00.05 год., рухаючись по вул..Зварицька,26 у м.Дрогобичі Львівської області, керував автомобілем марки Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння . Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку в Дрогобицькій міській лікарні №1. Отже, своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаного правопорушення не визнав та пояснив, що працівниками поліції було порушено порядок проведення огляду на стан сп`яніння, з результатами якого він не згоден.

Заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, оцінивши досліджені у судовому засіданні адміністративні матеріали, суд дійшов наступного висновку.

Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п. 2.5, пп. в) п. 2.9 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Таким чином, законодавець зобов`язує водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, а відмова від проходження такого огляду тягне за собою відповідальність передбачену ст. 130 КУпАП.

Згідно вимог ст.245 КУпАП, завданням у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді кожної справи суддя зобов`язаний з`ясувати обставини, передбачені ст.280 КУпАП, а винесене у справі судове рішення має ґрунтуватись на конкретних доказах.

Відповідно до п. 4 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці справи про адміністративне правопорушення до розгляду вирішує питання чи витребувано необхідні додаткові матеріали.

У відповідності до вимог ст.251 КУпАП адміністративний матеріал повинен містити фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП можливе лише у випадку встановлення факту керування нею транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

У відповідності до вимог Розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року № 1452/735 використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина,сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Відповідно до п.п. 15 Інструкції за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Дослідивши акт медичного огляду, суд встановив, що в такому зазначено, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння при тому, що такий відмовився від проходження перевірки на тесті, пункти 21-25 не заповнено, відсутні відомості, які відображали б стан алкогольного сп`яніння у випадку проведення лабораторних досліджень. За результатами огляду встановлено діагноз алкогольне сп`яніння (клінічно). Тобто діагноз встановлено без проведення лабораторних досліджень, що суперечить Інструкції.

Отже, матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували той факт, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичний огляд шляхом відібрання у нього біологічних зразків слини, змивів поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, а також крові та відмови його надати такі біологічні зразки для їх дослідження. Разом з тим, в акті медичного огляду на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння встановлено стан алкогольного сп`яніння без забору будь яких зразків та зазначено, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння при зазначеному факті, що такий від проходження огляду відмовився.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова судді, згідно ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Отже, при складанні висновку щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, такий було зроблено виключно на підставі візуального огляду, в той час коли потребував обов`язкового підтвердження іншими методами, чого зроблено не було.

Таким чином, встановлені судом обставини підтверджують те, що лабораторні дослідженні на визначення алкогольного стану належним чином не проводились, а отже в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

В рішенні від 21.07.2011 року у справі "Коробов проти України" Європейський суд з прав людини висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають з співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто, таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення "поза розумним сумнівом".

Крім цього, Європейський суд з прав людини підкреслив, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Суд дійшов висновку, що медичне обстеження ОСОБА_1 03.04.2020 в Дрогобицькій ЦМЛ, за наведених вище обставин, проведено з порушенням ч.5 ст.266 КУпАП та Інструкції, висновок результатів медичного огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння складено з порушенням вимог цієї статті та Інструкції, а тому вважається недійсним. Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є доказом на доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.130 ч.1 КУпАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, протокол позбавлений доказової сили, а тому підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП немає.

Звертаючи увагу на гарантії статті 6 Конвенції при розгляді вказаної категорії справ суд підкреслює, що вона за своєю структурою в частині першій встановлює загальні гарантії щодо справедливого судового розгляду при вирішені спору, пов`язаного з правами та обов`язками цивільного характеру, а також при визначенні обґрунтованості будь-якого висунутого особі кримінального обвинувачення, частина друга та третя статті 6 закріплюють гарантії особам при обвинувачені при вчиненні кримінального правопорушення.

Розглядаючи такі справи і досліджуючи питання про розповсюдження гарантій статті 6 Конвенції на вказані випадки, суд звертає увагу, що виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ хоч і за національним законом особа притягується до адміністративної відповідальності, їй пред`явлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні ЄСПЛ, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання (пункт 51 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Михайлова проти Російської Федерації»).

Беручи до уваги вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про можливість застосування аналогії закону до визначення меж судового розгляду.

Аналогія закону це засіб заповнення прогалин у законодавстві, який полягає в застосуванні до нього іншої норми закону, яка регламентує подібні відносини.

Законодавство про адміністративні правопорушення не містить заборони на використання аналогії закону.

У найближчій галузі права кримінальному міститься заборона застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією (ч. 4 ст. 3 КК України). Проте, у кримінальному процесуальному законі аналогію не заборонено.

Відповідно до вимог статті 337 КПК України Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Судом вбачається можливе вчинення правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з відмовою від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, однак суд не може самостійно вийти за межі обвинувачення та змінити правову кваліфікацію діяння особи в сторону погіршення її становища.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП підлягає закриттю згідно п.1 ст. 247 КУпАП у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Керуючись ст.ст.251, 266, 283, 284, п. 1 ст.247 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченогоч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонним суд Львівської області протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: Нагірна О.Б.