Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/1910/20
Провадження № 3/723/2467/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2020 року м.Сторожинець

Суддя Сторожинецького районного суду Чернівецької області Яківчик І.В.

розглянувши матеріали, які надійшли від відділу прикордонної служби "Красноїльск" Чернівецького прикордонного загону ЗРУ ДПС України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 виданий 24.02.1998 року Сторожинецьким РВ УМВС України в Чернівецькій області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого завідувачем аптеки, за ст.185-10 ч.1 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 25 квітня 2020 року, встановлено, що о 06 год. 00 хв. в ході пошукових заходів на напрямку 771 прикордонного знаку, на відстані 800 метрів від лінії державного кордону України, на ділянці відповідальності ВІПС "Красноїльск" ОСОБА_1 вчинив злісну непокору законному розпорядженню прикордонника, а саме після подання команди голосом "Стій! Прикордонний наряд", на що особа не відреагувала та вдалась до втечі, після чого в ході пошукових заходів її було затримано прикордонним нарядом "Група реагування" за спробу незаконного перетину державного кордону з України в Румунію, поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України. Чим своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги ст.185-10 ч.1 КУпАП.

Згідно ст.ст. 252, 254-256 КУпАП - протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, і є найважливішим джерелом доказів у справі; протокол є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи суддею у межах порушеного провадження надається правова оцінка діянню на предмет його протиправності. Висновки судді не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим докази мають бути оцінені суддею на їх достатність для вірогідних та безсумнівних висновків про вчинене на засадах забезпечення доведеності вини за ст.129 Конституції України, і жоден із доказів згідно зі ст.252 КУпАП не може мати наперед встановлену силу.

Так, диспозицією ст.185-10 КУпАП адміністративну відповідальність передбачено за злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду.

З об`єктивної сторони злісна непокора виражається у відмові від обов`язкового виконання наполегливих, неодноразово повторених розпоряджень або вимог працівника Державної прикордонної служби України, або в непокорі, вираженій в зухвалій формі, що свідчить про явну неповагу до органів та осіб, які охороняють громадський порядок. Відмова правопорушника проявляється у недвозначній формі словами, жестами, мовчанням тощо.

Разом із тим, як вбачається з матеріалів справи, у протоколі про адміністративне правопорушення не вказані прізвища працівників Державної прикордонної служби, яким ОСОБА_1 вчинив злісну непокору, ці особи у протоколі не зазначені як потерпілі у відповідності до вимог ст. 269 КУпАП, а також, що вимоги цих працівників були наполегливими та неодноразово повтореними. Невказання конкретних осіб, щодо яких такі дії ОСОБА_1 вчинялись, призводить до ігнорування прав особи, яка притягується до відповідальності, оскільки позбавляє її права бути поінформованою про характер і причини притягнення до адміністративної відповідальності, не дає змоги підготуватися до свого захисту, враховуючи некоректно викладену суть правопорушення без ідентифікації ключових деталей вчинення ймовірного діяння, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини.

Необхідність з`ясування суті розпорядження працівника правоохоронного органу з метою надання оцінки його законності узгоджується, зокрема, з правовою позицією Верховного Суду України, викладеної у Постанові від 03 березня 2014 року в справі № 5-49к13, прийнятої внаслідок постановлення рішення Європейського суду з прав людини у справі «Вєренцов проти України» від 11 квітня 2013 року (набуло статусу остаточного 11 липня 2013 року).

Проаналізувавши викладене вище, суд дійшов переконання, що суть інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення з кваліфікацією його дій за ст.185-10 КУпАП є сумнівною, що суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, а відтак це дає правові підстави констатувати, що у справі відсутні об`єктивні та належні докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 185-10 ч.1 КУпАП, в зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ст. 247, ст.ст. 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, що передбачене ст. 185-10 КУпАП, - закрити за відсутністю в його діях складу цього правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, потерпілим, представником, захисником до Чернівецького апеляційного суду через Сторожинецький районний суд Чернівецької області цей суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: