Справа № 450/1063/20 Провадження № 3/450/835/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2020 року суддя Пустомитівського районного суду Львівської області Добош Н.Б., розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

23.03.2020 року о 00 год. 10 хв. на автодорозі Західний обхід м. Львова + 15 км. + 200 м., водій ОСОБА_1 керував автомобілем IVECO S2 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння : нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовився, в присутності двох свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

В судовому засіданні захисник Венглевський Б.Б., вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, заперечив. Подав письмові пояснення, просив, провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з підстав викладених у письмовим поясненнях. Зазначив, що в день коли мало місце події, ОСОБА_1 за кермом та пасажиром автомобіля IVECO S2 д.н.з. НОМЕР_1 не був. Він перебував в автомобілі «Жигулі», який рухався позаду автомобіля IVECO S2 д.н.з. НОМЕР_1 . Про вказане, ОСОБА_1 працівникам поліції повідомляв на місці події, доказом того, є відеофіксація з місця події. Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , не можуть підтвердити той факт, що ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля, оскільки вони цього не бачили, вони лише могли засвідчити факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Також вказав, що наведені у протоколі обставини не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_1 не керував транспортним засобом IVECO S2, що підтверджено показами свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та записом з відеореєстратора. Вважає, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б встановлювали факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зазначив, що постанова серії ДП18 № 446282 від 23.03.2020 р., яка була складена працівниками поліції стосовно ОСОБА_1 за керування транспортним засобом в темну пору доби з неосвітленим номерним знаком та непред`явлення посвідчення водія відповідної категорії, оскаржена у судовому порядку. Ухвалою Сихівського районного суду Львівської області відкрито провадження у даній справі. Вважає, що ОСОБА_1 жодного правопорушення не вчиняв та просив закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що 23.03.2020 року на автодорозі Західний обхід м. Львова керував автомобілем Iveco та в автомобілі перебував сам. На момент зупинки на вимогу працівників поліції перебував на сидінні водія та нікуди не рухався. При зупинці автомобіля на узбіччі, двері з боку пасажирського сидіння відкрились самі від руху по узбіччі. На запитання головуючого яким чином закрились двері пояснити не зміг. Після зупинки транспортного засобу під`їхав власник автомобіля Iveco ОСОБА_1 , на автомобілі Жигулі, який зупинився позаду. Працівники поліції звернулись до ОСОБА_1 та вказали, що останній керував транспортним засобом Iveco. Свідок вказав, що в автомобілі Жигулі їхав ОСОБА_1 , який перебував на задньому сидінні, ОСОБА_6 , який перебував на пасажирському сидінні та ОСОБА_7 , який керував даним автомобілем. Після зупинки транспортних засобів працівниками поліції ОСОБА_8 пішов на заправку з каністрою за бензином. На запитання головуючого щодо державного реєстраційного номеру транспортного засобу Iveco, яким він керував 23.03.2020 року свідок ОСОБА_4 відповів ВС 0273.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні вказав, що 23.03.2020 року на автодорозі Західний обхід м. Львова керував автомобілем Жигулі, державний номерний знак даного автомобіля не зміг вказати та зазначив, що не пригадує. Зазначив, що у транспортному засобі ОСОБА_10 окрім нього перебували ОСОБА_1 , який знаходився на задньому сидінні та ОСОБА_6 , який їхав на передньому місці пасажира. ОСОБА_4 їхав попереду на автомобілі Iveco та його почало носити і він зупинився на узбіччі. До них підійшли працівники поліції, які вказували, що автомобілем Iveco керував ОСОБА_1 . При цьому ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та свідок ОСОБА_9 заперечували таку обставину. ОСОБА_6 злякався працівників поліції та втік відразу після зупинки. На запитання головуючого чому при зупинці автомобіля свідок ОСОБА_9 повідомляв працівникам поліції інформацію, що водій автомобіля Жигулі пішов на заправку за бензином, свідок ОСОБА_9 вказав, що працівникам поліції на місці зупинки, він повідомив неправдиву інформацію, оскільки не мав при собі документів.

Незважаючи на заперечення своєї вини, вина ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 405772 від 23.03.2020 року; відеозаписом з місця події; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

З відеозапису, долученого працівниками поліції вбачається, що транспортний засіб IVECO S2 д.н.з. НОМЕР_1 був зупинений працівниками поліції за допомогою увімкненого проблискового маячка та спеціального звукового сигналу.

З відеозапису з нагрудної камери працівників патрульної поліції № 01318-001318, вбачається, що у часовий проміжок з 00:11:32 год. до 00:11:40 год. у стоячому в нерухомому положенні транспортного засобу «IVECO S2» д.н.з. НОМЕР_1 відкриваються та закриваються двері з боку пасажирського сидіння та позаду автомобіля перебуває ОСОБА_1 . Коли працівник поліції повертається до транспортного заcобу на місці водія автомобіля «IVECO S2» д.н.з. НОМЕР_1 перебуває ОСОБА_4 . Після цього ОСОБА_1 о 00:12 год. повідомив працівникам поліції, що він перебував на задньому сидінні автомобіля «Жигулі». Як вбачається із запису відеореєстратора о 00:14 год. та 00:18 год. ОСОБА_9 вказав, що водій автомобіля «Жигулі» пішов на заправку ОККО за бензином. О 00:14 год. ОСОБА_1 повідомляв працівникам поліції обставину, що він вживав алкогольні напої. З відеозапису з нагрудної камери вбачається, що в присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на пропозицію працівника поліції проходити огляд на стан сп`яніння, ОСОБА_1 вказував, що вийшов з автомобіля «Жигулі» та не погодився проходити огляд.

Пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_9 не спростовують встановленого факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , оскільки є неспроможними та спростовуються записами відеореєстратора.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчинення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється наявними у справі доказами, якими відповідно до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта та інші.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Покликання захисника Венглевського Б.Б., що ОСОБА_1 в день коли мала місце подія не керував транспортним засобом, жодними доказами не підтверджено, вказане твердження, розцінюються як бажання ОСОБА_1 уникнути адміністративної відповідальності.

Окрім іншого покликання захисника Венглевського Б.Б., щодо оскарження в судовому порядку постанови про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в неавтоматичному режимі серії ДП 18 № 446282 від 23.03.2020 року, за ч. 1 ст. 126 КУпАП, не свідчить про те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем IVECO S2 д.н.з. НОМЕР_1 , в день коли мало місце подія. Згідно вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 ставиться в провину те, що він 23.03.2020 року о 20 год. 00 хв. на автодорозі Західний обхід м. Львова + 15 км. + 200 м., керував автомобілем IVECO д.н.з. НОМЕР_1 в темну пору доби з неосвітленими номерними знаками, чим порушив вимоги п.п. 2.9 в ПДР України, також водій не мав при собі посвідчення на право керування транспортним засобом, чим порушив вимоги п. 2.1 а ПДР України. Однак дане оскарження стосується, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, а не за ч. 1 ст. 130 КУпАП. При постановленні судом вказаного рішення, постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не враховується, як доказ.

При прийнятті рішення суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, яка вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» п. 43). Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 у справі «Веренцов проти України» - п.86).

В даному випадку суддя дійшов до висновку, що досліджені у судовому засіданні докази (дані протоколу про адміністративне правопорушення, відеозапису з місця події, пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ) не суперечать, а навпаки доповнюють один одного і є переконливими, підтверджуючи порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Тому дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 , наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вирішуючи питання про вид стягнення, з врахуванням особи правопорушника, приходжу до висновку, що на правопорушника слід накласти адміністративне стягнення в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинене правопорушення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один ) рік.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один ) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 420, 40 грн. судового збору в дохід держави.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Н. Б. Добош