Справа № 626/1096/20
Провадження № 3/626/414/2020
ПОСТАНОВА

Іменем України

10.06.2020 року м. Красноград

Суддя Красноградського районного суду Харківської області Рибальченко І.Г., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області у відношенні: ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонера, щодо вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ :

Відповідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 329625 від 09 травня 2020 року о 08-й годині 45 хвилин , на 87 кілометрі траси М 29 співробітниками поліції було зупинено транспортний засіб VOLKSWAGEN Golf Plus з державним номерним знаком НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 . Під час перевірки документів, водію було повідомлено, що в нього є заборгованість по аліментам та існує діюча постанова державного виконавця про тимчасове його обмеження у праві керування транспортними засобами.

До суду надійшли письмові пояснення ОСОБА_1 та його захисника. в яких заперечувалися факти викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, винним себе за ч.3 ст.126 КУпАП водій не визнав.

Вивчивши матеріали адміністративної справи,зваживши та проаналізувавши доводи викладені в письмових поясненнях, суд приходить до наступних висновків.

Так, орган, уповноважений розглядати справу про адміністративне правопорушення, з дотриманням положень ст. 245 та 252 КУпАП повинен своєчасно, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати її обставини у своїй сукупності та вирішити в точній відповідності з законом, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом і правосвідомістю.

Окрім цього, згідно з ч. 1 ст. 280 КУпАП, орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

В протоколі серії ДПР18 № 329625 про адміністративне правопорушення міститься посилання на відеозапис з камери 002123, однак, вказаний доказ відсутній у матеріалах справи, що позбавляє суд можливості підтвердити або спростувати, чи дійсно ОСОБА_1 керував транспортним засобом VOLKSWAGEN Golf Plus з державним номерним знаком НОМЕР_1 .

Відповідно до ст. 272 КУпАП, як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі.

Разом з цим, як вбачається з пояснень наданих до суду, на місці зупинки перебувала ОСОБА_2 , про що в протоколі не зазначено, будь-які інші докази в матеріалах адміністративної справи відсутні.

Крім цього, у відповідності до ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків, а ст. 11 цього Закону зазначає, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Суд приходить до висновк , що незалежно від форми вини, у відповідності до диспозиції ч. 3 ст. 126 КУпАП, особа яка притягається до адміністративної відповідальності має бути обізнана у встановлені стосовно неї обмеження у користуванні спеціальним правом.

Так, згідно з ч. 1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження", копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, а ч. 9 ст. 71 цього Закону вказує, що вмотивована постанова державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами надсилається сторонам для відома не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення міститься примірник не підписаної та не завіреної належним чином копії постанови про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_2 у праві керування транспортними засобами від 25.02.2020, без зазначення жодних відомостей щодо виконання державним виконавцем вимог ст.ст. 28 та 71 вищезазначеного Закону, а саме без зазначення того, чи доводилася така постанова ОСОБА_2 або надсилалася поштовим відправленням.

Водночас, як вбачається з наданих в судовому засіданні письмових пояснень, ОСОБА_2 зазначив, що до моменту повідомлення відповідної інформації співробітником поліції, він не був обізнаний стосовно свого обмеження у користуванні спеціальним правом.

Суд зазначає, що не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення". Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції "кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку".

Згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

У рішенні у справі "Карелін протиРосії" ("Karelinv.Russia", заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Практика Європейського Суду вказує на те, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно п.4 ст.129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Таким чином, суд прийшов до беззаперечного переконання, що обставини, які викладені в протоколі від 09 травня 2020 року серії ДПР 18 № 329625 , не відображають всіх ознак складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, зокрема не підписана та не завірена належним чином копія постанови про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами від 25.02.2020 не може сприйматися судом як доказ на підтвердження обставин, у відповідності до диспозиції ч. 3 ст. 126 КУпАП, при цьому суд позбавлений права відшукувати докази на користь обвинувачення, а тому провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1 ч.1ст. 247 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.126 КУпАП відносно ОСОБА_1 , закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанову по справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Харківського апеляційного суду через Красноградський районний суд.

Суддя І.Г.Рибальченко