Справа №: 700/344/20
Провадження № 3/700/132/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2020 року смт.Лисянка

Суддя Лисянського районного суду Черкаської області Яценко Г.М., розглянувши матеріали, які надійшли з Лисянського відділення поліції Звенигородського відділу поліції ГУНП в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , працює у Лисянській ЦРЛ, до адміністративної відповідальності не притягувалася, за ст. 44-3 Кодексу України Про адміністративні правопорушення,

УСТАНОВИВ:

З Лисянського відділення поліції Звенигородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області до Лисянського районного суду Черкаської області, 24.04.2020 року надійшли адміністративні матеріали, відносно громадянки України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скоєння нею дій, які ст. 44-3 КУпАП України кваліфікуються, як порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 22.04.2020 серії ГП №018471, ОСОБА_1 , перебуваючи на обсервації, у зв`язку із захворюванням на COVID-19, за адресою: АДРЕСА_1 , 22.04.2020 року о 16:30 год, залишила місце обсервації та вигулювала собаку у дворі багатоповерхівок по АДРЕСА_2 , чим порушила пп.17 п.2 та абзац 10 пункту 4 постанови КМУ №211 від 11.03.2020 року.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у скоєному правопорушенні не визнала та пояснила, що залишала місце обсервації лише один раз, щоб передати ключі від робочого кабінету.

Стаття 44-3 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.44-3 КУпАП, необхідно закрити у зв`язку із відсутністю у діях останньої складу адміністративного правопорушення, виходячи із наступного.

Згідно ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Диспозицією ст. 44-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Закон України "Про захист населення від інфекційних хвороб" (далі Закон) визначає правові, організаційні та фінансові засади діяльності органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, спрямованої на запобігання виникненню і поширенню інфекційних хвороб людини, локалізацію та ліквідацію їх спалахів та епідемій, встановлює права, обов`язки та відповідальність юридичних і фізичних осіб у сфері захисту населення від інфекційних хвороб.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється Кабінетом Міністрів України. У рішенні про встановлення карантину затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, які і є відповідними правилами, відповідальність за які передбачена диспозицією ст. 44-3 КУпАП.

Згідно постанови КМУ від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», на усій території України встановлюється карантин з 12 березня до 24 квітня 2020 року.

Відповідно до положень ст. 31 Закону, обсервації та самоізоляції підлягають особи, які підпадають під критерії, визначені в рішенні про встановлення карантину.

Абзатцом 4 п. 2 вказаної постанови установлено, що особами, які потребують самоізоляції є особи, які хворіють на COVID-19 та не потребують госпіталізації.

У матеріалах справи міститься довідка інформаційної бесіди та застереження про недопущення порушень, правил карантину, порушення санітарних правил і норм щодо запобігання інфекційним захворюванням громадського порядку від 20.04.2020 року, згідно якої проведено бесіду із ОСОБА_1 щодо недопущення порушень правил карантину. Однак, довідка не встановлює, яку саме госпіталізацію, і який саме обсерватор (ізолятор), було запропоновано ОСОБА_1 .

Також, посадовою особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, не долучено до матеріалів справи жодних доказів про встановлення щодо ОСОБА_1 певних обмежень, які вона мала виконувати.

До Лисянського районного суду Черкаської області засобами поштового зв`язку надійшли пояснення свідка ОСОБА_2 , яка у судові засідання не з`явлася, причину своїх неявок у судові засідання зазначила, що знаходиться у місті Києві і прибути у судові засідання не має можливості. Серед іншого ОСОБА_2 зазначила, що ОСОБА_1 , після попередження працівників поліції, дотримується умов обсервації.

Суд, вважає пояснення свідка ОСОБА_2 суперечливими та не приймає їх до уваги, оскільки, як стверджує сам свідок перебуває за межами смт. Лисянка, Черкаської області, а саме у місті Києві.

Інших свідків у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено.

Будь-які інші докази, які б підтверджували факт порушення ОСОБА_1 пп.17 п.2 та абз.10 п.4 постанови КМУ від 11.03.2020 року №211 у матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, суд позбавлений можливості перевірити наявність чи відсутність в діях ОСОБА_1 об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП та прийняти у справі законне і об`єктивне рішення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, згідно ч. 1 ст.9 КУпАП.

Згідно до ст. 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтями 245-246 КУпАП передбачено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

Відповідно до ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В рішенні ЄСПЛ «Карелін проти Російської Федерації» (KARELIN v. RUSSIA), заява № 926/08, остаточне від 06.03.2017, суд дійшов висновку, що суддя не може самостійно відшукувати докази винуватості особи, адже це становитиме порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

З наведеного вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки одним із джерел доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Проте сам по собі протокол про адміністративне правопорушення без взаємозв`язку із іншими доказами не є достатньою підставою для притягнення особи до відповідальності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясовується, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчинені і чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Для настання відповідальності обов`язковою умовою є наявність об`єктивної та суб`єктивної сторони правопорушення, що визначені диспозицією ст.44-3 КУпАП. Відсутність хоча б одного з елементів юридичного складуадміністративного правопорушення виключає відповідальність.

Відповідно п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачене ст.44-3 КУпАП, а тому справа підлягає закриттю з підстав передбачених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 7, 9, 44-3, 221, 245, 251, 245-247, 280, 283, 284, 287 - 290, 294 КУпАП, ст.ст.19, 62 Конституції України, суд,

п о с т а н о в и в :

Справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадженням закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду на протязі десяти днів, з дня винесення постанови.

Суддя Г.М.Яценко