Єд. унік. № 243/3356/20
Провадження № 3/243/1623/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2020 року м. Слов`янськ

Суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Старовецький В.І., розглянувши матеріали, які надійшли з Головного управління Держпраці у Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянки України, фізичної особи-підприємця, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 3 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),-

ВСТАНОВИВ:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з Головного управління Держпраці у Донецькій області надійшов для розгляду протокол про адміністративне правопорушення № ДЦ11307/2079/АВ/П/ПТ від 13.03.2020 року з якого вбачається, що з 10.03.2020 року 14 годин 00 хвилин до 13.03.2020 року 09 години 00 хвилин у м. Миколаївка інспекторами праці ГУ Держпраці у Донецькій області проведено інспекційне відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в ході якого 13.03.2020 року 09 години 00 хвилин встановлено, що відповідальною особою по затвердженню посадових інструкцій, прийом і звільнення працівників є фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , яка повинна забезпечити реалізацію трудових прав працівників. ФОП ОСОБА_1 не мала допускати до роботи працівника ОСОБА_2 без укладання з нею договору і без оплати її праці, чим своїми діями порушила вимоги ч.ч. 1, 3 ст. 24 КЗпП України.

Однак, під час проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 остання працевлаштувала ОСОБА_3 на підставі Приказу (розпорядження) про призначення № 5 від 12.03.2020 року, дата прийняття на роботу на посаду продавець продовольчих товарів з 12.03.2020 року, трудового договору № б/н від 12.03.2020 року, Повідомлення про прийняття працівника на роботу від 12.03.2020 року, квитанції №2 від 12.03.2020 року о 10 годині 11 хвилин 41 секунд. Таким чином трудовий договір між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в наявності, але був укладений та оформлений після початку роботи працівника та початку інспекційного відвідування.

Таким чином ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 41 КУпАП.

ОСОБА_1 та її захисник Губенко О.В. до судового засідання не з`явилися, від ОСОБА_1 надійшла заява, в якій вона просить справу розглянути за наявними матеріалами та без її участі (а.с.41).

Захисник Губенко О.В. надала до суду письмові пояснення, згідно яких вказала, що 10.03.2020 року під час інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 було виявлено не працевлаштовану особу ОСОБА_3 . Відповідно до Наказу про прийняття на роботу № 5 ОСОБА_3 прийнята на посаду продавця 12.03.2020 року, тобто була оформлена після початку роботи працівника та початку інспекційного відвідування. Разом із Актом, 13.03.2020 року Головним управлінням Держпраці у Донецькій області був виданий Припис про усунення виявлених порушень № ДЦ 11307/2079/АВ/П, яким зобов`язано ФОП ОСОБА_1 усунути порушення щодо працевлаштування ОСОБА_3 . Як зазначено у вказаному Приписі, зазначені порушення виконані ФОП ОСОБА_1 12.03.2020 року, тобто ще до постановлення припису. Таким чином, на момент звернення до суду про притягнення ФОП ОСОБА_1 до

адміністративної відповідальності, порушення законодавства про працю були усунуті. Просила застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді попередження, оскільки остання є платником єдиного податку 2 групи (а.с.35).

Вивчивши матеріали адміністративної справи суд приходить до наступного.

Згідно Акту інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю № ДЦ 11307/2079/АВ від 13.03.2020 року, 10.03.2020 року розпочато інспекційне відвідування, в ході якого встановлено, що у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: АДРЕСА_2 на посаді продавця виконує трудові обов`язки ОСОБА_2 без відповідних документів про працевлаштування. 12.03.2020 року ФОП ОСОБА_1 було надано копію Наказу про прийняття ОСОБА_2 на роботу, трудовий договір, повідомлення про прийняття останньої на роботу, квитанції до органів ДФС та ін. (а.с.7-13).

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № ДЦ11307/2079/АВ/П/ПТ від 13.03.2020 року, з 10.03.2020 року 14 годин 00 хвилин до 13.03.2020 року 09 години 00 хвилин у м. Миколаївка інспекторами праці ГУ Держпраці у Донецькій області проведено інспекційне відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в ході якого 13.03.2020 року 09 години 00 хвилин встановлено, що відповідальною особою по затвердженню посадових інструкцій, прийом і звільнення працівників є фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , яка повинна забезпечити реалізацію трудових прав працівників. ФОП ОСОБА_1 не мала допускати до роботи працівника ОСОБА_2 без укладання з нею договору і без оплати її праці, чим своїми діями порушила вимоги ч.ч. 1, 3 ст. 24 КЗпП України. Під час інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 усунула обставини, у зв`язку із якими було складено даний протокол, надала трудовий договір, укладений між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Вищевказаними діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 41 КУпАП (а.с.4-6).

Як слідує з виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ФОП ОСОБА_1 зареєстрована з 05.07.2018 року (а.с.30).

Згідно витягу з реєстру платників єдиного податку ФОП ОСОБА_1 є платником єдиного податку 2 групи (а.с.29).

Відповідно до Трудового договору від 12.03.2020 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , остання прийнята на посаду продавця продовольчих товарів (а.с.17-18).

Як слідує з Наказу (Розпорядження) про прийняття на роботу № 5 від 12.03.2020 року, ОСОБА_2 прийнята на посаду продавця продовольчих товарів з 12.03.2020 року з окладом (тарифною ставкою) 4800 гривень (а.с.17 зворот).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно положень ст. ст. 10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 1 КЗпП України (далі Кодекс) встановлено, що кодекс законів про працю України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.

Згідно ст. 2 Кодексу, право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Відповідно до ст. 21 Кодексу, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Частинами 1, 3 ст. 24 Кодексу передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 6-1) при укладенні трудового договору про дистанційну (надомну) роботу; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною 3 статті 41 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства.

Тобто, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП, полягає у фактичному допуску до роботи працівника без належного оформлення трудових правовідносин. Принциповою умовою в даному випадку є наявність між особою, яка притягується до адміністративної відповідальності та іншою особою саме трудових правовідносин.

Згідно із вимогами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналізуючи матеріали справи суд вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП, оскільки судом встановлено наявність між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 трудових правовідносин та факт допуску ФОП ОСОБА_1 до роботи ОСОБА_2 без належного оформлення трудових правовідносин, що підтверджується Актом інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю № ДЦ 11307/2079/АВ від 13.03.2020 року та протоколом про адміністративне правопорушення № ДЦ11307/2079/АВ/П/ПТ від 13.03.2020 року, які ОСОБА_1 підписала та підтвердила, що згодна з викладеними в них фактами.

Разом з тим, ОСОБА_1 до матеріалів справи надано копію наказу № 5 від 12.03.2020 року про прийняття на роботу ОСОБА_2 , також додано копію Трудового договору від 12.03.2020 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що свідчить про усунення обставин, на підставі яких було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Вчинене не є суспільно небезпечним, не спричинило шкоди суспільним та державним інтересам, не порушило права і свободи громадян, а тому є незначним.

Частиною другою статті 33 КУпАП встановлено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини,

майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення не встановлено.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Міністерство юстиції України листом № 8887/4408-33-18/11.2.2 від 06.03.2018 року «Щодо надання роз`яснення поняття малозначності вчиненого правопорушення» роз`яснює, що чинними нормами КУпАП не визначається поняття малозначності вчиненого правопорушення та виключного переліку діянь, які можуть вважатися малозначними. Орган (посадова особа), уповноважений розглядати справи про адміністративні правопорушення, звільняє правопорушника від адміністративної відповідальності в кожному випадку окремо, зважаючи на характер вчинюваного діяння та обставини справи.

За таких обставин суд вважає за можливе визнати ОСОБА_1 винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП та звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 41 КУпАП при малозначності правопорушення.

Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов, зокрема, про закриття справи. Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Отже, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про закриття провадження по справі відносно ОСОБА_1 .

Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Таким чином, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору у зв`язку із закриттям провадження по справі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 22, 41, 283, 284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ст. 22 КУпАП від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 3 ст. 41 КУпАП - закрити на підставі ч. 2 ст. 284 КУпАП.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області.

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.

Суддя

Слов`янського міськрайонного суду

Донецької області В.І. Старовецький