Справа №461/3401/20
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2020 року суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого в ТОВ «Енергопроф», проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

20.04.2020 року о 02 годині 28 хвилин у м. Львові на вул. Щирецькій, 36, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 в судовому засіданні факт вчинення правопорушення визнав, у вчиненому розкаявся. Просив розглянути та задовольнити клопотання про передачу його на поруки трудового колективу ТОВ «Енергопроф». Також просив врахувати, що дана робота є його єдиним джерелом доходу та безпосередньо пов`язана з використанням транспортного засобу, а відтак позбавлення його права керування транспортними засобами залишить його та його сім?ю без жодних джерел існування. Крім того, додатково зазначив, що свою провину визнає повністю та у вчиненому щиро кається.

Також ОСОБА_1 надав суду письмові пояснення, які просив врахувати при прийнятті рішення по справі, у яких зазначає, що 20.04.2020 року він разом зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_2 були в гостях, після чого остання залишилася в сестри за адресою: АДРЕСА_2 , а він поїхав на АДРЕСА_1 , де вони проживають. Оскільки більше нікуди їхати не планував, то випив пляшку пива. Вночі прокинувся від дзвінка ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю внаслідок захворювання на цукровий діабет, і яка повідомила, що у неї різко погіршилося самопочуття та піднявся рівень цукру в крові, а інсуліну, необхідного для здійснення ін`єкції, у неї не було, оскільки він залишився вдома, часу викликати швидку також не було, оскільки діяв період карантину. Таким чином ОСОБА_1 , усвідомлюючи реальний ризик для життя ОСОБА_2 , сів за кермо автомобіля, щоб привезти ОСОБА_2 необхідний медичний препарат.

Аналогічні письмові пояснення надала ОСОБА_2 , яка в судовому засіданні зазначила, що 20.04.2020 року у неї різко погіршилося самопочуття, рівень глюкози в крові перевищував норму, а оскільки вона хворіє цукровим діабетом першого ступеню, то їй терміново потрібно було зробити ін`єкцію інсуліну, якого у неї при собі не було. Відсутність медичного препарату могло призвести до того, що вона впаде у кому. Вона це розуміла, оскільки вже потрапляла у таку ситуацію і лікарі їй повідомили, що аналогічний такий випадок може призвести до летального випадку. Таким чином, враховуючи те, що вона перебуває в групі людей, в яких високий ризик розвитку ускладнень від COVID-19, побоюючись за своє життя, переконала ОСОБА_1 привезти їй необхідний препарат. Наголосила на тому, що ОСОБА_1 не мав наміру десь їхати і зробив це виключно на її вимогу та з метою рятування її життя. Також зазначила, що позбавлення права керування транспортними засобами ОСОБА_1 фактично позбавить їх сім?ю засобів існування. Крім того, вказала, що дуже шкодує, що фактично її неуважність змусила ОСОБА_1 вчинити дане правопорушення.

На підтвердження наданих в судовому засіданні пояснень ОСОБА_2 надала довідки, згідно яких остання є особою з інвалідністю і має діагноз цукровий діабет 1 типу.

Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п.2.9 (а) Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 6 Розділу ІІ Наказу № 1452/735 від 09 листопада 2015 року «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в діях громадянина ОСОБА_1 є склад вищенаведеного адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що стверджується наступними дослідженими доказами по справі.

Протоколом про адміністративне правопорушення від 20.04.2020 року серії ДПР №275407, згідно якого від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків.

Письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які підтвердили відомості відображені у протоколі.

Відеоматеріалами долученими до протоколу про адміністративне правопорушення та дослідженими судом, згідно яких від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків.

Поясненнями ОСОБА_1 в судовому засіданні, згідно яких останній вину у вчиненні правопорушення визнав та розкаявся у вчиненому.

Згідно п. 4 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 245 цього ж Кодексу передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Аналізуючи докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, приходжу до висновку, що вина громадянина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведена повністю.

У процесі судового розгляду головою загальних зборів трудового колективу «ТОВ «Енергопроф» ОСОБА_5 подано до суду письмове клопотання про передачу ОСОБА_1 на поруки трудовому колективу для здійснення щодо нього заходів виховного характеру, до якого було долучено відповідний протокол загальних зборів від 05.06.2020 року та позитивні характеристики на ОСОБА_1 .

Згідно ст.33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 34 КУпАП, обставинами, що пом`якшують провину ОСОБА_1 суд визначає - визнання вини, щире розкаяння винного.

ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не пртягувався.

Крім цього, встановлено, що ОСОБА_1 працює у ТОВ «Енергопроф» слюсарем-кабельщиком, дана робота є його єдиним джерелом доходів та безпосередньо пов`язана з використанням транспортного засобу.

Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, передбачених ст.35 КУпАП, під час розгляду справи не встановлено.

Згідно ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. Проте покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.

Відповідно до ч.2 ст.61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Згідно зі ст.21 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з врахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.

Враховуючи наведені обставини, характер вчиненого правопорушення, особу винного, який офіційно працює, його робота безпосередньо пов`язана з використанням транспортного засобу та є його єдиним джерелом доходу його сім?ї, а також те, що він вчинив правопорушення вперше, має позитивні характеристики за місцем роботи та проживання, вину у скоєному визнав, щиро розкаявся, суд вважає за доцільне клопотання трудового колективу ТОВ «Енергопроф» задовольнити та звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, передавши матеріали відносно нього на розгляд трудового колективу. Суд вважає, що такий захід впливу буде достатнім для виправлення ОСОБА_1 , сприятиме досягненню справедливого балансу між правами та свободами останнього, інтересами держави і суспільства, та буде достатнім для запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

При цьому суд також враховує, що каральна функція не є домінуючою, а обраний захід впливу має найбільше сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства. У будь-якому разі покарання має бути співмірним правопорушенню, що передбачає врахування способу й об`єкту посягання, тяжкості його наслідків і потенційної суспільної небезпеки. Така домірність є необхідним проявом справедливості юридичної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 284 КУпАП, постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин передбачених ст. 247 цього Кодексу.

Таким чином, провадження слід закрити та звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності з підстав, передбачених ч.1 ст.21 КУпАП.

Керуючись ст.21, ч.1 ст.130, ст.ст. 221,252, 283-284 КУпАП, -

постановив:

ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 Кодексу України та передати матеріали справи на розгляд трудового колективу ТОВ «Енергопроф» для застосування заходів громадського впливу.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - закрити.

Зобов' язати голову загальних зборів трудового колективу ТОВ «Енергопроф» ОСОБА_5 повідомити суд про заходи громадського впливу, які були застосовані до ОСОБА_1 , не пізніш як у десятиденний строк з дня одержання матеріалів.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.В. Стрельбицький