Красилівський районний суд Хмельницької області
_____________________________________________________________________________
Справа №: 677/476/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.06.2020 м.Красилів

Суддя Красилівського районного суду Хмельницької області Вознюк Р.В., за участю секретаря судового засідання Басистої Т.В., особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , одруженого, на утриманні осіб не має, перебуваю чого на посаді директора Міськоопторг Красилівської райспоживспілки,

- за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 від 12.05.2020, складеного ДОП Красилівського ВП ГУНП в Хмельницькій області Андрійчуком В.М., ОСОБА_1 ставиться в вину, що 28.03.2020 приблизно о 09 год. 00 хв. у м. Красилові по вул. Ціолковського, 6, він, будучи керівником СП «Міськоопторг», не припинив діяльність ринку у м. Красилові по вул. Ціолковського, 6, чим порушив ст. 30 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», п. 3 постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 та п.п.3 п.2 протоколу № 4 Виконавчого комітету Красилівської міської ради комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП не визнав, пояснив, що на даний момент є директором Міськоопторг Красилівської райспоживспілки, а орган, який зазначений в протоколі як місце його роботи припинив свою діяльність ще у 2005 році. Крім того, на території ринку здійснюють свою діяльність десятки суб`єктів підприємницької діяльності які перебувають у приватній власності підприємців та унеможливити доступ цих осіб до своєї власності адміністрація не має можливості. Вважає, що заборона здійснювати роздрібної торгівлі продуктами харчування та засобами гігієни в магазинах, що розташовані на території ринку, не вводилася. Комісія з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій не є органом державної влади або органом місцевого самоврядування, комісія не може приймати самостійне рішення про заборону роботи ринків, а лише вчиняє відповідне доручення органам місцевої влади та самоврядування для прийняття відповідного рішення. Таким чином, комісія вийшла за межі своїх повноважень. Порушень ст. 30 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та п. 3 постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 не допускав. Просить закрити справу у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

ДОП Красилівського ВП ГУНП в Хмельницькій області Андрійчук В.М. в судовому засіданні пояснив, що 28.03.2020 року за адресою вул. Ціолковського, 6, у м. Красилові, Хмельницької області працював ринок, ворота були відчинені. В ларках продавці продавали насіння, хоча ринок повинен був бути зачинений на підставі протоколу № 4 від 18.03.2020 Виконавчого комітету Красилівської міської ради комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій. Зазначає, що помилково вказав у протоколі про адміністративне правопорушення, що порушення допустив керівник СП «Міськоопторн», оскільки таке підприємство припинило свою діяльність у 2005 році, та помилково вказав, що ОСОБА_1 порушив ст. 30 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та п. 3 постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020, а також, помилково зазначив, що протокол № 4 п.п.3 п. 2, якого порушив ОСОБА_1 , складений Виконавчим комітетом Красилівської міської ради комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій

Свідок Сокол С.А. в судовому засіданні пояснив, що 28.03.2020 року ринок у м.Красилові працював, хоча повинен був бути зачинений на підставі протоколу № 4 від 18.03.2020 позапланового засідання комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій. Він особисто пояснив ОСОБА_1 про закриття роботи ринку, проте ринок надалі працював.

Згідно п. 2 ст. 278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд вирішує, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Особа, яка складає протокол про адміністративне правопорушення повинна ретельно з`ясувати характер правопорушення та правильно кваліфікувати дії винної особи. У протоколі мають бути зазначені обставини, які свідчать про наявність адміністративного проступку та його характер, а також, обставини, що характеризують особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки протокол є підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення. Від того, чи правильно він складений, залежить своєчасність, правильність розгляду за суттю справи про адміністративне правопорушення та обґрунтованість застосування стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол у справі про адміністративне правопорушення є основним джерелом доказів, на підставі якого суд встановлює наявність чи відсутність у діянні особи правопорушення. Лише належно оформлений протокол дозволяє всебічно розглянути справу по суті.

Стаття 44-3 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Норма ст. 44-3 КУпАП є бланкетною, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших галузей права. Конкретизований зміст бланкетної диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює норму більш конкретним змістом, для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації за відповідною статтею чи частиною статті КУпАП.

Формулювання суті правопорушення не може обмежуватися посиланням на нормативний акт, а повинно також містити відомості про вчинене правопорушення згідно з диспозицією ст. 44-3 КУпАП з конкретизацією суті порушення у відповідності до вказаного Закону.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що «Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України».

Відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», у рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

Відповідно до ч. 6 ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Статтею 30 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» передбачені повноваження місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в умовах карантину. На територіях, де встановлено карантин, місцевим органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування надається право:

- залучати підприємства, установи, організації незалежно від форм власності до виконання заходів з локалізації та ліквідації епідемії чи спалаху інфекційної хвороби;

- залучати для тимчасового використання транспортні засоби, будівлі, споруди, обладнання, інше майно підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, необхідне для здійснення профілактичних і протиепідемічних заходів, із наступним повним відшкодуванням у встановленому законом порядку його вартості або витрат, пов`язаних з його використанням;

- установлювати особливий режим в`їзду на територію карантину та виїзду з неї громадян і транспортних засобів, а у разі необхідності проводити санітарний огляд речей, багажу, транспортних засобів та вантажів;

- запроваджувати більш жорсткі, ніж встановлені нормативно-правовими актами, вимоги щодо якості, умов виробництва, виготовлення та реалізації продуктів харчування, режиму обробки та якості питної води;

- установлювати особливий порядок проведення профілактичних і протиепідемічних, у тому числі дезінфекційних, та інших заходів;

- створювати на в`їздах і виїздах із території карантину контрольно-пропускні пункти, залучати в установленому порядку для роботи в цих пунктах військовослужбовців, працівників, матеріально-технічні та транспортні засоби підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, частин та підрозділів центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах оборони і військового будівництва, охорони громадського порядку.

Відповідно до ст. 47 Закону України «Про місцеве самоврядування» постійні комісії ради є органами ради, що обираються з числа її депутатів, для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету. За результатами вивчення і розгляду питань постійні комісії готують висновки і рекомендації. Висновки і рекомендації постійної комісії приймаються більшістю голосів від загального складу комісії і підписуються головою комісії, а в разі його відсутності - заступником голови або секретарем комісії. Протоколи засідань комісії підписуються головою і секретарем комісії. Висновки і рекомендації постійної комісії, протоколи її засідань є відкритими та оприлюднюються і надаються на запит відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації", рекомендації постійних комісій підлягають обов`язковому розгляду органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами, яким вони адресовані. Про результати розгляду і вжиті заходи повинно бути повідомлено комісіям у встановлений ними строк.

Відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 із змінами від 16.03.2020 № 215 постановлено Міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади, обласним, Київській міській державним адміністраціям разом з органами місцевого самоврядування забезпечити:

- організацію виконання та контроль за дотриманням на відповідній території вимог цієї постанови, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів;

- подання щодня Міністерству охорони здоров`я інформації про здійснення заходів щодо запобігання поширенню гострої коронавірусу COVID-19 для її узагальнення та інформування Кабінету Міністрів України.

Згідно п.п. 3 п. 2 протоколу № 4 від 18.03.2020 позапланового засідання комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій, комісія вирішила призупинити на період карантину роботу ринку, що розташований в м. Красилів по вул. Ціолковського,6, та заборонити проведення торгівлі на ньому (крім роздрібної торгівлі продуктами харчування та засобами гігієни в магазинах, що розташовані на території ринку).

У постанові Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020р. зазначено виключення щодо заборони роботи суб`єктів господарювання, а саме, для закладів «роздрібної торгівлі продуктами харчування, засобами гігієни, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, засобами зв`язку, провадження банківської та страхової діяльності, а також торговельної діяльності і діяльності з надання послуг з громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту».

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань діяльність Спільного підприємства «Міськоопторг», припинена 12.08.2005.

Так, у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Таким чином, суд доходить висновку, що комісія з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій не є органом місцевого самоврядування, її рішення носять рекомендаційний характер і не є обов`язковими для їх розгляду громадянами, тобто при складанні протоколу № 4 від 18.03.2020 комісія вийшла за межі своїх повноважень, передбачених ст. 47 Закону України «Про місцеве самоврядування»

Тобто, встановлення на час карантину обмежень щодо прав фізичних та юридичних осіб, обмеження щодо режиму роботи підприємств належить виключно до компетенції Кабінету Міністрів України, а контроль за дотриманням встановленого правового режиму покладається на органи місцевого самоврядування.

Крім того, місце роботи та посада ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено як СП «Міськоопторг», який припинив свою діяльність у 2005 році.

Фабула протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР 18 від 12.05.2020 не відображає ознак порушення ОСОБА_1 положень ст. 30 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та п. 3 постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020, в редакції станом на 28.03.2020, та матеріали справи не містять доказів, які би підтверджували такі порушення.

Орган, який ухвалив протокол №4, вимоги п.п. 3 п. 2, якого, на думку інспектора поліції Андрійчука В.М., порушив ОСОБА_1 Виконавчий комітет Красилівської міської ради комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій, не існує.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки в судовому засіданні не встановлено складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП України

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 19, 62 Конституції України, ч. 1 ст. 44-3, ст. 245, п. 1 ст. 247, ст. 256, ст. 278 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі відносно притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 цього Кодексу за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається через Красилівський районний суд Хмельницької області.

Суддя Р. В. Вознюк