КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/1029/2020 Суддя 1 інстанції - Савицький О.А.
Категорія: ст. 124 КУпАП Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши за участі особи притягнутої до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , його захисника - адвоката - Лачина В.С., потерпілого ОСОБА_2 та його представника - адвоката Гайдаєнко В.М. матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 січня 2020 року, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 січня 2020 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 н.м.д.г., що становить 340 гривень, поряд з цим стягнуто судовий збір в розмірі 420 гривень 40 копійок.

Постановою суду встановлено, що 21 листопада 2019 року о 09 год. 50 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Opel», модель «Insignia», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись на перехресті вулиці Володимирської та вулиці Великої Житомирської в місті Києві, під час ввімкнення зеленого сигналу світлофора не дав дорогу транспортному засобу марки «Mitsubishi», модель «Lancer», номерний знак НОМЕР_2 , який завершував рух через вказане перехрестя, внаслідок чого допустив з ним зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, чим порушив вимоги п.16.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі - ПДР України), за що передбачена адміністративна відповідальність, згідно зі ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24.01.2020 скасувати, та закрити провадження у справі за фактом вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, пов`язаного з порушенням п.16.5 Правил дорожнього руху, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що з метою повної та належної підготовки до розгляду справи, ним через канцелярію суду, було подано заперечення проти протоколу про адміністративне правопорушення від 16.12.2019, з додатками до якого були клопотання про залучення в якості свідків та про витребування доказів й проведення автотехнічної експертизи, проте, дане заперечення із викладенням обставин та доводів його непричетності, а також вивчення клопотань залишились поза розглядом суду.

ОСОБА_1 вказує на те, що судом не взято до уваги та не досліджено те, що перед тим, як сталось ДТП за його участі, 21.11.2019 приблизно о 09.50 годині він рухався по вул. Велика Житомирська в напрямку Михайлівської площі. Зупинившись перед перехрестям з вул. Володимирською на заборонений сигнал світлофора перед «стоп-лінією» в крайній правій смузі, чекав увімкнення умовно-дозволяючого сигналу, оцінюючи дорожню обстановку. На перехресті, в зустрічному напрямку, утворився затор, приблизно до середини перехрестя. На перехрестя (з правого боку на ліво) виїхали автомобілі на дозвільний сигнал світлофора для себе, які повертали ліворуч на вулицю Велика Житомирська. Зазначені автомобілі залишали перехрестя, закінчуючи поворот ліворуч, не створюючи перешкоду його транспортному засобу.

Апелянт вказує на те, що спостерігаючи за зміною дорожньої обстановки, а саме, що автомобілі в напрямку руху Андріївського узвозу та поворот ліворуч завершують свій рух, він і не міг взагалі розраховувати на появу автомобіля Mitsubishi Lancer, р.н. НОМЕР_2 , тому, що дане перехрестя має особливості регулювання - перемикання світлофору, а саме, по вул. Володимирській по напрямку руху до Софієвської площі дозволяючий рух сигнал працює 15 сек., а в протилежному напрямку (від Софієвської площі до вул. Володимирської в напрямку руху до Андріївського узвозу) - 30 сек., що на 15 сек. довше ніж у зворотному напрямку.

ОСОБА_1 зазначає, що маючи багаторічний досвід керування транспортними засобами (більше 19 років), працюючи водієм, йому відома особливість роботи світлофорів на даному перехресті щодо пропускної здатності, а відтак, розпочинаючи рух на зелений сигнал світлофора, він розумів, що зі сторони вул. Володимирській по напрямку руху до Софіївської площі автомобілів не могло бути, оскільки організаторами руху створено спеціальні умови (30 сек. дозволяючого сигналу світлофора) для завершення руху автомобілів та громадського транспорту через перехрестя у зворотному напрямку і ліворуч на вул. Велика Житомирська. Розпочавши рух на зелений сигнал світлофора, не створюючи перешкод іншим учасникам дорожнього руху, доїхавши до середини перехрестя, він відчув удар з лівого боку від автомобіля (Mitsubishi Lancer, р.н. НОМЕР_2 ), який раптово виїхав на перехрестя. Уникнути зіткнення з транспортним засобом Mitsubishi Lancer, р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , не вдалося, оскільки праворуч паралельно розпочали свій рух пішоходи.

На думку апелянта, співробітники патрульної поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не врахували особливості регулювання світлофорів, хоча він звернув увагу на це. Взявши до уваги виключно усні пояснення водія Mitsubishi Lancer, р.н. НОМЕР_2 , працівники правоохоронних органів не в повній мірі дослідили обставини вчинення ДТП.

Також ОСОБА_1 звертає увагу суду на долучені до справи відеоматеріали, які мають істотне значення для об`єктивного вирішення справи, з якихвбачається, що автомобіль Mitsubishi Lanser, р.н. НОМЕР_2 , розпочав рух без можливості закінчити маневр та залишити межі перехрестя без зупинки на ньому, залишався на ньому 25 сек., що доводить порушення ним п.16.4 та п. 15.9 ПДР.

На переконання апелянта, з аналізу наведеного, можна дійти висновку, що допущенні порушення ПДР (п. 16.4. та п. 15.9 «ґ») ОСОБА_2 , а саме виїзд на перехрестя, де був затор та зупинка на перехресті, перебувають в причинно-наслідковому зв`язку з фактом ДТП, оскільки зіткнення відбулось з авто, яким він керував.

ОСОБА_1 стверджує, що сукупність доказів у даній справі, а саме протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 322014, схема ДТП, відеоматеріали, які надано ним в судовому засіданні, пояснення водіїв спростовують доводи про його винуватість у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди. Судом першої інстанції не взято до уваги обставини зіткнення транспортних засобів в конкретній дорожній ситуації, його заперечення із детальним викладенням доводів у свій захист та інші докази. Зокрема, поза увагою суду залишились при наведених обставинах дані щодо конкретної ділянки дороги та черговості роботи світлофорів. Сукупність доказів дає підстави прийти до висновку про те, що автомобіль керований ним рухався при виїзді на перехрестя з дотриманням ПДР і наведене узгоджується і з відеоматеріалами.

На апеляційну скаргу ОСОБА_1 іншим учасником ДТП - ОСОБА_2 подано заперечення, в яких він просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 24 січня 2020 року залишити без змін.

За доводами ОСОБА_2 , мотиви та підстави, зазначені в апеляційній скарзі щодо скасування постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 24 січня 2020 року є безпідставними та необґрунтованими, а натомість, рішення суду 1 інстанції ухвалено відповідно до вимог чинного законодавства України, враховуючи всі фактичні обставини справи, в межах наданих суду повноважень, та правильно застосовано судом як норми процесуального, так і матеріального права. В повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, доведено та всебічно обґрунтовано їх в своєму рішенні, надано належну оцінку всім доказам, які надавались суду, ґрунтуючись на повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.

ОСОБА_2 стверджує, що висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п.16.5 Правил дорожнього руху України є обґрунтованим.

На переконання ОСОБА_2 , незважаючи на невизнання вини ОСОБА_1 , його винність у вчиненому правопорушенні повністю підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, схемою дорожньо-транспортної пригоди, фотознімками пошкоджених автомобілів, відеозаписом дослідженим в судовому засіданні.

На думку ОСОБА_2 , твердження в судовому засіданні ОСОБА_1 про те, що останній рухався на дозволяючий сигнал світлофора і не міг розраховувати на появу автомобіля «Mitsubishi», тому, що дане перехрестя має особливості регулювання, є недоцільними та спростовано дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи. Схемою дорожньо-транспортної пригоди, відеозаписом, фотознімками з місця ДТП, на яких чітко видно, що автомобіль ОСОБА_1 здійснив зіткнення з його автомобілем в праве переднє крило, ближче до правого переднього колеса, що свідчить про те, що він ( ОСОБА_2 ) завершував проїзд перехрестя, а відтак, аналізуючи зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, судом доведена вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушенні, передбаченого ст. 124 КУпАП.

ОСОБА_2 зазначає, що аргументи ОСОБА_1 , що поза розглядом Шевченківського районного суду м. Києва залишились його заперечення проти протоколу про адміністративне правопорушення від 16 грудня 2019 року, додатками до якого були клопотання про залучення в якості свідків та про витребування доказів й проведення автотехнічної експертизи, які мали суттєве значення для правильного вирішення справи, на його думку є безпідставні та не відповідають дійсності, оскільки під час судового засідання у суді першої інстанції 24 січня 2020 року головуючий суддя Шевченківського районного суду м. Києва, всебічно та повно дослідив матеріали справи № 761/46520/19 та вирішив всі клопотання на яких наполягали сторони. ОСОБА_1 виступав у суді першої інстанції та повністю озвучив свої заперечення. На своєму клопотанні, щодо витребування в Управлінні зв`язку та телекомунікації та Головного управління Національної поліції у м. Києві та у Департаменту інформаційно-комунікаційних технологій виконавчого органу Київської міської Ради (Київської міської адміністрації державної адміністрації), докази, а саме: відеоматеріал з камер відео спостереження, які встановлені в районі вулиць Велика Житомирська та Володимирської у місті Києві, якими було зафіксовано 21.11.2019 року приблизно о 09.50 (за проміжок часу з 09.45 до 10.00) зіткнення автомобілів Mitsubishi Lancer, р.н. НОМЕР_2 з автомобілем Opel Insignia р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 не наполягав, оскільки власними зусиллями надав відеоматеріал з камер відео спостереження, який хотів витребувати, а у клопотанні про проведення автотехнічної експертизи ОСОБА_1 було відмовлено, оскільки він не зміг обґрунтувати необхідність її проведення, обґрунтувати, що вона має доказати, чи міг він провести таку експертизу самостійно без суду та місце її проведення і чи він буде її оплачувати.

ОСОБА_2 зазначає, що він завершував маневр, щоб не створювати перешкоди у русі іншим автомобілям. При цьому, зіткнення вищевказаних автомобілів відбулося за метр до завершення його автомобілем руху на перехресті (в крайній правій смузі вул. Великої Житомирської в напрямку руху до Михайлівської площі)

Щодо надання ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції циклограми роботи світлофора на перехресті вулиць Володимирської та Великої Житомирської у місті Києві, ОСОБА_2 зазначає, що відомості, що відображені в циклограмі підтверджують, що станом на 29.01.2020 року, вказаний світлофорний об`єкт працював в режимі координованого керування, згідно паспортних даних.

Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Лачина В.С., які підтримали апеляційну скаргу, пояснення потерпілого ОСОБА_2 та його представника Гайдаєнко В. М ., дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП при розгляді адміністративної справи органом (посадовою особою) повинно бути вжито всіх необхідних заходів для повного, всебічного і об`єктивного дослідження доказів та з`ясовано: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ці вимоги закону суддею суду першої інстанції під час розгляду справи виконані в повному обсязі.

Висновок, викладений у постанові судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 січня 2020 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами: даними протоколу про адміністративне правопорушення, поясненнями потерпілого ОСОБА_2 , частково поясненнями самого ОСОБА_1 , схемою ДТП та відеозаписом ДТП.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 21 листопада 2019 року о 09 год. 50 хв. на перехресті вулиці Володимирської та вулиці Великої Житомирської в місті Києві трапилась дорожньо - транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Opel», модель «Insignia», номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , та транспортного засобу марки «Mitsubishi», модель «Lancer», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

Згідно даних, наявних у справі, зокрема, схеми місця ДТП, фотознімків та відеозапису вбачається, що місце зіткнення вказаних транспортних засобів знаходиться на смузі руху автомобіля водія ОСОБА_1 , чого не заперечували обидва учасники дорожньо - транспортної пригоди. В кінцевому розташуванні, автомобіль ОСОБА_1 - «Opel» розташований на відстані 0,3 м. від заднього правого колеса до лінії світлофора, розташованого по вул. Володимирська, та на відстані 0,2 м. від правого переднього колеса до вказаного світлофора.

На зворотньому боці схеми місця ДТП зафіксовані механічні пошкодження, отримані обома транспортними засобами внаслідок ДТП, зокрема, в автомобіля «Mitsubishi» пошкоджено передній бампер, кришка капота, передня права фара, переднє праве крило, переднє ліве крило, а в автомобіля «Opel» пошкоджено передій бампер, передня ліва фара, кришка капота та решітка радіатора.

Наведені обставини свідчать про те, що автомобіль «Opel» під керуванням ОСОБА_1 здійснив зіткнення в праве переднє крило автомобіля «Mitsubishi» під керуванням ОСОБА_2 у другій смузі вул. Володимирської в напрямку руху від Андріївського узвозу до Софіївської площі, тобто, при завершенні проїзду ОСОБА_2 перехрестя.

ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду пояснив, що 21.11.2019 приблизно о 09.50 годині він рухався по вул. Велика Житомирська в напрямку Михайлівської площі. Зупинився перед перехрестям з вул. Володимирською на заборонений сигнал світлофора перед «стоп-лінією» в крайній правій смузі та чекав увімкнення умовно-дозволяючого сигналу, оцінюючи дорожню обстановку. В цей час на перехресті, в зустрічному напрямку, утворився затор, приблизно до середини перехрестя. Зокрема, на перехрестя (з правого боку на ліво) виїхали автомобілі, які повертали ліворуч на вулицю Велика Житомирська на дозволяючий для них сигнал світлофора. Зазначені автомобілі залишали перехрестя, закінчуючи поворот ліворуч, не створюючи перешкоду його транспортному засобу. ОСОБА_1 додав, що спостерігаючи за зміною дорожньої обстановки, а саме, що автомобілі в напрямку руху Андріївського узвозу та відповідно, повороту ліворуч завершують свій рух, він і не міг взагалі розраховувати на появу автомобіля Mitsubishi Lancer, р.н. НОМЕР_2 , адже, дане перехрестя має особливості регулювання - перемикання світлофору, а саме, по вул. Володимирській по напрямку руху до Софіївської площі дозволяючий рух сигнал працює 15 сек., а в протилежному напрямку (від Софіївської площі до вул. Володимирської в напрямку руху до Андріївського узвозу) - 30 сек., що на 15 сек. довше ніж у зворотному напрямку. Тому, розпочинаючи рух на зелений для нього сигнал світлофору, бачив, що в його напрямку руху будь - яких транспортних засобів, які б були перешкодами для його руху не було.

ОСОБА_1 вважає, що оскільки водій транспортного засобу марки «Mitsubishi» ОСОБА_2 раптово виїхав на перехрестя, уникнути зіткнення він не міг, адже, праворуч паралельно свій рух розпочали пішоходи. Більш того, наголошував на тому, що автомобіль «Mitsubishi» під керуванням ОСОБА_2 виїхав на перехрестя без можливості закінчення проїзду перехрестя без зупинки на ньому, що на його думку вказує про невідповідність дій водія ОСОБА_2 вимогам п. 16.4 та п. 15.9ПДР України, які і стали причиною дорожньо - транспортної пригоди.

З показань ОСОБА_2 , наданих під час судових засідань суду апеляційної інстанції вбачається, що рухався він по вул. Володимирській зі сторони вул. Адріївський спуск в сторону вул. Софіївської. Після загорання для нього зеленого сигналу світлофору, він розпочав проїзд перехрестя, однак, закінчити відразу його проїзд не зміг, адже, в порушення вимог ПДР декілька автомобілів, котрі рухались з вул. Володимирської в сторону вул. Велика Житомирська, не надавши йому переваги в русі, розпочали рух та перекрили йому рух. Розуміючи, що залишатись на перехресті він не може, дочекався, коли вказані автомобілі повернуть та продовжив рух. Не доїхавши близько 1 метра до закінчення перехрестя, отримав удар від автомобіля «Opel», який рухався по вул. В.Житомирській в сторону вул. Хрещатик, та не стежив за дорожньою обстановкою і відповідно, не надав йому можливості завершити маневр проїзду перехрестя.

З переглянутого в суді апеляційної інстанції відеозапису дорожньо - транспортної пригоди, вбачається, що 21.11.2019 р. о 09 год. 35 хв. 47 сек. ОСОБА_2 почав рух на перехрестя на дозволяючий для нього сигнал світлофора, надаючи можливість автомобілям, котрі рухались в напрямку вул. В.Житомирська, закінчити проїзд перехрестя. Разом з тим, продовжити проїзд перехрестя не зміг, оскільки автомобілі, котрі рухались йому назустріч по вул. Володимирській, і мали намір повернути на вул. В.Житомирську, не надавши йому переваги в русі, зрізавши радіус повороту, розпочали свій рух і утворили перед його автомобілем затор, що змусило ОСОБА_2 зупинитись. І лише після того, як транспортні засоби, що утворили затор перед авто ОСОБА_2 поїхали, ОСОБА_2 , щоб не створювати перешкоди у русі перехрестям іншим учасникам, продовжив рух, щоб покинути перехрестя. Не доїхавши орієнтовно метр до закінчення перехрестя, відбулося зіткнення з автомобілем «Opel», модель «Insignia», номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 .

Наведені вище докази, зокрема, відеозапис події, з яким повністю узгоджуються показання ОСОБА_2 , спростовують доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про раптовий (різкий) виїзд ОСОБА_2 на перехрестя.

Більш того, показання ОСОБА_2 про неможливість з об`єктивних причин безперешкодного закінчення проїзду перехрестя підтверджуються й показаннями самого апелянта ( ОСОБА_1 ), в яких він не заперечував про першопочатковий виїзд на перехрестя не автомобілів в напрямку руху водія ОСОБА_2 , які, згідно Правил дорожнього руху мали перевагу в русі, а автомобілів, котрі рухались з вул. Володимирської в напрямку вул. В.Житомирської, та фактично блокували рух автомобілів у напрямку вул. Софіївської.

Відтак, наведені докази спростовують доводи апеляційної скарги з приводу порушення ОСОБА_2 вимог ПДР України, зокрема, заборони виїзду на перехрестя, якщо утворився затор, який змусить водія зупинитися на перехресті, без можливості закінчити такий маневр, адже, два автомобілі, які були на перехресті на момент виїзду на нього ОСОБА_2 відразу продовжили рух по вул. В.Житомирській, а подальший рух ОСОБА_2 перехрестям був блокований саме автомобілями, що рухались в порушення вимог ПДР України з вул. Володимирської на вул. В.Житомирську. Залишатись на перехресті, згідно вимог ПДР України, ОСОБА_2 не міг, адже, створював перешкоди для руху автомобілям, що рухались по вул. В. Житомирській зі сторони Михайлівської площі, а тому останній продовжив рух. Таку дорожню ситуацію не врахував ОСОБА_1 , та як вбачається з відеозапису, розпочавши швидкий рух на дозволяючий сигнал світлофора, не надав дорогу транспортному засобу «Mitsubishi» під керуванням ОСОБА_2 , який завершував рух через перехрестя, внаслідок чого і відбулось зіткнення.

Враховуючи достатність матеріалів, які надають можливість з усією повнотою встановити дійсні обставини ДТП, оцінюючи кожний наведений доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважаю, що суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини, які призвели до дорожньої аварії, надав їм об`єктивну оцінку та прийшов до правильного висновку про наявність саме в діях ОСОБА_1 порушень п. 16.5 Правил дорожнього рухуУкраїни, адже такі порушення вимог ПДР України перебувають у прямому причино - наслідковому зв`язку з настанням наслідків у виді дорожньо - транспортної пригоди.

Під час апеляційного розгляду, ОСОБА_1 , хоч і посилався на допущену судом першої інстанції неповноту, зокрема, не призначення у справі експертизи та не задоволення клопотання про допит свідків, разом з тим, до суду апеляційної інстанції з аналогічними клопотаннями апелянт не звертався.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено з дотриманням вимог ст.ст. 33-35 КУпАП, в мінімальних межах, передбачених санкцією ст. 124 КУпАП, тому будь - яких підстав для зміни чи скасування постанови суду і в цій частині не вбачаю.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова Шевченківського районного суду м. Києва від 24 січня 2020 року є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги не має.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А:

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 січня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 н.м.д.г., що становить 340 гривень - залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Кепкал Л.І.