Справа № 444/38/20 Головуючий у 1 інстанції: Оприск З.Л.
Провадження № 33/811/207/20 Доповідач: Белена А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді Белени А.В.

за участю: особи притягнутої до адміністративної

відповідальності ОСОБА_1 ,

представника - адвоката Медвідь В.О.,

прокурора - Олініченка В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Жовківського районного суду Львівської області від 23 січня 2020 року,

встановив :

Цією постановою Жовківського районного суду Львівської області від 23.01.2020

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 у дохід держави 420,40 грн. судового збору.

ОСОБА_1 визнана винною в тому, що вона, будучи депутатом Жовківської міської ради Жовківського району Львівської області, відповідно до підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч.1 ст. 45 вказаного Закону, несвоєчасно, без поважних причин, а саме 01.04.2019 об 11:50 год. подала на офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію за 2018 рік особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, чим вчинила адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить постанову судді скасувати та закрити провадження по даній справі. Вважає, що постанова судді є незаконною, необґрунтованою, оскільки суд першої інстанції не звернув уваги на її письмові пояснення та усні надані в судовому засіданні про те, що вона не мала жодного умислу для несвоєчасного подання щорічної декларації. Зазначає, що причина у несправності ЕПЦ наданого їй на робочому місці. Крім того, вона не була клієнтом ПриватБанку і немала картки, а 30, 31 березня 2019 року були вихідними днями і виробити картку не було можливим з об`єктивних причин. Однак, 01.04.2019, вона змогла виготовити банківську картку та подати декларацію. Це свідчить про те, що у неї не було умислу не подавати декларацію. Тобто, вона вчасно не подала декларацію за 2018 рік з необережності, що виключає притягнення її до адміністративної відповідальності.

Апелянт звертає увагу, що працює на посаді головного лікаря Лінійної поліклініки ВП «Пасажирське вагонне депо Львів» філії «Пасажирська компанія» АТ «Українська залізниця» і за час роботи жодного разу не притягувалась до адміністративної чи дисциплінарної відповідальності. Подавши декларацію про отримані доходи у 2018 році вона підтвердила відсутність корисливого інтересу у неподанні даної декларації. Її діє не завдали нікому матеріальних збитків.

Апелянт покликається, що суд першої інстанції при прийняті рішення не звернув увагу на те, що датою вчинення правопорушення у протоколі зазначено дату - 02.01.2020 з чим вона не погоджується, оскільки в даному випадку датою вчення слід рахувати 02 квітня 2019 року, тобто наступний день, після останнього дня коли можна було подати декларацію особі уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Датою виявлення правопорушення слід вважати день опублікування декларації на сайті НАЗК, тобто 01.04.2019. Відтак тримісячний строк накладення адміністративного стягнення сплив 02.07.2019. Таким чином протокол про адміністративне правопорушення подано до суду з пропуском строку, передбаченого ч.3 ст. 38 КУпАП, тобто стягнення на неї накладено незаконно.

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу та пояснила, що вчасно не вдалося подати декларацію через те, що електронний цифровий підпис не був вчасно виготовлений, наміру неподавати декларацію у неї не було. Довідку про доходи отримала тільки у березні, оскільки організацію їх форму лише станом на кінець лютого.

Прокурор у суді апеляційної інстанції заперечив апеляційні вимоги ОСОБА_1 при цьому пояснивши, що днем вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення пов`язаного з корупцією є 01.04.2019, тобто день несвоєчасної подачі декларації при звільнені. Днем виявлення правопорушення є 02.01.2020 день складення протоколу. Тобто строк, встановлений ч. 3 ст. 38 КУпАП для накладення адміністративного стягнення, завершується 02.04.2020.

Заслухавши в суді апеляційної інстанції думку ОСОБА_2 про задоволення апеляційної скарги, підтриману її представником, міркування прокурора, який заперечив апеляційні вимоги та просив залишити постанову судді першої інстанції без змін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 256 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та її вина у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Частина 1 ст. 172-6 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави.

Відповідно до вимог КУпАП, одним із завдань провадження у адміністративних справах цієї категорії є забезпечення судами своєчасного, всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин, передбачених ст.ст. 247 і 280 КУпАП, звертаючи особливу увагу на з`ясування таких питань: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягується до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого КУпАП; чи є особа винною у його вчиненні; чи належить вона до суб`єктів цього правопорушення; чи не містить правопорушення ознак злочину; чи не закінчилися на момент розгляду справи строки, передбачені ст. 38 КУпАП; чи немає інших обставин, що виключають провадження у справі.

Суди мають з`ясовувати мотив і характер вчиненого діяння, повноваження особи, яка його вчинила, наявність мотиву, причинного зв`язку між діянням і виконанням особою повноважень, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, суди зобов`язані забезпечувати своєчасний та якісний їх розгляд, точне й неухильне застосування чинного законодавства.

Відповідно до положень ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст.ст. 10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Отже, з аналізу системного зв`язку Закону України «Про запобігання корупції», із приписами ч 1 ст. 172-6 КУпАП вбачається, що наявність умислу є обов`язковою складовою цього адміністративного правопорушення.

Цим вимогам закону суд при ухваленні оскаржуваного рішення належної оцінки не надав.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 працює головним лікарем Лінійної поліклініки ВП «Пасажирське вагонне депо Львів» та є депутатом Жовківської міської ради Жовківського району Львівської області, на яку, як на депутата, відповідно до підпункту «б» п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, розповсюджується дія Закону України «Про запобігання корупції».

Поряд із цим у матеріалах справи є письмові пояснення ОСОБА_1 у протоколі № 7 від 02.01.2020, яким судом не надано оцінку зокрема покликанню про відсутність умислу на несвоєчасну подачу декларації через технічну несправність електронного цифрового підпису (ЕЦП), яку усунула 01.04.2019, шляхом виготовлення через послуги ПриватБанку, оскільки до того часу не була клієнтом цього банку та відразу 01.04.2019 подала декларацію.

З урахуванням викладеного, наявні відомості про подання ОСОБА_1 декларації з пропуском встановленого законом строку 01 квітня 2019 року, вказують на поважність причин несвоєчасного подання нею декларації, та в розумінні вимог ч. 1 ст. 172-6 КУпАП вказують на відсутність у неї умислу і відповідно й складу цього адміністративного правопорушення.

Відповідно до матеріалів справи перевірку по декларації розпочато лише 23.12.2019 оскільки саме цього числа у ОСОБА_1 відібрали пояснення по суті справи, а інших документів, які б підтвердили рух по справі немає.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому провадження у справі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією щодо неї підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини 1статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити .

Постанову судді Жовківського районного суду Львівсьукої області від 23 січня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП - скасувати, а провадження в даній справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя

Львівського апеляційного суду А.В. Белена