Троїцький районний суд Луганської області
Справа №: 433/668/20
Провадження № 3/433/222/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2020 року

Суддя Троїцького районного суду Луганської області Певна О.І., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов із Троїцького відділу поліції ГУ НП в Луганській області у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючої, встановленої групи інвалідності не має, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

29 квітня 2020 року о 14-45 годині, гр. ОСОБА_1 ухилилась від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя та виховання своїх малолітніх доньок ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження та ОСОБА_3 , 2018 року народження, а саме, на момент перевірки за місцем мешкання було встановлено, що в дитини відсутнє ліжко, постільна білизна брудна, речі розкидані, присутня антисанітарія та неналежно виховує свою старшу доньку, яка мешкає окремо з батьком ОСОБА_4 , в зв`язку з чим у відношенні неї був складений протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 130717 від 05.05.2020.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП не визнала, суду пояснила, що деякий час вона мешкала разом з батьками, братом та своєю молодшою донькою ОСОБА_3 , шукала квартиру для окремого проживання. Старша донька проживала зі своїм батьком ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_3 вона поїхала до УСЗН Троїцької РДА Троїцького району Луганської області, для оформлення соціальної допомоги на дитину, свою малолітню доньку залишила з бабусею ОСОБА_5 . З батьком та братом у них неприязні стосунки та постійні конфлікти, у зв`язку з чим вони надали пояснення, що не відповідають дійсності. На фотографіях, що долучені до протоколу про адміністративне правопорушення зображено спальне місце її брата. На теперішній час вона проживає разом зі своїм цивільним чоловіком ОСОБА_4 та двома малолітніми доньками.

Свідок ОСОБА_5 , будучи попередженою про кримінальну відповідальність за давання завідомо неправдивих показань, та під присягою в судовому засіданні підтвердила показання ОСОБА_1 та надала аналогічні пояснення. Крім того, зазначила, що працівниками поліції вона не була опитана, хоча про її присутність та перебування онуки під її доглядом було їм відомо, як і особам, які надавали пояснення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали адміністративної справи, вивчивши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, пояснення свідка ОСОБА_5 та матеріали адміністративної справи, вважає що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП не знайшла свого підтвердження, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю з огляду на таке.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Положенням ст. 280 КУпАП регламентовано, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ч.2 ст.184 КУпАП передбачає, що адміністративна відповідальність наступає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей вчинене повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Ст.184 КУпАП має бланкетний характер, яка для розкриття змісту даного складу адміністративного правопорушення відсилає до нормативно - правових актів, які розкривають зміст обов`язків батьків, або осіб які їх замінюють щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Права, обов`язки та відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини встановлено статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року, №2402-III, статтями 150, 180 Сімейного кодексу України.

Частиною 1 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, №789 встановлено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ч.2 ст.27 Конвенції ООН).

Обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини закріплений у ст. 150 Сімейного Кодексу України. До кола обов`язків батьків входить турбота про здоров`я, фізичний, психічний і моральний розвиток дитини. У розумінні положень ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно з ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних, історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Таким чином, ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, передбачає бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям), незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Однак, всупереч вимогам ст.ст. 256, 184 КУпАП, у складеному щодо ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено в чому конкретно полягає з боку ОСОБА_1 неналежне виховання своєї старшої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка мешкає окремо з батьком ОСОБА_4 . Так як сам факт мешкання дитини зі своїм батьком, окремо від матері не є ухиленням від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей в контексті ст.184 КУпАП. Крім того, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення умови проживання молодшої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які, згідно протоколу, є проявом бездіяльності ОСОБА_1 , внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі, не можуть розцінюватися як ухиленням від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, так як перевірка проходила не за постійним місцем мешкання дитини, а за місцем мешкання бабусі, де малолітня дитина тимчасово знаходилася.

Отже, наведені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини, не може бути достатньою підставою для висновку про те, що ОСОБА_1 , як мати, ухиляється чи не виконує покладені на неї обов`язки по вихованню дитини.

Суд, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до висновку проте, що адміністративний матеріал не містить доказів, які б достеменно підтверджували наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.184 ч.2 КУпАП.

Вимогами статті 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовується особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконання правил, норм, стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оскільки адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 184 КУпАП настає за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, вчинене повторно, однак належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували факт ухилення ОСОБА_1 від їх виконання, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять, тому в діях останньої відсутній склад даного адміністративного правопорушення.

З огляду на вищенаведене, суддя приходить до висновку, що працівниками поліції протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №130717 від 05.05.2020 складено за відсутності відповідних на те підстав на момент його складання.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, вважаю за необхідне провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 184 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в її діях, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.7, 184, 245, 247, 251, 280, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 184 КУпАП закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги через Троїцький районний суд Луганської області до Луганського апеляційного суду протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Суддя О.С. Певна