Справа № 522/5915/20
Провадження 3/522/3815/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2020 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Чернявська Л.М., розглянувши матеріали, які надійшли з полку Управління патрульної поліції в Одеській області 10.04.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого директором ТОВ «Про Трейд Одеса», який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за частиною 1 статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 323627 від 26.03.2020 року, відповідно якого зазначено, що «02.03.2020 року о 18 год. 10 хв. в м. Одесі по вул. Базарній, 29 водій став учасником ДТП мав ознаки наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагували, тремтіння рук, та ін. Згідно з висновком КНП «ООМЦПЗ» ООР № 000244 від 23.03.2020 року водій керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння.

Зазначена подія була зафіксована співробітниками поліції та кваліфікована як порушення п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КпАП України.

На підтвердження вини, орган, що склав адміністративний протокол посилається на:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 323627 від 26.03.2020 року за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно ОСОБА_1 ;

- висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 000244 від 23.03.2020 року з якого вбачається, що гр. ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння;

- CD з записом від 02.03.2020 року.

27 квітня 2020 року, 14 травня 2020 року представником ОСОБА_1 до суду подано клопотання про виклик свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КпАП України, в яких також вказано на недоліки матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

Викликаний до суду інспектор управління патрульної поліції Жуков В.І. в судове засідання не з`явився про час і місце судового засідання, повідомлений належним чином, шляхом вручення через канцелярію Управління Патрульної Поліції ГУНП в Одеській області судової повістки. Причини неявки суду не повідомив.

Викликаний лікар комунального некомерційного підприємства «Одеського обласного медичного центру психічного здоров`я» Одеської обласної ради ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, шляхом вручення через приймальню головного лікаря судової повістки. Причини неявки суду не повідомив.

Крім того, представником ОСОБА_1 суду було заявлено клопотання про виклик свідка ОСОБА_4 .

В судовому засіданні 20.05.2020 року ОСОБА_1 заперечував факт своєї провини, посилаючись на те, що він 02.03.2020 року став учасником дорожньо-транспортної пригоди, у результаті чого було викликано інспекторів патрульної поліції задля оформлення матеріалів ДТП. Також пояснив, що за дві години до настання зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, перебував у сильному душевному хвилюванні та нервовому напружені, у зв`язку із терміновим направленням його дружини до лікарні через погіршення стану її здоров`я, про що він повідомив працівників поліції. Але працівники поліції при оформленні матеріалів дорожньо-транспортної пригоди жодним чином не обґрунтовуючи свої зауваження та припущення повідомили, що у зв`язку із підозрою перебування його ОСОБА_1 у стані наркотично сп`яніння йому необхідно проїхати до медичної установи задля здійснення обстеження. На що, він повідомив інспектора патрульної поліції Жукова В.І., що наркотичні засоби не вживає взагалі та вважає, що відсутні підстави для його огляду. Так, в його діях відсутній склад правопорушення, так як він не вживав жодних наркотичних засобів. ОСОБА_1 та його представник просили закрити адміністративне провадження відносно ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 пояснив, що ОСОБА_1 є директором ТОВ «Про Трейд Одеса», де він є засновником. ОСОБА_1 тривалий час перебував у пригніченому психологічному стані у зв`язку з особистими та сімейними складнощами через хворобу дружини. В той день, ОСОБА_1 повинен був доправити матеріали по роботі, але перед тим як ОСОБА_1 відвезли на експертизу, він потрапив до ДТП, в результаті якого його автомобіль та автомобіль потерпілої отримали незначні пошкодження та оскільки місце ДТП було поряд з робою, він ОСОБА_4 пішов туди з метою забрати вантаж. Прибувши на місце він став свідком з`ясування причин та оформлення ДТП за участю поліцейських, ОСОБА_1 і потерпілої, яка не бажала ні з ким розмовляти. Після цього, ОСОБА_1 забрали на медичний огляд. Пояснив також, що він знає ОСОБА_1 протягом 5 років, він займає відповідальне становище посаду директора, скарг на нього не було, наркотичні препарати він не вживає.

В результаті аналізу досліджених доказів, наданих пояснень та матеріалів, суд змушений прийти до висновку про те, що зібраних органами поліції доказів недостатньо для визнання ОСОБА_1 винним у скоєнні інкримінованого правопорушення. Відсутність достатніх доказів тягне за собою в даному випадку недоведеність події правопорушення і як наслідок відсутність об`єктивної сторони складу інкримінованого йому діяння.

Так, відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення регламентовано, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також адміністративні правопорушення на транспорті» та у відповідності до вимог ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст. 252 КУпАП).

Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України). Вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Згідно з п.2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

У п. 4 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735 вказано, що ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно п.7 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735 у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Суд вважає, що огляд особи ОСОБА_1 на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог статті 266 КУпАП, та є недійсним (відповідно ч.5 цієї статті), з наступних підстав.

Із протоколу про адміністративне правопорушення, серії ДПР18 №323627 від 26.03.2020 року, складеного відносно ОСОБА_1 вбачається, що інспектор поліції не вказав, чи пропонувалося ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків, а лише зазначив про те, що ОСОБА_1 керував з ознаками наркотичного сп`яніння, що є порушенням вимог ст. 266 КУпАП та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.5 та ч.6 ст.266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакцій проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно до п. п. 8, 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або що впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Крім того, в разі встановлення наявних підстав для проведення огляду на стан сп`яніння в ЗОЗ, встановлених ч.3 ст. 266 КУпАП, відповідно до п. 6 Порядку направлення та огляду N 1103 водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Лише наявність вказаного направлення в матеріалах справи є відповідним доказом направлення водія на огляд до закладу охорони здоров`я транспортного засобу відповідно до вимог ст. 266 КУпАП для виявлення чи спростування стану сп`яніння.

При цьому, в направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, необхідно звернути увагу на обов`язковість зазначення/наявності в направленні:

-найменування закладу охорони здоров`я, куди направляється водій;

-час та дата видачі/заповнення направлення;

- прізвище, ім`я та по батькові водія, який направляється на огляд, зазначенням дати народження та місця проживання/перебування;

- документа, що посвідчує особу, серія та № документа (за наявності), коли і ким виданий

- виявлених ознак сп`яніння;

- назви та серійного номеру спеціального технічного засобу, дозволеного до застосування МОЗ та Держспоживінспекцією України;

- результатів огляду з зазначенням кількісного показника;

- серії та протоколу про адміністративне правопорушення, складеного поліцейським (в разі складання);

- посади, найменування підрозділу Національної поліції України, спеціального звання, П.І.Б., серія та номер службового посвідчення з підписом поліцейського, який доставив водія на огляд у заклад охорони здоров`я.

За відсутності відповідного направлення, передбаченого ч. 6 ст. 266 КУпАП та п.8 розділу ІІ Інструкції, вимога пройти огляд на стан сп`яніння у відповідному закладі охорони здоров`я, не є законодавчо обґрунтованою, висунута не на підставах та з грубим порушенням порядку (процедури), встановленого чинним законодавством, без дотримання матеріально-правових та процесуальних норм останнього.

Така форма направлення відсутня в матеріалах справи, та, як випливає з матеріалів, не складалась, а тому не відомо ким, на підставі чого направлявся ОСОБА_1 до медичного закладу, тобто поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння, останній прибув у медичний заклад без відповідного направлення, а тому суд критично ставиться до зібраних матеріалів, як до матеріалів, які несуть доказову базу.

Окрім цього, згідно п. 17 Наказу № 1452/735 від 09.11.2015 р. «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.

Натомість, ОСОБА_1 про зазначений висновок був повідомлений лише 26.03.2020 року під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Також, із наданих до суду протоколу про адміністративне правопорушення та висновку №000224 вбачаються наявні розбіжності, а саме, у висновку №000224 від 23.03.2020 р. зазначено, що висновок оголошено в присутності поліцейського ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_1 , але протокол про адміністративне порушення складено 26.03.2020 р. за адресою: м. Одеса, вул. Базарна, 98, що унеможливлює достеменно встановити, як відбувалось оголошення висновку №000224, як викликався ОСОБА_1 до уповноваженої особи для складання протоколу про адміністративне правопорушення, чи надавався ОСОБА_1 акт обстеження за результатами якого складено висновок.

Більш того, згідно висновку №000224 міститься підпис Паненко В.В., яким зафіксовано факт ознайомлення зі змістом даного висновку. Проте, за твердженням ОСОБА_1 , зазначений висновок ним отримано від патрульного поліції Жукова В.І. під час складення протоколу.

Пунктами 12, 13 розділу III Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України

майор міліції та Міністерства охорони здоров`я від 09.11.2015 № 1452/735 предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.

Попри це, згідно висновку не вбачається яким саме чином було проведено медичне дослідження на стан сп`яніння та відсутні відомості яким саме чином встановлювалось сп`яніння, хоча на CD з записом від 02.03.2020 року у ОСОБА_1 було відібрання зразків сечі.

З урахуванням пояснень ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , обставин, викладених у запереченнях у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КпАП України, досліджених судом CD з записом від 02.03.2020 року, з якого вбачається спілкування інспектора з особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, яке відбулось 02.03.2020 року. Суд приймає до уваги що відсутні докази фіксації події, яка мала місце 02.03.2020 року та дійсно підтверджують обставини викладені ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 не вбачається невідповідність вимогам п. 2.9А ПДР України, тобто в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а тому провадження по адміністративній справі підлягає закриттю.

Окрім того, в протоколі про адміністративне правопорушення не вказані прізвища та адреси свідків вчинення адміністративного правопорушення та протокол ними не підписаний. Відсутні їх пояснення.

Згідно матеріалів справи, у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності навіть не відібрані пояснення з приводу обставин викладених у протоколі, хоча в протоколі ОСОБА_1 зазначив, що не згоден з висновком експертизи.

Відповідно до частини 2 статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Попри це, як вбачається з матеріалів справи, особою, якою складено протокол про адміністративні правопорушення, ця вимога грубо порушена.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Проте, в порушення даної норми, протокол про адміністративне правопорушення було складено лише 26.03.2020 року, хоча особа, яка нібито вчинила правопорушення була виявлена 02.03.2020 року, а висновок лікаря складено 23.03.2020 року.

Суд також звертає увагу, що висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 000244, на який орган, що склав протокол посилається як на підтвердження вини ОСОБА_1 та з якого вбачається, що гр. ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння, було складено 23.03.2020 року, а спірні події, як це зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення мали місце 02.03.2020 року. Відтак, суду не зрозуміло, коли саме ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння 02.03.2020 року, 23.03.2020 року чи 26.03.2020 року.

При цьому, якщо навіть припустити, що ОСОБА_1 дійсно перебував стані наркотичного сп`яніння 02.03.2020 року, то причин складення даного висновку 23.03.2020 року, як і в подальшому, а саме 26.03.2020 року самого протоколу про адміністративне правопорушення, а не пізніше 03.03.2020 року, як того вимагає чинне законодавство, не зазначено.

Таким чином, надані докази жодним чином не узгоджуються з обставинами викладеними в протоколі та з поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , наданими в судовому засіданні.

З наданого органом, що склав протокол та дослідженого й переглянутого в судовому засіданні CD, не вбачається доказів керування ОСОБА_1 автомобілем саме у стані наркотичного сп`яніння 02.03.2020 року.

Відповідно до п.2.9 «а» ПДД, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Однак, жодних належних та допустимих доказів того, що саме 02.03.2020 року водій ОСОБА_1 керував автомобілем у стані будь-якого сп`яніння, органом, що склав протокол не надано.

Як слідує з ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність за вказаною статтею наступає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Між тим, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 323627 від 26.03.2020 року безпосередньо в графі «суть адміністративного правопорушення, опис установлених обставин» не зазначено яким саме транспортним засобом керував водій 02.03.2020 року в стані наркотичного сп`яніння, а також не зазначено прізвище водія.

Відтак, досліджені судом докази підтверджують обставини, на які вказують ОСОБА_1 і ОСОБА_4 , отже має місце відсутність складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Відповідно до ст. 62 Конституції України, «обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь».

Кваліфікувати ж дії ОСОБА_1 по інший нормі Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд позбавлений можливості, оскільки адміністративним законодавством дана можливість не передбачена, а іншого протоколу про адміністративне правопорушення відносно останнього за якою суд міг би прийняти рішення не представлено.

За таких обставин, з урахуванням того, що суд позбавлений можливості збору доказів, провадження у цій справі підлягає закриттю через відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а сам ОСОБА_1 - звільненню від адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 24, 33, 130, 221, 247, 266, 268, 283, 284 Кодексу України «Про адміністративні правопорушення», суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого директором ТОВ «Про Трейд Одеса», який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за частиною 1 статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя Чернявська Л.М.