Справа №461/3263/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2020 року м.Львів

Суддя Галицького районного суду м. Львова Радченко В.Є., за участю представника митниці Дунаса М.О., представника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли з Галицької митниці Держмитслужби про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженця м. Києва, який працює водієм транспортної компанії « ОСОБА_3 », проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт: НОМЕР_1 , виданий НОМЕР_2 , орган, що видав 8089, персональний номер НОМЕР_3 ,

за ст.472 Митного кодексу України

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про порушення митних правил № 0641/20900/20 від 23 лютого 2020 року, 23 лютого 2020 року, близько 01 год. 59 хв., в зону митного контролю МАПП «Шегині» митного поста «Мостиська» Галицької митниці Держмитслужби в`їхав автобус марки «SETRA» реєстраційний номер НОМЕР_4 , сполученням «Бонн-Київ». В якому прямував з Німеччини в Україну, в якості водія, з службової поїздки ОСОБА_2 . Для здійснення митного оформлення ОСОБА_2 подав митну декларацію, в якій задекларував товар: бампер алюмінієвий; фару; інвалідну коляску. Після завірення декларації штампом „Під митним контролем № 295", під час проведення митного огляду транспортного засобу, в багажному відділенні автобуса (без ознак приховування) було виявлено не задекларований за встановленою формою товар, а саме: харчові дієтичні добавки TM «4Life» виробник США, в асортименті у кількості 205 упаковок.

Працівниками митниці дії ОСОБА_2 кваліфіковані як переміщення через митний кордон України товару шляхом недекларування, тобто, незаявлення за встановленою формою точних відомостей про нього, а саме про його наявність та кількість, тобто вчинення порушення митних правил, передбачене ст.472 МК України.

Представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , зазначив, що викладені у протоколі обставини в сукупності з матеріалами справи не доводять наявність в діях ОСОБА_2 складу порушення митних правил. Зазначив, що для виникнення у особи обов`язку декларувати товар, що ввозиться нею на митну територію України, необхідно, щоб його вартість перевищувала еквівалент 500 євро та сумарна вага повинна перевищувати 50 кг. Вважає, що висновок експертизи, який міститься в матеріалах справи, є неналежним та недопустимим доказом визначення вартості ввезеного товару. Зазначив, що загальна вартість переміщуваного ОСОБА_2 товару становила 487,98 євро. На підтвердження цього надав суду рахунок № 1847218. Вважає, що у ОСОБА_2 , в силу вимог ст. 374 МК України, не виникало обов`язку здійснювати письмове декларування такого товару, оскільки його вартість не перевищувала еквівалент 500 євро. Посилаючись на викладені обставини просив закрити провадження по справі за відсутністю у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України.

Представник Галицької митниці Держмитслужби у судовому засіданні просив визнати винним та притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачене ст.472 МК України. Вважає, що в його діях наявний склад правопорушення, що підтверджено матеріалами справи. ОСОБА_2 на момент проходження митного контролю не представив документів підтверджуючих вартість товару, тому її встановлено за результатами експертизи.

Заслухавши думку представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, представника митниці, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Згідно ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України.

Згідно ч. 1 ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 489 Митного кодексу України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.472 МК України відповідальність настає за дії, спрямовані на недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Згідно ст. 257 МК України передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмово, усно, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 МК України товари (за винятком підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 1000 євро, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення, та товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до статті 197 цього Кодексу встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об`єктами оподаткування митними платежами.

Згідно з ч. 4 ст. 374 Митного кодексу України, товари (крім підакцизних), що ввозяться громадянами у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі, сумарна фактурна вартість та/або загальна вага яких перевищують обмеження, встановлені частиною першою цієї статті, але загальна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 10000 євро, підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян, з поданням документів, що видаються державними органами для здійснення митного контролю та митного оформлення таких товарів, та оподатковуються ввізним митом за ставкою 10 відсотків і податком на додану вартість за ставкою, встановленою Податковим кодексом України, в частині, що перевищує еквівалент 500 євро або вартість товарів, обчислена пропорційно до ваги, що перевищує 50 кг (при ввезенні через інші ніж відкриті для повітряного сполучення пункти пропуску через державний кордон України). Базою оподаткування таких товарів є частина їх сумарної фактурної вартості, що перевищує еквівалент 500 євро або вартість товарів, обчислена пропорційно до ваги, що перевищує 50 кг.

Вартість товару визначена у висновку Львівського відділу з питань експертиз та досліджень №-0151 від 30 березня 2020 року у сумі 293600,79 грн.

Однак, суд не приймає до уваги вказаний висновок з огляду на наступне.

У висновку вказано, що для визначення вартості товарів використана інформація про вартість подібних товарів, отримана з мережі Інтернет. Однак до такого висновку не додано належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність об`єктів порівняння та цін на них, а також не наведено точних методів порівняння і врахування коригування відмінностей між такими і досліджуваним товаром.

Більше того, не враховано також того факту, що країна відправки таких товарів Польща, а об`єктами порівняння є виключно товарні пропозиції на ринку України.

Зі змісту висновку вбачається, що вартість товару визначена станом на дату проведення дослідження (30.03.2020), що свідчить про його недопустимість, оскільки вартість товару повинна була бути визначена станом на момент вчинення правопорушення (23.02.2020).

Відповідно до ст. 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу).

Як вбачається з рахунку № 1847218 згідно замовлення № 182-992567 від 14.02.2020 року, 14 лютого 2020 року ОСОБА_2 було придбано у компанії "BaCar Gbr" товари: харчові добавки ТМ «4Life» в асортименті, загальною вартістю 478,98 євро.

Факт оплати вартості такого товару підтверджується квитанцією № 1847218 від 14.02.2020 року.

При визначені вартості товару суд враховує наданий представником рахунок з перекладом, згідно якого вартість безпосередніх предметів правопорушення становить 478,98 євро.

Таким чином, враховуючи те, що вартість товару не перевищувала 500 євро, суд дійшов висновку, що у ОСОБА_2 в силу вимог ч.1 ст.374 МК України не виникло обов`язку здійснювати письмове декларування вказаного товару, що виключає склад правопорушення передбаченого ст. 472 МК України.

Згідно з положеннями п.3 ч.1 ст.8 МК України, митна справа здійснюється на основі принципів: законності та презумпції невинуватості.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. Таким чином, адміністративне правопорушення може мати місце; лише за наявності всіх перелічених складових, що у сукупності становлять склад адміністративного правопорушення. При цьому, відсутність хоча б одного з елементів складу виключає правову відповідальність.

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 527 МК України у справі про порушення митних правил орган доходів і зборів або суд (суддя), що розглядає справу, виносить одну з таких постанов: 1) про проведення додаткової перевірки; 2) про накладення адміністративного стягнення; 3) про закриття провадження у справі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд вважає, що провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 слід закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України.

Товар, який був вилучений органом митниці підлягає поверненню власнику. Витрати на зберігання товару та судовий збір не підлягають стягненню у зв`язку із закриттям провадження.

Керуючись ст.ст.257, 374, 458, 472, 486, 489, 520, 524, 526, 527, 528 МК України, ст.ст.9, 38, 40, 247, 280 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачене ст.472 МК України закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вилучений, відповідно до протоколу про порушення митних правил № 0641/20900/20 від 23 лютого 2020 року товар - повернути ОСОБА_2 .

Постанова судді у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова, особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи, митним органом, який здійснював провадження у цій справі протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В.Є. Радченко