ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2020 Справа №607/2503/20

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Грицак Р.М., розглянувши матеріали, що надійшли із Тернопільського відділення поліції Тернопільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

10 лютого 2020 року із Тернопільського відділення поліції Тернопільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області надійшли до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №243216 від 02 лютого 2020 року, гр. ОСОБА_1 02 лютого 2020 року о 01 год. 23 хв. в с. Великі Бірки Тернопільського району Тернопільської області керував автомобілем марки «Daewoo ЗАЗ», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: порушена координація рухів, незв`язна мова, запах алкоголю з ротової порожнини, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки із застосуванням технічного приладу газоаналізатора «Drager Alcotest» 6820 та огляду в медичному закладі водій ОСОБА_1 відмовився, в присутності свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не визнав та суду пояснив, що 02 лютого 2020 року він керував автомобілем марки «Daewoo ЗАЗ», номерний знак НОМЕР_1 в с. Великі Бірки Тернопільського району Тернопільської області де в подальшому його транспортний засіб було зупинено працівниками поліції. Однак законні підстави для його зупинки у працівників поліції були відсутні і таким чином протокол про адміністративне правопорушення складений відносно нього за наслідком такої зупинки є недопустимим доказом. На підтвердження вказаний обставин просить долучити до матеріалів справи копію рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 квітня 2020 року. Крім того працівники поліції не пропонували йому проходити огляд на стан сп`яніння за допомогою технічного приладу на місці зупинки чи проїхати до медичного закладу. Будь-які свідки, присутність яких передбачена законом, були відсутні. Тому просить закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши письмові матеріали справи вважаю, що ОСОБА_1 не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності на підставі даних матеріалів справи виходячи з наступних підстав.

Відповідно до статей 245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення, яка згідно із наданим статтею 9 КУпАП визначенням адміністративного правопорушення є його обов`язковою складовою.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння та за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП буде мати місце при наявності об`єктивної сторони, що передбачає необхідність обов`язкової наявності кваліфікуючих ознак цього правопорушення, а саме відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння за умови очевидної наявності ознак сп`яніння, суб`єктивної наявність прямого умислу та спеціального суб`єкта водія.

Відповідно до п.7 розділу І, п.1 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України від 9 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція), у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває в стані алкогольного або іншого сп`яніння чи перебуває під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції згідно з ознаками, визначеними в п.3 розділу І Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КУпАП.

Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Як передбачено п. 6 Розділу І вказаної Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Таким чином, відповідальність особи за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння настає в тому випадку, коли у поліцейського є достатні дані про наявність у особи визначених Інструкцією ознак стану сп`яніння, а тому є обґрунтовані підстави вважати, що ця особа перебуває у стані сп`яніння, і коли така особа після пред`явлення вимоги поліцейським відмовилася пройти огляд у встановленому законом порядку.

З відеоматеріалу наданого працівниками поліції не вбачається, що водію була пред`явлена вимога пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічних засобів на місці зупинки в присутності двох свідків.

Пунктом 6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції встановлено, що огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Частиною 2 ст. 266 КУпАП регламентує, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків.

В матеріалах справи містяться письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 02 лютого 2020 року згідно яких останні були свідками того, що водій ОСОБА_1 на вимогу працівника поліції відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою спеціального технічного пристрою «Dragеr 6820».

Разом з цим, із наданого відео неможливо встановити присутність вказаних свідків, письмові пояснення яких містяться в матеріалах справи, оскільки на відео вони не зафіксовані.

На виклик суду, свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, а відтак їх письмові пояснення без їх допиту в судовому засіданні є неналежними доказами.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 27 червня 2019 року у справі №560/751/17.

Враховуючи викладене, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням цієї статті, вважається недійсним (ч.5 ст.266 КУпАП).

Щодо підставності вимоги працівників поліції щодо зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 суд зазначає.

Статтею 35 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено вичерпний перелік підстав, за яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби. Даний перелік, зокрема, передбачає: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Як слідує з матеріалів справи, 02 лютого 2020 року о 01 год. 23 хв. в с. Великі Бірки Тернопільського району Тернопільської області працівниками поліції зупинено автомобіль марки «Daewoo ЗАЗ», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , після чого запропоновано останньому пройти огляд на стан сп`яніння, від якого водій відмовився.

Проте, суд аналізуючи матеріали справи встановив відсутність у працівників поліції підстав, які регламентовані статтею 35 Закону України "Про Національну поліцію", щодо зупинки вказаного транспортного засобу, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Зокрема, в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази правомірності здійснення працівниками поліції зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 .

Допитаний в судовому засіданні інспектор поліції ОСОБА_4 суду пояснив, що підставою зупинки ОСОБА_1 було порушення ним ПДР України, зокрема при перестроюванні з другорядної смуги руху на основну останній не ввімкнув світловий покажчик повороту чим порушив п. 9.1 а ПДР України. В подальшому після його зупинки була складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч.2 ст.122 та ч.5 ст. 121 КУпАП, копія якої долучена до матеріалів справи.

Відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, не зафіксовано факту порушення ОСОБА_1 ПДР України, що ставить під сумнім показання інспектора та законність складеної постанови.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, в контексті положень ст.251 КУпАП, які б свідчили про наявність підстав у працівників поліції, за обставин відображених у матеріалах справи, для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , згідно з приписами ст.35 Закону України "Про Національну поліцію".

В даному випадку працівниками поліції належним чином не задокументовано та не доведено факту порушення ОСОБА_1 . Правил дорожнього руху України, про що працівник поліції стверджує згідно матеріалів відеофіксації, які могли би бути підставою для зупинки його транспортного засобу згідно зі ст.35 Закону України "Про національну поліцію", якою регламентовано перелік підстав, за яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби.

Крім того, рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 квітня 2020 року, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 660216 від 02 лютого 2020 року, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122, ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. скасовано. Рішення суду не набрало законної сили.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображена у справах «Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України», «Балицький проти України» будь-яке порушення конституційних прав громадян, що навіть має не безпосередній, а лише опосередкований зв`язок із самим процесом виявлення, вилучення і фіксації доказів, тягне втрату останніми юридичної сили.

Тобто, це означає безумовну недопустимість доказів при будь-якому порушенні встановленого порядку збирання доказів незалежно від характеру і ступеня, а також зводиться до заборони використання даних, отриманих на підставі або з використанням доказів, визнаних недопустимими, оскільки визнаються недопустимими не лише докази, безпосередньо отримані з порушеннями, а також докази, яких не було б отримано, якби не було отримано перших.

Зважаючи на те, що судом встановлено факт зупинки поліцейськими транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 без належних на те підстав, всупереч положень ст.35 Закону України "Про національну поліцію", тому і протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 243216 від 02 лютого 2020 року, складений відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП, за наслідком такої зупинки, як і всі інші докази, вказані у протоколі, є недопустимими доказами.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Не доведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Факти встановлені у судовому засіданні щодо скоєння адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП, у сукупності викликають сумніви щодо вчинення самого правопорушення та законності його фіксації.

За таких обставин, всі сумніви щодо доведеності вини водія ОСОБА_1 тлумачаться на його користь у відповідності до ст. 62 Конституції України.

Таким чином, у суду відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки під час розгляду адміністративного матеріалу достатніх доказів вчинення ним адміністративного правопорушення не встановлено, а ті, що надані в якості підтвердження вчинення правопорушення, суд оцінює критично, так як вони отримані внаслідок істотного порушення закону.

В зв`язку з чим справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, слід закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Керуючись ст. ст.130, 251, 283, 284, 287 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП - закрити, у зв`язку відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Головуючий суддяР. М. Грицак