КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Ігнатов Р.М., за участі:

секретаря судового засідання ? Бендюжик Ю.А.

особи, яка притягається до відповідальності ? ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 13.02.2020, -

В С Т А Н О В И В

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 13.02.2020 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Не погоджуючись з таким рішення суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд викликати та допитати свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , скасувати постанову Ірпінського міського суду Київської області від 13.02.2020.

В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_1 зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення щодо нього було сфабриковано працівниками поліції, особу понятих (свідків) не встановлювали, тоді як судом вказані свідки не викликались, хоча і ОСОБА_1 заявляв з цих питань суду клопотання. Вказує, що свідок ОСОБА_2 за адресою, вказаною в протоколі, не проживає, і його прізвище в протоколі зазначено невірно.

Як встановлено судом першої інстанції, 26.01.2020 о 03 год. 40 хв. на автодорозі "Київ-Ковель" 22 км+700 м, ОСОБА_1 керував автомобілем "Mercedes", д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп?яніння (порушення мови, координація рухів, зіниці очей не реагують на світло). Від проходження медичного огляду на стан сп?яніння відмовився у встановленому законом порядку в присутності 2 свідків. Своїми діями ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, вирішивши заявлені в апеляційній скарзі клопотання, дослідивши письмові матеріали справи та наявний в матеріалах справи відеозапис, перевіривши законність та обґрунтованість постанови місцевого суду в межах поданої апеляційної скарги, а також доводи апеляції, суд вважає апеляційні вимоги такими, що підлягають задоволенню, зважаючи на наступне.

Згідно ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Ст.280 КУпАП передбачено обов?язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що даних вимог закону дотримано не було, що підтверджується слідуючим.

Так, приймаючи рішення про визнання ОСОБА_1 винним за ч.1 ст.130 КУпАП та піддаючи його адміністративному стягненню, суд в постанові вказав, що його вина підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №310487 від 26.01.2020, направленням на огляд від 26.01.2020, поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 26.01.2020, СД-диском.

Проте, з таким висновком суду апеляційний суд не погоджується.

Так, ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП не узгоджуються з критерієм доведеності вини у поза розумний сумнів.

Так, по-перше, визнаючи ОСОБА_1 винним за ч.1 ст.130 КУпАП, при викладенні встановлених обставин ним обставин правопорушення суд не вказав який пункт Правил дорожнього руху було порушено останнім.

По-друге, суд вказав, що вина ОСОБА_1 підтверджується СД-диском. Однак, виходячи зі змісту ст.251 КУпАП, СД-диск не є доказом у справі про адміністративне правопорушення, доказом є показання приладів та технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, а також відеозаписи.

Натомість, в матеріалах справи наявний відеозапис з нагрудної камери поліцейського (а.с. 5). Втім в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №310487 від 26.01.2020 відсутнє посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис. Більше того, протокол взагалі не містить даних про те, що до справи додається відеозапис.

Відтак, наявний в матеріалах справи диск з відеозаписом на а.с. 5 є неналежним доказом. Аналогічного висновку щодо невідповідності такого доказу як відеозапис критерію належності у разі відсутності посилання на нього в постанові (а в даному випадку в протоколі), викладений в рішенні ВС КАС, справа №524/5536/17 від 15.11.18.

При цьому суд критично відноситься також і до письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 26.01.2020, оскільки по-перше вони заповнені на заздалегідь виготовленому бланку поліцейським, по-друге їх зміст не дозволяє дійти однозначного висновку від огляду на стан якого саме сп?яніння відмовився ОСОБА_1 .

Натомість, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказам вини особи в тому чи іншому діяння, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із вищевказаним стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Наявне в матеріалах справи правлення на огляд водія від 26.01.2020, з огляду на відсутність інших належних та допустимих доказів, не доводить факт відмови ОСОБА_1 від проходження ним медичного огляду на стан наркотичного сп?янння, а тому самостійного доказового значення не носить.

Згідно ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на зазначений конституційний припис, а також з огляду на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не доведена належними та допустимими доказами, що залишено судом першої інстанції поза увагою, то оскаржувана постанова Ірпінського міського суду Київської області від 13.02.2020 підлягає скасуванню, а провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП ? закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Враховуючи вищевикладені мотиви суду, інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 перевірці не підлягають.

Керуючись ст. 294, п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Ірпінського міського суду Київської області від 13.02.2020 про визнання винним ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення і стягненням судового збору, ? скасувати і закрити провадження відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП за відсутності в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.М. Ігнатов

Справа № 367/764/20

Апеляційне провадження № 33/824/1336/2020

Суддя у першій інстанції - Кафтанов В.В.

Суддя в апеляційній інстанції - Ігнатов Р.М.