П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2020 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Балацька Г.О. за участі:

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності,

- ОСОБА_1 ,

представника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності,

- адвоката Жигуна С.С.,

іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якій міститься і клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Оболонського районного суду м. Києва від 19 березня 2020 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого у ДП "Антонов", проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього за цим законом накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців.

Постановою суду визнано доведеними те, що ОСОБА_1 24.12.2019, близько 18 год. 16 хв., по вул. Полярна в м. Києві керував транспортним засобом КІА Sportage, д.н.з. НОМЕР_1 , та при перестроюванні не надав перевагу у русі транспортному засобу Renault Sandero, д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався в попутному напрямку по тій смузі руху, на яку він мав намір перестроїтися, та здійснив з ним зіткнення, в результаті чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п.п. 2.3 (б), 10.3 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 першочергово просить поновити строк на апеляційне оскарження, який пропущений ним з поважних причин, а постанову місцевого суду змінити та пом`якшити вид накладеного на нього адміністративного стягнення з позбавлення права керування транспортними засобами на штраф в межах санкції ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування клопотання про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 вказує, що оскаржувану постанову від 19.03.2020, яка ухвалена у його відсутність у зв?язку з відрядження за межі Держави Україна , про що він завчасно повідомив суд першої інстанції, та після повернення з якого та закінчення терміну самоізоляції у зв?язку з потенційним ризиком інфікування на гостру респіраторну хворобу, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, він отримав лише 13.04.2020, а тому і, подаючи апеляційну скаргу 23.04.2020, він пропустив строк на апеляційне оскарження з поважних причин.

Що стосується незгоди ОСОБА_1 з постановою Оболонського районного суду м. Києва, то, як він посилається, суд правильно визнав доведеним порушення ним п.п. 2.3 (б), 10.3 Правил дорожнього руху України, проте накладне на нього за ст. 124 КУпАП стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців - є занадто суворим, без врахування даних про його особу, що не тільки протягом календарного року до досліджуваних подій - 24.12.2019, а і взагалі він до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України не притягається, працює, де неодноразово заохочувався та мав відзнаки, завдана матеріальна шкода відшкодована у повному обсязі, а тому застосування такого виду стягнення як позбавлення права керування транспортними засобами не узгоджується з приписами ст. 33 КУпАП та ч. 2 ст. 30 КУпАП, яка регламентує, що позбавлення громадянина права керування транспортними засобами застосовується саме за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом, що в даній справі - не встановлено.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та в його інтересах захисника Жигуна С.С. на підтримку як доводів клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, так і доводів апеляційної скарги про зміну постанови та пом`якшення накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення з визначенням його у виді штрафу в межах санкції ст. 124 КУпАП, пояснення учасника дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_2 , який не заперечував ні проти поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, який пропущений з поважних причин, ні проти пом?якшення стягнення, накладеного на ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, дослідивши матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційної скарги, вивчивши додатково надані дані, слід дійти наступного.

Згідно зі ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

На виконання вимог ст. 278 КУпАП, при підготовці справи про адміністративне правопорушення до розгляду орган (посадова особа) вирішує, зокрема, питання чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Як регламентують положення ст. 277-2 КУпАП, повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніше як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначається дата і місце розгляду справи.

Як указують матеріали провадження, суд першої інстанції, на дотримання вказаних норм процесуального закону, завчасно повідомляв ОСОБА_1 про час, дату та місце розгляду справи на 04.03.2020 та на 19.03.2020 (а.с. 9, 12).

Водночас з хронологією викладеної процедури сповіщення ОСОБА_1 про судовий розгляд справи, ОСОБА_1 , знаючи про скерування справи до Оболонського районного суду м. Києва (а.с. 1) та будучи ознайомлений з Наказом № 256 від 23.01.2020 ДП " Антонова " про його відрядження за межі Держави Україна (а.с. 29-30), уже 24.01.2020 подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, у якій визнав і свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення (а.с. 18).

Проте суд у оскаржуваній постанові невірно вказав, що ОСОБА_1 в судові засідання 04.03.2020 та 19.03.2020, не з?явився і заяв та заперечень суду не надав.

Даних про те, що суд виконав вимоги ч. 1 ст. 285 КУпАП та направив ОСОБА_1 копію ухваленої щодо нього постанови від 19.03.2020, матеріали справи не містять.

Як видно з матеріалів досліджуваної справи, ОСОБА_1 у період з 27.01.2020 по 24.03.2020 перебував у відрядженні за межами Держави Україна (а.с. 29-31, 32-35), а після повернення з нього - на самоізоляції з 24.03.2020 протягом 14 діб (а.с. 31-а), а тому він фізично не міг отримати 17.03.2020 повідомлення про виклик його до суду на 19.03.2020 (а.с. 14), про що ОСОБА_1 отримав відповідь заступника директора департаменту розвитку мережі та клієнтської підтримки АТ "Укрпошта" ОСОБА_5 від 06.05.2020 на звернення щодо неправомірних дій листоноші, яка, щонайменше, не мала права вкладати рекомендований лист з позначкою "Судова повістка" до поштової скриньки.

Як повідомив суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 , повістку у поштовій скриньці виявила донька.

За наведеним та виходячи з того, що ОСОБА_1 постанову суду від 19.03.2020 отримав лише 13.04.2020, а апеляційну скаргу на судове рішення подав 23.04.2020 - слід погодитися з його клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, що пропущений з поважних причин.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції загалом дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за порушення ним п.п. 2.3 (б), 10.3 Правил дорожнього руху України, - є правильним, оскільки він 24.12.2019, близько 18 год. 16 хв., по вул. Полярна в м. Києві керував транспортним засобом КІА Sportage, д.н.з. НОМЕР_1 , та при перестроюванні не надав перевагу у русі транспортному засобу Renault Sandero, д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався в попутному напрямку по тій смузі руху, на яку він мав намір перестроїтися, та здійснив з ним зіткнення, в результаті чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження, що підтверджується матеріалами справи та не оспорюється самим ОСОБА_1 .

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема з`ясувати, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, винуватість якої у вчиненні правопорушення доведена, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, суду необхідно дотримуватися положень ст. 33 КУпАП, що регламентують правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення у межах, встановлених нормативним актом, який передбачає відповідальність за його вчинення.

Санкція ст. 124 КУпАП є альтернативною та передбачає можливість накладення декілька видів адміністративного стягнення, серед яких позбавлення права керування транспортними засобами - є найбільш суворим за своїм видом.

Нормою ч. 2 ст. 30 КУпАП регламентовано, що позбавлення права керування транспортними засобами застосовуються за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом.

Проте, при накладенні на ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд першої інстанції взагалі не мотивував свого рішення, узагальнююче пославшись на особу ОСОБА_1 та ставлення до вчинення, не розкриваючи їх зміст.

Між тим, ОСОБА_1 у заяві на адресу суду першої інстанції від 24.01.2020 свою винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, вказаних в протоколі, визнав повністю та фактично щиро розкаявся у вчиненому (а.с. 18), що, у відповідності до приписів п. 1 ч. 1 ст. 34 КУпАП, слід визнати обставиною, яка пом`якшує його відповідальність.

Завдана правопорушенням матеріальна шкода відшкодована у повному обсязі, з чим погодився і учасник дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 , що також є обставиною, що пом?якшує відповідальність за адміністративне правопорушення.

Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення - не встановлено.

Крім того, з додатково наданих суду апеляційної інстанції документів видно, що ОСОБА_1 працює та сумлінно виконує свої обов?язки, за що неодноразово заохочувався та мав відзнаки.

Не може не звернути на себе увагу і та обставина, що ОСОБА_1 , знаючи про своє відрядження за кордон, ще до визначення дати судового розгляду сам подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, визнаючи свою вину у порушенні Правил дорожнього руху України, що вказує на його високу ступінь відповідальності.

У суду апеляційної інстанції не має підстав ставити під сумнів і пояснення ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції про те, що поновлення права на керування транспортними засобами йому потрібно, як для роботи, так і для доставляння тяжко хворою дружини до лікувальних закладів і для забезпечення її інших потреб, пов?язаних з загальним доглядом за тяжко хворим.

За наведеним, у сукупності, слід дійти висновку, що застосування до ОСОБА_1 такого виду стягнення як позбавлення права керування транспортними засобами - не узгоджується з приписами ст. 33 КУпАП та ч. 2 ст. 30 КУпАП, яка регламентує, що позбавлення громадянина права керування транспортними засобами застосовується саме за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом, що в даній справі - не встановлено.

Підсумовуючи, вважається за можливе пом`якшити накладене судом першої інстанції на ОСОБА_1 адміністративне стягнення з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців на штраф у розмірі, що передбачений ст. 124 КУпАП.

Але і при цьому необхідно зауважити про те, що суд у постанові помилково вказав, що мінімальна межа відповідальності за ст. 124 КУпАП - є позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки санкція ст. 124 КУпАП передбачає можливість накладення стягнення як у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк від 6 місяців до 1 року, так і у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що і є мінімальною межею санкції ст. 124 КУпАП, яка і підлягає застосування до ОСОБА_1 , що з урахуванням викладеного - є справедливим, у зв`язку з чим апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - зміні.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови Оболонського районного суду м. Києва від 19 березня 2020 року задовольнити та поновити йому цей строк.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Оболонського районного суду м. Києва від 19 березня 2020 року стосовно ОСОБА_1 змінити: пом`якшити накладений на нього за ст. 124 КУпАП вид адміністративного стягнення з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців на штраф у розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 (триста сорок) гривень.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду Г.О.Балацька