Справа № 181/275/20
Провадження №3/181/118/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2020 року смт Межова

Суддя Межівського районного суду Дніпропетровської області Юр`єв О.Ю., розглянувши матеріали справ про адміністративні правопорушення, що надійшли від Межівського відділення поліції Синельниківського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого головою ФГ «Промінь», мешканця АДРЕСА_1 , притягнутого по ст. 124 КУпАП та ч. 1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколів про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №515645 та ДПР18 №515654 від 25 березня 2020 року, вбачається, що 25 березня 2020 року о 12 годині 30 хвилин водій ОСОБА_1 в с. Веселе на під`їзній дорозі до вул. Нагорної, керував автомобілем CHERY A15 AMULET, державний номер НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився за допомогою газоаналізатора «Драгер» Alcotest 6810. Результат 1.11%. Окрім того, ОСОБА_1 не вибрав безпечної швидкості руху, не урахував стану дорожнього покриття та дорожньої обстановки, не дотримався безпечного інтервалу, в результаті чого допустив зіткнення з мотоблоком «Кентавр». Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Таким чином, ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги п.п. 2.9а, 12.1 та 13.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність ст. 124 КУпАП та ч. 1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав, вказав, що у протоколі про адміністративне правопорушення не вказано конкретне місце скоєння ДТП. Був тверезий та з результатами приладу «Драгер» не погоджується. У зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення просить закрити справу.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що їхав по правій стороні проїзної частини, вивозити сміття на територію ферми на мотоблоці. В той же час їхав і ОСОБА_1 , зробив зауваження йому. Через деякий час вони знову зустрілися з ОСОБА_1 на дорозі, останній їхав йому на зустріч, і вони зіткнулися. Як це сталося пояснити не може. Претензій до ОСОБА_1 не має ніяких.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідка, вивчивши матеріали справи, надавши оцінку обставинам справи, приходжу до таких висновків.

Згідно ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Зважаючи на той факт, що в провадженні судді знаходиться дві справи про адміністративні правопорушення за правопорушення, передбачені ст.124, та ч.1 ст.130 КУпАП, у відношенні ОСОБА_1 , вважаю, що, згідно ст. 36 КУпАП, вони мають бути об`єднані в одне провадження та їм слід присвоїти загальний номер справи №181/275/20 (провадження № 3/181/118/20).

Згідно з ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, а ст. 245 цього Кодексу передбачає, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення, вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути доведена належними доказами, а будь-які сумніви повинні трактуватися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, відповідно до норм КУпАП доказуванню по даній категорії справ підлягають факт наявності порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин приходжу до висновку, про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбачений ст.124 КУпАП, оскільки відповідно до протоколу та доданих до нього матеріалів не надано жодного доказу місця вчинення правопорушення, що свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, що має наслідком закриття провадження по даній справі.

Крім того, ОСОБА_1 інкримінується керуванням транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Проте, диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

У судовому засіданні достовірно встановлено, що за матеріалами справи на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 проходив огляд на виявлення ознак сп`яніння за допомогою приладу «Драгер №6810». За результатами тесту стан сп`яніння склав 1.11%, з яким ОСОБА_1 не погодився.

Відповідно п.7 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно довідки №470 від 30.04.2020 року виданої КНП «Центральна лікарня» Межівської селищної ради, вбачається, що при обстеженні крові на алкоголь методом газової хроматографії в КП «Обласний медичний психіатричний центр з лікування залежності зі стаціонаром» ДОР» - алкоголю в крові ОСОБА_1 не виявлено.

Таким чином, встановлено, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ч.1 ст.130 КУпАП.

Такий висновок суду цілком відповідає вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Згідно ст.6 Конвенції, справедливий судовий розгляд забезпечується через певні права обвинуваченого на: a) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього; b) мати достатньо часу й можливостей для підготовки свого захисту; c) захищати себе особисто чи використовувати правову допомогу захисника на свій розсуд або, за браком достатніх коштів для оплати послуг захисника, користуватися послугами призначеного йому захисника безоплатно, якщо цього вимагають інтереси правосуддя; d) допитувати свідків обвинувачення або мати право на те, щоб їх допитали, а також вимагати виклику і допиту свідків з його сторони на тих же умовах, що й свідків обвинувачення; e) отримувати безкоштовну допомогу перекладача, якщо він не розуміє мови, яка використовується в суді, або не говорить цією мовою.

Критерії недопустимості доказів ЄСПЛ віддає на розсуд національному законодавцеві, утримуючись від пред`явлення конкретних вимог.

Аналізуючи практику ЄСПЛ, можна зробити висновок, що при вирішенні питання про недопустимість доказів, національні суди повинні мати на увазі можливість обвинуваченого оскаржувати допустимість доказів, заперечувати проти них, а також обставини в процесі збирання доказів, що дозволяють їх вважати неприпустимими (постанови ЄСПЛ у справі «Ялло проти ФРН» від 11 липня 2006 року, у справі «Биков проти РФ» від 10 березня 2009 року). Більш того, при дослідженні і оцінці доказів суди повинні враховувати подані зауваження і доводи сторін по таких доказах. Тільки в такому випадку судовий розгляд на підставі п.1 ст.6 Конвенції можна вважати справедливим.

У вирішенні питання про справедливий судовий розгляд ЄСПЛ застосовує концепцію «плодів отруєного дерева», тобто оцінку допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремого доказу автономно. ЄСПЛ виходить з того, що при недопустимості одного доказу в єдиному ланцюжку, суд повинен в подібному випадку вирішити питання про справедливість судового розгляду в цілому.

Так, ч.1 ст.6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Керуючись ст.62 Конституції України, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ч.1 ст.9, ст.124, ч.1 ст.130, п.1 ч.1 ст.247, ст.280, п.3 ч.1 ст.284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Об`єднати справи про вчинення адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_1 №181/275/20 (провадження № 3/181/118/20) по ч.1 ст.130 КУпАП та №181/276/20 (провадження №3/181/119/20) по ст.124 КУпАП, в одне провадження, присвоївши об`єднаним справам №181/275/20 (провадження № 3/181/118/20).

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності по ст.124 КУпАП та ч.1 ст.130 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Межівський районний суд Дніпропетровської області шляхом подання особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Cуддя: О. Ю. Юр`єв