1Справа № 335/3720/20 3/335/1031/2020
ПОСТАНОВА
26 травня 2020 року м. Запоріжжя
Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя районного суду м. ЗапоріжжяМакаров В.О., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Запоріжжяоб`єднану справу про адміністративне правопорушення, про притягнення до адміністративної відповідальності:
- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст.ст. 124, ч. 1 ст. 139 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. 2.3. б), 12.1. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.
В судовому засіданні ОСОБА_1 , після роз`яснення йому прав передбачених ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, свою вину в інкримінованих йому адміністративних правопорушень визнав та підтвердив обставини викладені в протоколах про адміністративне правопорушення.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення у їх сукупності, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд приходить до наступного висновку.
Стаття 124 та ч. 1 ст. 139 КУпАП передбачають відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншогомайна. За пошкодження автомобільних доріг, вулиць, дорожніх споруд, залізничних переїздів, трамвайних колій, технічних засобів регулювання дорожнього руху, самовільне знімання, закриття чи встановлення технічних засобів регулювання дорожнього руху, створення перешкод для дорожнього руху, в тому числі забруднення дорожнього покриття, або невжиття необхідних заходів щодо їх усунення та попередження інших учасників руху про небезпеку, що виникла, або невжиття посадовими особами, відповідальними за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, утримання автомобільних доріг та вулиць, громадянами - суб`єктами господарської діяльності заходів щодо заборони руху підвідомчих технологічних транспортних засобів, сільськогосподарської техніки і машин на гусеничному ходу автомобільними дорогами і вулицями, покриття яких може бути пошкоджене.
Згідно досліджених матеріалів справи, вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 139 КУпАП, підтверджується дослідженими у судовому засіданні належними та допустимими доказами у відповідності до ст. 251 КУпАП, зокрема: протоколами про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 421360, та серії ДПР18 № 360057, схемою місця ДТП, письмовими та наданими у судовому засіданні поясненнями ОСОБА_1 , заявами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , оглянувшими фотокартками, актом обстеження ділянки вулично-шляхової мережі, та довідками Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення «Запоріжміськсвітло» від 13.05.2020 року №№ 742, 743.
У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.
Приймаючи дане рішення, суд керується саме цим принципом поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Наведені докази узгоджуються між собою, є належними та допустимими, підстави ставити під сумнів їх достовірність відсутні, а тому в своїй сукупності підтверджують обставини, встановлені в суді. Будь-які дані, які б спростовували чи ставили під сумнів досліджені докази, відсутні і не встановлені.
За викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, оскільки будучи учасником дорожнього руху, порушив правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу, а також вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 139 КУпАП, оскільки пошкодив електроопору (опору ЛЕП).
Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Як передбачено ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
З урахуванням санкцій ст. 124 та ч. 1 ст. 139 КУпАП, більш серйозним правопорушенням є правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 139 КУпАП, яке передбачає відповідальність у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин.
Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, у відповідності зі ст. 33 КУпАП враховуються характер вчинених ним правопорушень, які представляють підвищену небезпеку для оточуючих, особу порушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність тощо.
Відповідно до п. 1.9. ПДР України, особи, які порушують ПДР України, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.
Враховуючи встановлені обставини та особу яка притягається до адміністративної відповідальності, суд вважає, що ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 139 КУпАП, та накласти на нього, відповідно до ст. 36 КУпАП адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 139 КУпАП у виді штрафу, оскільки саме таке покарання буде достатнім для його виховання й запобігання вчиненню нових правопорушень.
Накладення на ОСОБА_1 покарання у виді громадських робіт, суд вважає такими, що не будуть відповідати характеру вчинених правопорушень, особі, яка притягається до адміністративної відповідальності та ступеню її вини.
Крім того, відповідно до ст.ст. 40-1, 283 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп. в дохід держави.
Керуючись ст. ст. 33, 36, 40-1, 122-4, 124, 279, 283-285, 294 КУпАП, суд,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 139 КУпАП, і накласти на нього стягнення, відповідно до вимог ст. 36 КУпАП у виді адміністративного штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн. 00 коп. в дохід Держаного бюджету України.
Роз`яснити ОСОБА_1 що згідно зі ст. 307 КУпАП штраф повинен бути сплачений ним не пізніше як через п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.
У разі несплати штрафу у строк, установлений частиною ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу, згідно з ч. 1 ст. 308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державно виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП; витрати на облік зазначених правопорушень.
Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її оголошення. Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя В.О. Макаров