14.05.2020 Провадження № 3/331/586/2020
Єдиний унікальний номер 331/1298/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Пивоварова Ю.О., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення у відношенні

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працевлаштованої розповсюджувачем у ТОВ «М.С.Л», яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 623342 24 березня 2020 року о 10 годині 50 хвилин ОСОБА_1 , будучи розповсюджувачем ТОВ «М.С.Л», перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , здійснювала функціонування суб`єкта господарювання, а саме закладу розважальної діяльності, який передбачає приймання відвідувачів, чим порушила правила щодо карантину людей, санітарно-протиепідемічних правил та норм, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2020 року №215 «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211», Постановою Кабінету Міністрів України 11 березня 2020 року №211 « Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS- CoV-2».

В судове засідання ОСОБА_1 не прибула, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Разом з цим, до суду надійшли пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Юхименка В.С., згідно яких адвокат має зауваження до протоколу про адміністративне правопорушення. Так, останній вважає, що протокол не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а саме: не містить суті правопорушення та вказівки на конкретні правила щодо карантину людей, санітарно-гігієнічні, санітарно-протиепідемічні правила і норми, передбачені ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб», інші акти законодавства, а також рішення органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, які порушила ОСОБА_1 . Так, зазначено, що остання порушила п. 2 р. 3 постанови КМУ № 215 без зазначення дати постанови. Разом з цим, ймовірніше за все інспектор, що склав протокол, посилався на постанову КМУ № 215 від 16.03.2020 року. Однак, дана постанова не має пунктів та розділів, на які посилався інспектор. Крім того, зазначив, що ОСОБА_1 не є суб`єктом правопорушення, яке їй інкримінується, оскільки вона не є суб`єктом господарювання, який здійснює підприємницьку діяльність, а є лише найманим працівником та виконує функції розповсюджувача білетів державної лотореї ТОВ «М ОСОБА_2 .Л.» на підставі договору, укладеного з ТОВ «ДНІПРО СЕРВІС ГРУП».

Дослідивши матеріали справи, доходжу наступного.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясовується, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Статтею 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Диспозиція норми ст. 44-3 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні правила щодо карантину людей.

Статтею 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» № 1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року визначено, що карантин це адміністративні та медикосанітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Згідно ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності. До відміни карантину його територію можуть залишити особи, які пред`явили довідку, що дає право на виїзд за межі території карантину.

Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS- CoV-2», на усій території України з 12 березня 2020 року по 03 квітня 2020 року встановлено карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2020 року № 215 «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211» внесені зміни до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України короновірусу COVID-19 », згідно яких назва постанови викладена в редакції: «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS- CoV-2»; п.2.3 постанови викладено в наступній редакції: заборонити з 00 год. 01 хв. 17 березня 2020 р. до 3 квітня 2020 р. роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення, крім роздрібної торгівлі продуктами харчування, пальним, засобами гігієни, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, засобами зв`язку, провадження банківської та страхової діяльності, а також торговельної діяльності і діяльності з надання послуг з громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту.

Таким чином, особою, якою складено протокол про адміністративне правопорушення, не вірно зазначно постанову КМУ, яка встановлює обмеження, що введені у зв`язку із поширенням на території України коронавірсуної хвороби, оскільки інспектор посилається на постанову КМУ, якою внесені зміни до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS- CoV-2».

Крім того, досліджені судом матеріали не містять доказів того факту, що 24.03.2020 року ОСОБА_1 здійснювала прийом відвідувачів, оскільки жодного свідка даного праворушення у протоколі не зазначено, вказаний факт іншими докази не підтверджений.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є розповсюджувачем лотерейних білетів ТОВ «М.С.Л.», до функціональних обов`язків якої віднесено продаж білетів державної лотореї ТОВ «М ОСОБА_3 Л.» на підставі договору № 1161 від 07.10.2019 року, укладеного з ТОВ «ДНІПРО СЕРВІС ГРУП», тобто є найманим працівником.

Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державні лотореї в Україні» № 5204-VI від 06.09.2012 року розповсюджувач державної лотереї - юридична або фізична особа, яка за дорученням оператора державних лотерей здійснює у сукупності або окремо прийняття ставок безпосередньо у гравців, виплату призів, а також інші операції, пов`язані з розповсюдженням державних лотерей.

Беручи до уваги, що ОСОБА_1 є найманим працівником, а не безпосереднім суб`єктом господарювання, що здійснював функціонування суб`єкта господарювання, а саме закладу розважальної діяльності, в розумінні статті 44-3 КУпАП вона не є суб`єктом вказаного правопорушення, оскільки виконання заходів щодо припинення діяльності субєектів господарської діяльності покладається саме на керівника такого суб"єкта, а не на найманого працівника, який здійснює свої обов"язки у межах укладеного трудового договору.

Згідно положень ст. 14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно приписів ст. 62 Конституції Україниобвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який ... встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Так, відповідальність за вчинення правопорушень, пов`язаних із недотриманням карантинних обмежень, несуть особи, які уповноважені на приймання рішень щодо зупинення роботи суб`єкта господарювання, організацію процесу дотримання встановлених обмежень, а також контроль за дотриманням цих обмежень.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не наділена повноваженнями щодо приймання рішення про зупинення роботи, а також контролю за дотриманням введених законодавством карантинних обмежень та вочевидь не є суб`єктом даного адміністративного правопорушення, доходжу висновку, що у справі відсутні докази вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 247, 251, 256, 280 КпАП України, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , щодо притягнення її до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 44-3 КУпАП, - закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена учасниками процесу протягом десяти днів з дня винесення постанови до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя апеляційної скарги, а також прокурором у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 7, ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Суддя: Ю.О. Пивоварова