Справа № 127/6178/20
Провадження № 33/801/421/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гриневич В. С.
Доповідач: Матківська М. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2020 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Матківська М.В.,

розглянувши за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 27 квітня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 133014, складеного 29 лютого 2020 року о 09 год 50 хв, водій ОСОБА_1 29 лютого 2020 року о 09 год 40 хв у м. Вінниці по вул. Брацлавській, 69 керував транспортним засобом Volkswagen Golf, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на промінь світла, тремтіння пальців рук, поведінка, яка не відповідає обстановці; від огляду на стан сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку у присутності двох свідків на місці зупинки, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 27 квітня 2020 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 420,40 грн.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на постанову суду із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому зазначив, що копію оскаржуваної постанови суду він не отримав, а дізнався про її винесення з Єдиного державного реєстру судових рішень 18 травня 2020 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі, пославшись на невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що суд першої інстанції не врахував, що протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 133014 від 29 лютого 2020 року складено з порушенням встановленого порядку огляду особи на стан сп`яніння, оскільки працівником поліції неправильно встановлено особу водія. Він 29 лютого 2020 року у м. Вінниці не перебував та не керував зазначеним у протоколі транспортним засобом Volkswagen Golf, номерний знак НОМЕР_1 , який йому взагалі не відомий; станом на 29 лютого 2020 року він був зареєстрований та проживав у м. Одесі, що свідчить про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення. Крім того зазначив про порушення судом першої інстанції його права на захист, оскільки незважаючи на подане до суду клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку із запровадженням в Україні карантинних заходів з метою запобігання поширенню коронавірусу COVID-19 та обмеженням у зв`язку з карантином руху міжміського транспорту, суд першої інстанції розглянув справу у його відсутності.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови підлягає до задоволення, а апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Відповідно до частини 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Згідно вимог статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Як свідчать матеріали справи оскаржувану постанову судом першої інстанції винесено 27 квітня 2020 року за відсутності особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Копію постанови направлено ОСОБА_1 до відома 27 квітня 2020 року за зазначеною у протоколі про адміністративне правопорушення адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 45), проте докази отримання ОСОБА_1 копії постанови в матеріалах справи відсутні.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 подав до суду через відділення поштового зв`язку 28 травня 2020 року (а. с. 55), зазначивши як на підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду те, що про винесення судом оскаржуваної постанови він дізнався 18 травня 2020 року із Єдиного державного реєстру судових рішень, а копію постанови до цього часу не отримав. Тобто апеляційну скаргу він подав протягом десяти днів із дня ознайомлення зі змістом оскаржуваної постанови.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 не був присутнім в судовому засіданні в день винесення оскаржуваної постанови та матеріали справи не містять доказів іншої, ніж зазначає ОСОБА_1 , дати отримання ним копії постанови, вважаю, що такі обставини вказують на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду, а тому цей строк підлягає поновленню.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, згідно вимог статті 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За правилами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно роз`яснень, наданих у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз.

Згідно з пунктом 2.5. Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною першою статті 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною другою статті 130 КУпАП передбачено відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Отже, відповідальність за вказаною статтею настає не лише за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, а так само і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідного огляду. Тобто, факт відмови водія, яким повторно протягом року вчинено будь-яке з порушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння сам по собі утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

За правилами частин 1 і 2 статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція).

Так згідно з пунктом 2 розділу І цієї Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейського) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного сп`яніння, згідно з пунктом 4 розділу І Інструкції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до пункту 7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Пунктом 12 розділу ІІ Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я (пункт 6). Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав (пункт 7). У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 8).

Апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 підтверджується наявними у справі матеріалами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 133014 від 29 лютого 2020 року, згідно якого водій ОСОБА_1 29 лютого 2020 року о 09 год 40 хв у м. Вінниці по вул. Брацлавській, 69 керував транспортним засобом Volkswagen Golf, номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на промінь світла, тремтіння пальців рук, поведінка, яка не відповідає обстановці; від огляду на стан сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку у присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а. с. 2);

- рапортом інспектора взводу № 1 роти № 3 БУПП у Вінницькій області ДПП Корсуна О. (а. с. 4);

- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, яким зафіксовано правопорушення ОСОБА_1 , із якого, зокрема, встановлено, що зупиненим працівниками поліції автомобілем Volkswagen Golf, номерний знак НОМЕР_1 , керував саме ОСОБА_1 , який відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а також відмовився надати працівникам поліції документи на право керування транспортним засобом та документи, які посвідчують його особу. Із цього ж відеозапису вбачається, що особу водія ОСОБА_1 працівники поліції встановили за базою даних МВС (а. с. 26);

- довідкою, виданою відділом адміністративної практики УПП у Вінницькій області, та карткою обліку адміністративного правопорушення, які свідчать про те, що постановою Приморського районного суду м. Одеси від 22 травня 2019 року справі № 522/6241/19 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік (а. с. 1, 6).

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 22 травня 2019 року у справі № 522/6241/19, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та яка залишена без змін постановою Одеського апеляційного суду від 27 липня 2019 року, встановлено, зокрема, що 07 квітня 2019 року ОСОБА_1 керував автомобілем марки Volkswagen Golf, номерний знак НОМЕР_1 , у м. Вінниці по вул. Станіславського, 34, тобто керував тим самим автомобілем, при керуванні яким 29 лютого 2020 року у м. Вінниці по вул. Брацлавській, 69, його зупинили працівники поліції, що спростовує доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в тому, що зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 133014 від 29 лютого 2020 року автомобіль йому не відомий.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він 29 лютого 2020 року не перебував у м. Вінниці та не керував зазначеним у протоколі автомобілем.

На відеозаписі з нагрудної камери поліцейського, яким зафіксовано правопорушення ОСОБА_1 , чітко видно автомобіль та його номерний знак НОМЕР_1 . Також відеозапис підтверджує факт керування автомобілем саме ОСОБА_1 , який на вимогу працівників поліції відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та відмовився пред`явити для огляду документи на право керування транспортним засобом та посвідчення особи, у зв`язку з чим особу водія працівники поліції встановлювали за базою даних МВС.

Таким чином, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, які узгоджуються між собою, апеляційний суд приходить до висновку про правильність та обґрунтованість висновку суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки він відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що за змістом ч. 1 та 2 ст. 130 КУпАП є окремою підставою для притягнення водія до адміністративної відповідальності, та вчинив це порушення повторно протягом року після вчинення іншого адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за що постановою Приморського районного суду м. Одеси від 22 травня 2019 року справі № 522/6241/19 притягнутий до адміністративної відповідальності.

Проте, дійшовши правильного та обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосував до нього адміністративне стягнення в межах санкції саме частини першої статті 130 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

Частиною другою статті 130 КУпАП встановлено відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, а саме: накладення штрафу на водіїв у розмірі 1200 неоподатковуваних доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Таким чином, зважаючи на доведеність встановленими по справі обставинами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, про що правильно зазначив суд першої інстанції у мотивувальній частині оскаржуваної постанови, постанова суду першої інстанції в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та в частині накладення на нього адміністративного стягнення у межах, установлених санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, є незаконною та підлягає до скасування із винесенням нової постанови.

Відповідно до статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу (пункт 7).

Згідно положень частини 2 статті 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Станом на день розгляду апеляційним судом справи, визначений ч. 2 статті 38 КУпАП строк закінчився, що згідно вимог п. 7 ст. 247 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі.

За наведених обставин постанова суду першої інстанції підлягає до скасування із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строку накладення адміністративного стягнення, визначеного ч. 2 ст. 38 КУпАП на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 27 квітня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 27 квітня 2020 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строку, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяМ. В. Матківська