Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа № 483/525/20
Провадження № 3/483/253/2020
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 травня 2020 року м. Очаків

Суддя Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області Казанлі Л.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що передбачене ст. 185-10 КУпАП, відносно

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Лупареве Вітовського району Миколаївської області, працює бригадиром промислового плавзасобу, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И Л А :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 08 квітня 2020 року о 21 год. 10 хв. в Березанському лимані Чорного моря, в межах населеного пункту с. Чорноморка Очаківського району Миколаївської області, прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» від відділення інспекторів прикордонної служби «Рибаківка» було виявлено ОСОБА_1 , який не виконав вимоги прикордонного наряду зупинити маломірне судно з бортовим номером ЯОД 2525 та намагався ухилитися від перевірки прикордонним нарядом, чим порушив п. 25 ст. 20 Закону України «Про Державну прикордонну службу України».

Під час розгляду справи ОСОБА_1 категорично заперечував проти викладеного у протоколі обвинувачення у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-10 КУпАП, пояснивши, що 08 квітня 2020 року приблизно о 21 год. він на своєму плавзасобі повертався з промислу до місця базування в Березанському лимані. Приблизно в 300 м від причалу він помітив, що позаду рухається плавзасіб без проблискових маячків та номерних знаків, з якого по радіозв`язку лунало прохання зупинитись. Не вбачаючи жодних законних підстав для такої зупинки, він дістався на своєму плавзасобі до місця базування, де відносно нього й був складений протокол про адміністративне правопорушення працівниками прикордонної служби.

Вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, дійшла такого.

Зі змісту ст.ст. 252, 254-256 КУпАП випливає, що протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, і є найважливішим джерелом доказів у справі; протокол є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи суддею у межах порушеного провадження надається правова оцінка діянню на предмет його протиправності. Висновки судді не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим докази мають бути оцінені суддею на їх достатність для вірогідних та безсумнівних висновків про вчинене на засадах забезпечення доведеності вини за ст. 129 Конституції України, і жоден із доказів згідно зі ст. 252 КУпАП не може мати наперед встановлену силу.

Так, диспозицією ст. 185-10 КУпАП адміністративну відповідальність передбачено за злісну непокору законному розпорядженню чи вимозі працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи здійсненням прикордонного контролю в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України або контрольних пунктах в`їзду-виїзду.

З об`єктивної сторони злісна непокора виражається у відмові від обов`язкового виконання наполегливих, неодноразово повторених розпоряджень або вимог працівника Державної прикордонної служби України, або в непокорі, вираженій в зухвалій формі, що свідчить про явну неповагу до органів та осіб, які охороняють громадський порядок. Відмова правопорушника проявляється у недвозначній формі словами, жестами, мовчанням тощо.

Разом із тим, як вбачається з матеріалів справи, у протоколі про адміністративне правопорушення не вказані прізвища працівників Державної прикордонної служби, яким ОСОБА_1 нібито вчинив злісну непокору, ці особи у протоколі не зазначені як потерпілі у відповідності до вимог ст. 269 КУпАП, а також, що вимоги цих працівників були наполегливими та неодноразово повтореними. Невказання конкретних осіб, щодо яких такі дії ОСОБА_1 нібито вчинялись, призводить до ігнорування прав особи, яка притягується до відповідальності, оскільки позбавляє її права бути поінформованою про характер і причини притягнення до адміністративної відповідальності, не дає змоги підготуватися до свого захисту, враховуючи некоректно викладену суть правопорушення без ідентифікації ключових деталей вчинення ймовірного діяння, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини.

Необхідність з`ясування суті розпорядження працівника правоохоронного органу з метою надання оцінки його законності узгоджується, зокрема, з правовою позицією Верховного Суду України, викладеної у Постанові від 03 березня 2014 року в справі № 5-49к13, прийнятої внаслідок постановлення рішення Європейського суду з прав людини у справі «Вєренцов проти України» від 11 квітня 2013 року (набуло статусу остаточного 11 липня 2013 року).

З системного аналізу положень КУпАП з урахуванням позиці Верховного Суду України, висловленої в узагальненні «Практика розгляду судами справ про адміністративні правопорушення, що посягають на встановлений порядок управління» випливає, що дане правопорушення обов`язково передбачає наявність законної вимоги працівника правоохоронного органу, саме законної, адже його вимоги та розпорядження - акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі, - мають бути законодавчо обґрунтовані.

У даному випадку протокол вказаним вимогам не відповідає, оскільки з нього неможливо встановити, який саме працівник Державної прикордонної службивисував вимоги та які саме вимоги, у зв`язку з чим суд позбавлений змоги перевірити факт того, чи є вони усі законними.

Також суд констатує, що начальник інспекторів прикордонної служби «Очаків», який склав протокол, не вжив заходів щодо збирання доказів, наявність яких сприяла б всебічному, повному і об`єктивному розгляду даного адміністративного матеріалу, тобто не відібрав пояснення у інших осіб, які були присутні 08 квітня 2020 року на місці базування плавзасобу, а обмежився наданими йому рапортами працівників прикордонної служби. Таке розслідування правопорушення також не відповідає вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і є неприпустимим.

Наданий суду в якості доказу відеозапис правопорушення вказані вище висновки не спростовує, адже не містить жодного підтвердження вчинення ОСОБА_1 саме злісної непокори законній вимозі працівника прикордонної служби.

Проаналізувавши викладене вище, дійшла переконання, що суть інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення з кваліфікацією його дій за ст. 185-10 КУпАП є сумнівною, що суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, а відтак це дає правові підстави констатувати, що у справі відсутні об`єктивні та належні докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, в зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ст. 247, ст.ст. 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, що передбачене ст. 185-10 КУпАП, - закрити за відсутністю в його діях складу цього правопорушення.

Постанову протягом десяти днів з дня винесення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області особою, щодо якої її винесено, або її захисником.

Суддя: