П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2020 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Гладій С.В. за участі:

представника особи, стосовно якої складено протокол

про адміністративне правопорушення - адвоката Уздемира А.І.,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 09 січня 2020 року стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього за цим законом накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10.200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Згідно з постановою суду, 26 жовтня 2019 року о 09 год. 47 хв. ОСОБА_1 , рухаючись по автомобільній дорозі М-06 «Київ-Чоп», 19 кілометр, в місті Києві, керував транспортним засобом «Мерседес-Бенс 220», д.н. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер» в присутності двох свідків. Результат огляду становить 1,4 проміле, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить скасувати постанову Святошинського районного суду м. Києва від 09 січня 2020 року, а провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 - закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

ОСОБА_1 вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, оскільки судовий розгляд справи за протоколом про адміністративне правопорушення стосовно нього - відбувся за його відсутності, що є порушенням ст.ст. 277-2, 268 КУпАП.

Вважає ОСОБА_1 , що наявні в матеріалах справи докази не доводять його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки, на його переконання, огляд на стан алкогольного сп`яніння було проведено в порушення вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»; газоаналізатор «Drager Alkotest - 6810» не внесений в перелік спеціальних технічних засобів, дозволених для використання на території України МОЗ та Держспоживстандартом, а тому факт його перебування в стані алкогольного сп`яніння під час керування автомобілем у передбаченому законом порядку встановлений не був.

Крім іншого, звертає увагу, що на теперішній час сплинув трьохмісячний строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст. 38 КУпАП, а тому вважає, що провадження підлягає закриттю, як того вимагають положення п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Одночасно, ОСОБА_1 заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду м. Києва від 09 січня 2020 року, який пропущений з поважних причин, з огляду на те, що судових повідомлень про час, дату та місце розгляду справи він не отримував; участі в судовому засіданні не приймав; про існування судового рішення стосовно нього - обізнаний не був, а зі змістом оскаржуваної постанови був ознайомлений 20 лютого 2020 року, після ознайомлення з матеріалами справи його адвокатом ОСОБА_2

ОСОБА_1 в суд апеляційної інстанції не з`явився, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, неявка якого не перешкоджає розгляду провадження з урахуванням того, що його інтереси представлені адвокатом Уздемиром А.І.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення адвоката Уздемира А.І. на підтримку доводів клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційної скарги в повному обсязі, вивчивши матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та доводи апеляційної скарги, слід прийти до наступного висновку.

Як указують приписи ст. 294 КУпАП, постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена, в тому числі, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником протягом десяти днів з дня її винесення.

Згідно зі ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

На виконання вимог ст. 278 КУпАП, при підготовці справи про адміністративне правопорушення до розгляду, орган (посадова особа) вирішує, зокрема, питання чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Як регламентують положення ст. 277-2 КУпАП, повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніше як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначається дата і місце розгляду справи.

Дані вимоги закону під час судового провадження справи за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції в цілому дотримані, оскільки зматеріалів справи видно, що судом першої інстанції, на виконання вимог процесуального закону, ОСОБА_1 направлялися повідомлення рекомендованою кореспонденцією про дату, час та місце розгляду справи на 18 листопада 2019 року 10 год. 00 хв., 29 листопада 2019 року на 10 год. 00 хв., 16 грудня 2019 року на 12 год. 30 хв., 09 січня 2020 року на 10 год. 50 хв. за місцем його проживання більш ніж за 3 дні до часу призначення справи (а.с. 10,12-13, 15-21).

Однак, даних про те, що судові повістки були вручені ОСОБА_1 чи повернуті на адресу суду без вручення - матеріали провадження не містять.

На виконання вимог ч. 1 ст. 285 КУпАП ОСОБА_1 , згідно супровідного листа, була направлена і копія постанови (а.с. 23).

Проте, оскільки до матеріалів провадження не долучений реєстр відправки вказаної кореспонденції, що позбавляє суд апеляційної інстанції відстежити поштове відправлення, та з огляду на те, що адвокат Уздемир А.І. з матеріалами справи ознайомлений 20 лютого 2020 року, а з апеляційною скаргою звернувся 29 лютого 2020 року (а.с. 36-51), слід дійти висновку про можливість поновлення строку на апеляційне оскарження постанови місцевого суду від 09 січня 2010 року, ухваленої стосовно ОСОБА_1 .

Разом з тим, сама апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, як указано в ст. 294 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд (суддя), у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані, висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, всупереч нормі п. 2.9 "а" Правил дорожнього руху, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст.ст. 283, 284 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 214104 від 26 жовтня 2019 року, в цей день о 09 год. 47 хв. на автодорозі «Київ-Чоп», 19 км., водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Мерседес Бенс», н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків, результат якого - 1,4 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1).

Зазначений протокол за своїм змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та складений, в силу ст. 255 КУпАП, уповноваженою особою - поліцейським взводу № 3 роти № 3 БС ДПП старшим сержантом поліції Яциковичем І.М., дії якого ОСОБА_1 та його адвокатом у передбачений законом спосіб - оскаржені не були, як і не містять таких даних матеріали провадження.

ОСОБА_1 були роз`яснені його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, про що останнім і засвідчено власноручним підписом.

Крім того, ОСОБА_1 в графі "Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення" власноручно зазначив, що «Пояснення дам в суді»(а.с. 1).

В матеріалах провадження наявні пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 26 жовтня 2020 року (а.с.4-5), які засвідчили, що в їх присутності водій, у встановленому Законом порядку, пройшов огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу "Драгер", результат якого показав - 1,40 ‰, (а.с. 2), що відтворено і в акті відповідного огляду (а.с. 3).

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги в частині того, що огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою приладу, який недозволений до використання, а тому, з огляду на приписи ч. 5 ст. 266 КУпАП - такий огляд не є дійсним.

Так, відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність", законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, зокрема газоаналізатори які підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Законом не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, до яких відносяться і газоаналізатори (алкотестери) виробництва компанії Drager Safety AG & Co KGaA, Німеччина, що вже перебувають в експлуатації, можуть експлуатуватись і надалі за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту, зокрема газоаналізатор "Drager Alcotest 6820".

Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки "Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається" встановлено наказом Міністерством економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року № 1747 і становить 1 рік.

За результатами повірки встановлено, що засіб вимірювальної техніки, який застосовувався для освідування ОСОБА_1 відповідає вимогам Методики повірки МПУ 066/05- 2013.

Окремо слід зазначити, що працівниками поліції при освідуванні ОСОБА_1 був використаний газоаналізатор «Drager Alkotest - 6820», а не «Drager Alkotest - 6810», з використанням якого, як зазначено в апеляційній скарзі, був не згоден ОСОБА_1 та ставив під сумнів його автентичність.

Не можна і погодитися з позицією ОСОБА_1 , викладеною в апеляційній скарзі в частині закриття провадження у справі у зв`язку із сплином строків накладення адміністративного стягнення, оскільки така позиція ОСОБА_1 - є вільним трактуванням приписів ч. 2 ст. 38 КУпАП, якою передбачено, крім іншого, що стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Як вбачається з матеріалів досліджуваного провадження, протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 214104 стосовно ОСОБА_1 був складений 26 жовтня 2019 року і до закінчення граничного терміну накладення адміністративного стягнення - 09 січня 2020 року було прийнято рішення судом першої інстанції про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням відповідного адміністративного стягнення, яке, до того ж є - безальтернативним.

При цьому, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції були порушені його права, передбачені ст. 268 КУпАП, в розрізі того, що справа була розглянута у його відсутність - на увагу не заслуговують, оскільки законом передбачений скорочений строк притягнення особи до адміністративної відповідальності, і як правильно зазначено в судовому рішенні, ОСОБА_1 був обізнаний, що стосовно нього складений протокол про адміністративне правопорушення і його розгляд буде проводитися у Святошинському районному суді м. Києва, про що ОСОБА_1 засвідчив своїм підписом в протоколі про адміністративне правопорушення.

За наведеним, в сукупності, суд першої інстанції прийшов до ґрунтовного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.9 "а" Правил дорожнього руху.

Стягнення на ОСОБА_1 накладено відповідно до санкції вказаного матеріального закону.

У рішенні по справі "О"Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Законом України від 07.07.2016 за № 1446-VIII посилена відповідальність за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння за обставин, встановлених судом, буде сприяти досягненню основної мети - виховання правопорушника, а також запобіганню вчинення нових правопорушень.

Порушень норм матеріального або процесуального права, які були б підставою для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження в справі, як про це поставив питання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, під час апеляційного перегляду справи - не встановлено.

За викладеним, апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити та поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду м. Києва від 09 січня 2019 року.

Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 09 січня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього за цим законом накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10.200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду С.В.Гладій