П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2020 року суддя Новотроїцького районного суду Херсонської області Решетов В.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Новотроїцького ВП Генічеського ВП ГУНП в Херсонській області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ст. 44-3 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 731097 ОСОБА_1 11.04.2020 року о 19 годині 00 хвилин в АДРЕСА_2 , перебуваючи на території Новотроїцької ЦРЛ залишив місце обсервації, своїми діями порушив п.2 п.п.17 Постанови КМУ №211 від 11.03.2020 року.

ОСОБА_1 та його адвокат Шубін О.П. з`явились до судового засідання, надали письмове заперечення, згідно якого у матеріалах справи відсутні докази в підтвердження того факту, що він являється суб`єктом інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме: матеріали, що місять інформацію про перетин ним державного кордону; даних про спеціалізований заклад для організації обсервації (ізоляції), який визначений керівником облдержадміністрації та до якого повинні були його направити; рішення керівника робіт з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації відповідної адміністративно-територіальної одиниці, яким визначено уповноважених осіб, відповідальних за організацію процесу госпіталізації осіб до обсерваторів (ізоляторів); даних про те, чи роз`яснено йому порядок перебування на обсервації.

Окрім того, в судовому засіданні ОСОБА_1 вказав на жахливі умови проживання в умовах обсервації, які не забезпечують необхідних потреб людини, про наявність хронічного захворювання, до заперечення надав довідку лікуючого сімейного лікаря про встановлення діагнозу гострого серозного менігоенцефаліту та те, що потребує постійного амбулаторного лікування. Також додав виписку із медичної карти стаціонарного хворого № 13699. Як виявилось працівник поліції повідомили йому про необхідність пройти обстеження, а вже згодом виявилось, що йому необхідно проходити обсервацію, при якій він був позбавлений можливості лікуватись у лікаря у якого перебуває на діагностичному огляді. ОСОБА_1 вину не визнає, заперечує відомості протоколу та факт перетину кордону.

Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В межах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин повинен провадитися їх судовий розгляд.

З цього слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 280 КУпАП суддя при розгляді адміністративної справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, відповідно до диспозиції ст. 44-3 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами. В даному контексті, відповідно до норм КУпАП, справа має розглядатися в межах адміністративного обвинувачення, що міститься в протоколі про адміністративне правопорушення. Встановлення інших обставин правопорушення, за межами обвинувачення, порушує право на захист від конкретного адміністративного обвинувачення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 731097 ОСОБА_1 11.04.2020 року не зазначено дані про технічний засіб, яким зафіксоване пояснення особи про вчинене адміністративне правопорушення. Серед переліку зазначених в протоколі доданих доказів обвинувачення не зазначено диск з відео фіксацією та інформовану згоду особи на проведення профілактичних заходів. В протоколі зазначено, що додаються лише : довідка АРМОР, копія паспорту, пояснення, копія Постанови КМУ.

Тому, вказані докази, які не зазначені в протоколі не можуть бути покладені в основу обвинувачення, оскільки складений протокол на них не ґрунтується.

Разом з тим, на оглянутому відео відсутнє роз`яснення прав та обов`язків, умов обсервації, наслідків відмови від обсервації.

Щодо ксерокопії інформованої згоди, то в судовому засіданні ОСОБА_1 зазначає, що підписував якісь документи, однак часу прочитати їх віддрукований текст йому не надали та зміст не роз`яснили. Підписував документи перед терміновим виїздом додому в зв`язку з загостренням його хронічного захворювання за вказівкою працівників поліції, які диктували йому, що необхідно повідомити на відео.

ОСОБА_1 в судовому засіданні категорично заперечував перетин ним кордону чи приїзду з тимчасово окупованої території.

До протоколу не надано доказів щодо перетину кордону чи вїзду з тимчасово окупованої території ОСОБА_1 , відповідно відсутні були підстави для направлення ОСОБА_1 на обсервацію.

Відсутні дані про перетин ОСОБА_1 державного кордону; інформація, що свідчить про спеціалізований заклад для організації обсервації (ізоляції), який визначений керівником облдержадміністрації та до якого повинні були його направити; рішення керівника робіт з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації відповідної адміністративно-територіальної одиниці, яким визначено уповноважених осіб, відповідальних за організацію процесу госпіталізації осіб до обсерваторів (ізоляторів); даних про те, чи роз`яснено ОСОБА_1 про порядок перебування на обсервації.

Відповідно до статті 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

З урахуванням положень ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malafeyevaу Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelinу.Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

З огляду на зазначене, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті1,3, частина друга статті19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України(частина перша статті 64).

У відповідності до п. 4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ч.1 п.3 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) при наявності обставин, передбачених ст. 247 КУпАП виносить постанову про закриття справи.

Відповідно до п. 5 Постанови КМУ № 211 обов`язковій госпіталізації до обсерваторів (ізоляторів) підлягають серед іншого особи, які здійснюють перетин державного кордону та особи, які в`їжджають з тимчасово окупованих територій.

Суд враховує, що протокол не містить підстав обсервації. Належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 підпадає під дію п. 5 Постанови КМУ № 211 в діючий на час складання протоколу в редакції суду не надано. Відповідно в судовому засіданні не знайшов підтвердження факт чи обставина, яка би обумовлювала необхідність обов`язкової обсервації, та відповідної відповідальності за її порушення.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази та надавши їм оцінку, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, тому провадження по справі необхідно закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відомості протоколу та відібрані пояснення, які стосуються лише відмови від обсервації та не містять відомостей щодо підстав та умов обов`язковості обсервації, не можуть в цій частині сприйматися судом як докази винуватості особи.

Слід зауважити, що право на справедливий суд гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, прийнятою Радою Європи 04.11.1950 року, ратифікованою Україною 17.07.1997 року, відповідно до неї суд встановлює обґрунтованість будь-якого висунутого проти особи обвинувачення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно приписів ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За встановлених у судовому засіданні обставин, у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення внаслідок недоведеності вини, передбаченого ст.44-3 КУпАП та наявні підстави для закриття провадження у справі.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 1,9,23,33,44-3,247,276-285,294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду через Новотроїцький районний суд Херсонської області в десятиденний строк з дня її проголошення.

Суддя В.В. Решетов