Провадження № 33/4820/294/20
Справа № 670/52/20 Головуючий в 1-й інстанції Потапов О. О.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач Барчук В. М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2020 року м.Хмельницький

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Барчук В.М., з участю секретаря судового засідання Яхієвої М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому апеляційну скаргу адвоката Теліцина А.М., поданої в інтересах ОСОБА_1 на постанову Віньковецького районного суду Хмельницької області від 16 квітня 2020 року, -

в с т а н о в и в :

Постановою Віньковецького районного суду Хмельницької області суду від 16 квітня 2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , -

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 420 грн 20 коп судового збору.

За постановою суду, ОСОБА_1 16.01.2020 року о 22.44 год. в смт. Віньківці по вул. Л. Українки керував автомобілем марки Мерседес-Бенц д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від огляду на стан сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, вчинивши правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі адвокат Теліцин А.М. просить постанову скасувати та прийняти нову, якою закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

При цьому вказує, що суд першої інстанції розглянув справу без його участі, чим позбавив його підзахисного права на захист, не було надано в повній мірі свої пояснення, заявляти клопотання. Про розгляд даної справи про адміністративне правопорушення, яка була призначена до розгляду на 15 та 16.04.2020 ОСОБА_1 стало відомо лише 17 квітня 2020 року. Його підзахисним завчасно було подано до суду заяву про неможливість прибути в судове засідання на 14.04.2002 в зв`язку з його перебуванням на лікуванні, що підтверджується наданими суду документами, та проханням не проводити розгляд справи у йог відсутність.

Вказує, що суд не звернув уваги, що поліцейський, спілкуючись з його підзахисним знаходився від нього на відстані більше метра, він не мав клінічних ознак алкогольного сп`яніння, що відео не може підтвердженням «чути запах алкоголю», але на вказаному відео чітко видно, що поліцейський запрошеним свідкам не назвав жодних ознак сп`яніння ОСОБА_1 , а лише звернув увагу, що він відмовляється від проходження освідування.

Також акт огляду на стан сп`яніння, складений працівником поліції, не містить інформації про дату його складання та зазначення місця відмови, у справі відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння в закладі охорони здоров`я, а тому порушення порядку проведення поліцейським огляду його підзахисного на стан сп`яніння тягне за собою визнання протоколу про адміністративне правопорушення недопустимим доказом.

Звертає увагу, що в протоколі зазначено, що ОСОБА_1 16.01.2020 близько 22 год. 44 хв. в смт Віньківці по вул. Л.Українки керував автомобілем, тобто день вчинення адміністративного правопорушення згідно ст.37 КУпАП слід вважати саме 22 год. 44 хв. 16.01.2020, тому строк притягнення до відповідальності закінчився 15.04.2020.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких мотивів.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №027339 від 16 січня 2020 року, що у вказаний день о 22.44 год. в смт. Віньківці по вул. Л. Українки, ОСОБА_1 керував автомобілем марки Мерседес-Бенц д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від огляду на стан сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків.

Винність ОСОБА_1 підтверджується письмовими пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про обставини відмови ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки (а.с.5, 6).

З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів у присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вбачається, що у правопорушника виявлено ознаки алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота (а.с.4).

Крім того, з відеозапису вбачається правомірність зупинки поліцейським автомобіля порушника та небажання водія ОСОБА_1 виконати пропозицію інспектора та пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в ЦРЛ, а також намагання матері обвинуваченого вирішити конфлікт шляхом домовленості із працівником поліції.

Твердження апелянта про порушення працівниками поліції під час складання протоколу та судом під час розгляду справи адміністративного закону є безпідставним, спростовуються наявністю відповідних матеріалів та об`єктивною мотивацією в постанові суду вчиненого ОСОБА_1 з посиланням на сукупність досліджених в судовому засіданні доказів і не можуть бути підставою визнання судового рішення в цій частині необґрунтованим.

Посилання в апеляційній скарзі про порушення права на захист слід залишити поза увагою, оскільки в судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захиснику Теліцину А.М. була надана можливість захищати в повному обсязі права передбачені КУпАП для осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності, а тому право на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не порушується.

Разом з тим, накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП суд першої інстанції не звернув увагу на положення ч.2 ст.38 КУпАП.

Так згідно ч.2 ст.38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення підвідомчі суду, стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

З матеріалів справи видно, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_1 вчинив 16 січня 2020 року.

Останнім днем, визначеного ч.2 ст.38 КУпАП строку, накладення стягнення на ОСОБА_1 за вчинене правопорушення було 15 квітня 2020 року.

Таким чином, суд першої інстанції приймаючи 16 квітня 2020 року постанову відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, не мав підстав для накладення на останнього адміністративного стягнення.

Згідно п.7 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Враховуючи викладене постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню зі закриттям провадження у справі на підставі п.7 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Теліцина А.М., поданої в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Віньковецького районного суду від 16 квітня 2020 року стосовно ОСОБА_1 скасувати.

ОСОБА_1 визнати винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і на підставі п.7 ст.247 КУпАП провадження у справі закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього Кодексу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького

апеляційного суду В.М. Барчук