Справа№718/994/20
Провадження№3/718/421/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2020 року м. Кіцмань Чернівецька область

Суддя Кіцманського районного суду Чернівецької області Мінів О.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Чернівецькій областіщодо:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця за національністю, громадянина України, приватного підприємця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 44-3 КУпАП,-

У С Т А Н О В И В:

На адресу Кіцманського районного суду Чернівецької області 25.05.2020 надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ГП № 114384 від 19.05.2020 року відносно ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП, у відповідності до якого, останньому ставиться у провину те, що він 19.05.2020 року на автодорозі Н-10, ДСПП «Оршівці», здійснив безпідставний проїзд карантинного посту ДСПП «Оршівці», не виконавши при цьому заборону поліцейського припинити рух, чим порушив п.8 протоколу №19 Комісії ТЕБ та НС ЧОДА від 02.04.2020, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, в процесі підготовки до розгляду справи, приходжу до висновку, що вони підлягають поверненню для належного оформлення з наступних підстав.

Згідно п.2 ч.1 ст.278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання чи правильно складений протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Так, статтею 44-3 КУпАП, передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Тобто, диспозиція ст. 44-3 КУпАП є бланкетною, а тому при вирішенні питання про притягнення до адміністративної відповідальності за цією статтею потрібно звертатися до конкретних правил і норм, які регулюють відносини боротьби з інфекційними хворобами.

Конкретизований зміст бланкетної диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює норму більш конкретним змістом, для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації за відповідною статтею чи частиноюстатті КУпАП.

При цьому, формулювання суті правопорушення не може обмежуватися посиланням на нормативний акт, а повинно також містити відомості про вчинене правопорушення згідно з диспозицією ст.44-3 КУпАП з конкретизацією суті порушення у відповідності до вказаного у ній Закону.

Однак в наданому суду протоколі не зазначено конкретну норму Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211«Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», а лише міститься посилання на положення протоколу №19 Комісії ТЕБ та НС ЧОДА від 02.04.2020 року, зміст якого не розкрито.

Згідно з Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України за поданням головного державного санітарного лікаря України.

Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

Так, у рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

Статтею 32 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» передбачено, що обмежувальні протиепідемічні заходи встановлюються місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування за поданням відповідного головного державного санітарного лікаря у разі, коли в окремому населеному пункті, у дитячому виховному, навчальному чи оздоровчому закладі виник спалах інфекційної хвороби або склалася неблагополучна епідемічна ситуація, що загрожує поширенням інфекційних хвороб. Види і тривалість обмежувальних протиепідемічних заходів встановлюються залежно від особливостей перебігу інфекційної хвороби, стану епідемічної ситуації та обставин, що на неї впливають.

Крім того, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування в умовах карантину мають право установлювати особливий режим в`їзду на територію карантину та виїзду з неї громадян і транспортних засобів, а у разі необхідності проводити санітарний огляд речей, багажу, транспортних засобів та вантажів, а також створювати на в`їздах і виїздах із території карантину контрольно-пропускні пункти (стаття 30 вищезазначеного Закону).

Відповідно до Типового положення про регіональну та місцеву комісію з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України№ 409 від 17 червня 2015 р., комісія з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій (далі - комісія) є постійно діючим органом, який утворюється Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною, Київською та Севастопольською міською держадміністрацією (далі - регіональна комісія), райдержадміністрацією, виконавчим органом міської ради, районною у місті та селищною радою (далі - місцева комісія) для координації діяльності райдержадміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, пов`язаної із забезпеченням техногенно-екологічної безпеки, захисту населення і територій від наслідків надзвичайних ситуацій, запобігання виникненню надзвичайних ситуацій і реагування на них.

Рішення комісії оформляється протоколом, який підписується головою та відповідальним секретарем комісії.

Рішення комісії, прийняті у межах її повноважень, є обов`язковими для виконання органами державної влади та органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, розташованими на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення, що надійшов до суду, не викладено суть правопорушення у відповідності до диспозиції ст.44-3 КУпАП, яка чітко визначає, що повинно бути встановлено порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Тобто, норми статті 44-3 КУпАП відсилають до інших законодавчих чи нормативних актів, або ж рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами. Відповідно, у протоколі про адміністративне правопорушення повинно бути зазначено, які конкретно правила щодо карантину людей, санітарно-гігієнічні, санітарно-протиепідемічні правила і норми повинні були бути застосовані (з викладенням їх змісту), і які положення таких правил щодо карантину людей були порушені.

Разом з тим, в порушення зазначених норм, у протоколі про адміністративне правопорушення, який є документом, що офіційно засвідчує факт неправомірних дій і являється одним із джерел доказів, міститься лише посилання на п.8 Протоколу № 19 позачергового засідання обласної комісії з питань теногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій Чернівецької ОДА від 02 квітня 2020 року, проте не зазначено якими саме діями ОСОБА_1 порушив правила встановленого карантину, а відтак у протоколі про адміністративне правопорушення не вказано обов`язкових ознак об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Як зазначено в п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» від 17 жовтня 2014 року № 11, норми КУпАП не забороняють повернення протоколу про адміністративне правопорушення, складеного без додержання вимог статті 256 цього Кодексу вмотивованою постановою суду для належного оформлення.

Згідно приписів ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому всі викладені в Протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вказані недоліки, допущені при складанні та оформленні матеріалів у справі про адміністративне правопорушення, є суттєвими, оскільки не дозволяють встановити наявність чи відсутність складу адміністративного правопорушення в діях особи, яка притягається до відповідальності, що позбавляє суд можливості достовірно встановити обставини правопорушення і, як наслідок, здійснити розгляд справи згідно норм Закону та прийняти в ній законне та обґрунтоване рішення.

Крім того, долучений відео файл на диску, який знаходиться в матеріалах справи на аркуші 10, не відтворюється, що позбавляє суд можливості дати безпосередню оцінку такому доказу.

Враховуючи вищевикладене, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП, разом з долученими до нього матеріалами, слід повернути Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Чернівецькій області для належного оформлення та усунення зазначених у постанові недоліків.

Звертаю увагу на необхідність усунення зазначених недоліків в максимально стислі строки, оскільки відповідно до ст. 38 КУпАП, строк притягнення до адміністративної відповідальності складає три місяці з моменту його вчинення.

Керуючись ст. ст. 245, 251, 256, 278, 280, 283 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Протокол про адміністративне правопорушення серії ГП № 114384 від 19.05.2020 року відносно ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП, разом з долученими до нього матеріалами, повернути Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Чернівецькій області для належного оформлення.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя: О.І. Мінів