Справа 729/347/20
3/729/100/20 р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2020 р. суддя Бобровицького районного суду Чернігівської області Бойко В.І, за участю секретаря судового засідання Ярошенко А.В.,

розглянула адміністративний протокол, який надійшов з Бобровицького відділення поліції Ніжинського відділу поліції Головного Управління національної поліції в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

06 квітня 2020 року о 10 год. 30 хв. в с.Рудьківка по вул. Центральній, ОСОБА_1 керував автомобілем ЗАЗ-DAEWOO T13110 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Алкофор-505». Таким чином ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9А Правил дорожнього руху України і скоїв адмінправопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, повідомив що вживав 05.04.2020 року 1 л пива, а 06 квітня 2020 року керував транспортним засобом в масці, яка була проспиртована, тому прилад показав алкогольне сп`яніння.

У судове засідання, призначене на 13.05.2020 ОСОБА_1 не з`явився, належним чином повідомлений про розгляд справи, усно був повідомлений про продовження розгляду справи у його відсутність у разі його неявки, тому суд продовжив розгляд справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів без його участі.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

У своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Вислухавши особу, яку притягають до адміністративної відповідальності, свідка, дослідивши адміністративний протокол та додані до нього матеріали - результати проведення тесту та інші, суддя прийшла до наступного висновку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами ст. ст. 278, 280 КУпАП, суд при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складення протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

Згідно статті 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь ( ст. 62 Конституції України ).

У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2015 за № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.

При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 та 280 КУпАП.

Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно ч.ч.2, 3 ст.266 КУпАП, п.п.6, 7 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС, МОЗ України 09.11.2015р. за № 1452/735, п.п.4, 6 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою КМУ 17.12.2008р. (зі змінами).

Із дослідженого в судовому засіданні адміністративного матеріалу вбачається, що на підтвердження порушення ОСОБА_1 п.2.9а ПДР доданий результат тесту, який був проведений приладом "Алкофор 505" 06.04.2020, результат тесту становить 0,899 %.

В поясненнях в протоколі ОСОБА_1 вказав, що 05.04.2020 випив 1літр пива, після чого 06.04.2020 керував транспортним засобом.

Згідно розписки написаною ОСОБА_2 , останній зобов`язався доставити траснпортний засіб за місцем проживання водія ОСОБА_1 та повернути його після витверезення.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 повідомив, що ним 06.04.2020 року був складений протокол на ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння був проведений за допомогою алкотестера "Алкофор - 505". Дане порушення було зафіксовано на відео.

Із дослідженого в судовому засіданні відео вбачається, що під час керування транспортним засобом ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції. На пропозицію працівників поліції пройти обстеження на перебування його в стані алкогольного сп`яніння погодився. Результат тесту показав 0, 899%.

Таким чином, наданий результат тесту, відео долучене про адміністративного протоколу, показання свідка ОСОБА_3 та зазначені вище письмові докази в своїй сукупності, суддя вважає належними та допустимими доказами на підвердження порушення ОСОБА_1 п. 2.9 А ПДР.

Суд не може покласти в основу невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП його пояснення, про те, що він керував транспортним засобом у масці, яка було проспиртована і розцінює таку його позицію, як захист своїх інтересів з метою уникнути від адміністративної відповідальності. Підстав не довіряти показанням поліцейського, який складав адміністративний протокол та зібраним у адміністративній справі письмовим доказам не має.

Вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь ( ст. 62 Конституції України ).

Матеріалами справи, дослідженими судом встановлено, що у діях ОСОБА_4 вбачається склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП судом розцінюється як спосіб захисту власних інтересів і спробу уникнути адміністративної відповідальності.

Враховуючи характер вчинення правопорушення, особу правопорушника, сімейний стан, ступінь його вини, майновий стан, вік, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, суд дійшов до висновку про застосування до правопорушника адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, з метою виховання правопорушника, який вчинив адміністративне правопорушення, у дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, стягується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420, 40 грн.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 36, 283, 284, 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 420 гривень 40 копійок.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання постанови законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Бобровицький районний суд особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено подання прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В.І.Бойко