Номер провадження: 33/813/352/20
Номер справи місцевого суду: 523/975/20
Головуючий у першій інстанції Кисельов В. К.
Доповідач Котелевський Р. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Котелевського Р.І.,

за участю:

секретаря судового засідання - Тьосової Я.В.

захисника - Вадовського С.В.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 29.01.2020 року, -

встановив:

оскаржуваною постановою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 29.01.2020 року,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік, та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 коп.

Згідно з оскаржуваною постановою 29.12.2019 року, о 14 год. 11 хв., водій ОСОБА_1 , в м. Одесі, по вул. Жоліо-Кюрі, буд. 22, керував автомобілем «Шкода», державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Від медичного огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, від огляду в закладі охорони здоров`я відмовився в присутності двох свідків, тим самим порушив п. 2.5 «Правил дорожнього руху».

Не погоджуючись з постановою судді районного суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на незаконність та необґрунтованість постанови, стверджує на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та дослідженим доказам, просить скасувати постанову та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Апелянт посилається на те, що він в стані алкогольного сп`яніння не перебував, автомобілем не керував, його не було відсторонено від керування транспортним засобом та не проведено огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Вадовського С.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; вивчивши матеріали адміністративної справи та долучені до справи докази; перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи; провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

У відповідності до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, допитавши ОСОБА_1 , апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді районного суду є обґрунтованою та такою, що постановлена з дотриманням вимог КУпАП, за результатами повного та всебічного дослідження доказів.

Так, згідно з протоколом серії ОБ №155918 від 29.12.2019 року, ОСОБА_1 , 29.12.2019 року, о 14 год. 11 хв., в м. Одеса, по вул. Жоліо-Кюрі, буд. 22, керував автомобілем «Шкода», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Від медичного огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, від огляду в закладі охорони здоров`я відмовився в присутності двох свідків, тим самим порушив п. 2.5 «Правил дорожнього руху», за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. (а.с.2).

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується долученими до протоколу про адміністративне правопорушення поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я(а.с.3, 4).

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 дав пояснення про те, що працівники поліції під`їхали до нього в той час, коли він вже припаркував свій автомобіль в гаражному кооперативі та пояснили, що він здійснив проїзд перехрестя на червоний (забороняючий) сигнал світлофору, чого він не заперечував, та відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. Крім того, ОСОБА_1 не заперечував факту його відмови на пропозицію працівників поліції від проведення його огляду на стан сп`яніння як на місці, так і в закладі охорони здоров`я, але заперечував його перебування за кермом автомобіля в стані алкогольного сп`яніння.

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 після складання протоколів про адміністративні правопорушення не відсторонювався від керування транспортним засобом, апеляційний суд визнає непереконливими, оскільки за повідомленням самого ОСОБА_1 , останній вже прибув до місця призначення та припаркував свій автомобіль, отже у працівників полії відсутня була потреба у відстороненні ОСОБА_1 від керування його автомобілем.

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим поліцейськими безпідставно складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП, є безпідставними з огляду на те, що ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність так само і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Як стверджував ОСОБА_1 як в апеляційній скарзі, так і в судовому засіданні апеляційного суду, він на пропозицію працівників поліції відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці складання протоколів про адміністративного правопорушення, так і в закладі охорони здоров`я. Тобто, таким чином ОСОБА_1 фактично підтвердив порушення ним п.2.5. ПДР України, який відповідно встановлює обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, доводи апелянта про те, що він не відмовлявся від проведення медичного огляду на стан сп`яніння та про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є безпідставними, оскільки вони спростовуються: поясненнями самого правопорушника; протоколом про адміністративне правопорушення, відповідно до фабули якого ОСОБА_4 інкримінується саме порушення п.2.5. ПДР України, та в якому міститься власноручний запис ОСОБА_1 про те, що він ознайомлений з даними протоколу та не містить будь-яких з цього приводу ОСОБА_1 ; поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння як на місці, так і в закладі охорони здоров`я(а.с.3, 4).

Таким чином, зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

За таких умов апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за ознаками відмови водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Інших істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки судді районного суду в оскаржуваній постанові про доведеність вини ОСОБА_5 та були підставою для її скасування або зміни, апелянтом не наведено та під час апеляційного розгляду не встановлено.

Порушень норм матеріального чи процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було.

За таких обставин доводи апеляційної скарги є безпідставними, що свідчить про відсутність підстав для її задоволення та скасування оскаржуваної постанови судді районного суду.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 29.01.2020 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський