Справа № 264/2492/20
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.05.2020 р. м. Маріуполь

Суддя Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області Матвєєва Юлія Олександрівна, розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Донецькій області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що працює в Соціальній службі Кальміуського району, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 44-3 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

13 квітня 2020 року о 12.18 год. ОСОБА_1 перебувала в громадському транспорті, трамваї №10 та біля будинку АДРЕСА_2 було встановлено, що остання перебуває без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіратора або захисної маски, чим порушила Постанову Кабінету Міністрів України №211 від 11 березня 2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID -19, спричиненої корона вірусом « SARS Cov-2». Своїми діями вчинила правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП.

Правопорушниця в судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, про день розгляду справи була повідомлена належним чином.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251,252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обсіавини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворою додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції у точній відповідності з законом.

Стаття 9 КУпАП наводить визначення поняття адміністративною правопорушення, а саме: це є «протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність».

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до ст. 44-3 КУпАП встановлено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Провина ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, підтверджується матеріалами справи, а саме: рапортом інспектора поліції, рапортом повідомлення зі служби «102», заявою ОСОБА_2 , письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , відеозаписом, а також постановою КМУ №211 від 11 березня 2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID -19, спричиненої корона вірусом « SARS Cov-2».

Крім того, суд зауважує, що порядок збору і процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений в порядку і з джерел, передбачених цим законодавством. При цьому необхідно враховувати, що у справі протокол про адміністративне правопорушення серії ГП 128560 від 13 квітня 2020 року є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще як юридичний документ (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати), який свідчить про порушення компетентною особою Національної поліції справи про адміністративне правопорушення (ст. 254 і 255 КУпАП), тому є не тільки обов`язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів).

Так, аналізуючи наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення, пояснення свідків вчинення правопорушення, а також відеозапис, ОСОБА_1 перебувала в трамваї №10 без маски, у зв`язку із чим останній зауважено на заборону перебування в громадському місці без засобів індивідуального захисту, зокрема респіратора або захисної маски, однак ОСОБА_1 на зауваження не реагувала, в зв`язку із чим здійснено виклик екіпажу патрульної поліції. ОСОБА_1 надано пояснення працівникам поліції, що вона не має можливості придбати маски, а держава масками її не забезпечила. Викладені обставини відбувалися в присутності свідків.

Доводи правопорушниці не можуть бути прийняті судом як обґрунтовані, оскільки остання знаходилась в публічному місці без засобів індивідуального захисту медичної або респіраторної маски, та порушуючи норми правомірної поведінки в суспільстві, повинна була знати, що такі її дії можуть призвести до притягнення її до відповідальності, однак знехтувала цією обставиною. Також суд зазначає, що ОСОБА_1 є соціальним працівником Кальміуського району, отже спілкується із значною кількістю людей, зокрема похилого віку. Не виконуючи розпорядження постановою КМУ №211 від 11 березня 2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID -19, спричиненої корона вірусом « SARS Cov-2», правопорушниця наражає на небезпеку не тільки своє життя та здоров`я, а й інших осіб.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням у своїй сукупності, вважає, що ОСОБА_1 слід визнати винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП та призначити їй адміністративне стягнення у межах, встановлених санкцією даної статті у вигляді штрафу. Даний вид стягнення в даному випадку, вважаю доцільним і достатнім для її виправлення, а також попередження вчинення нових правопорушень.

Статтею 40-1 КпАП України визначено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 40-1, 44-3, 283 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винуватою у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП та піддати її адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.

На постанову суду може бути подано апеляцію в Донецький апеляційний суд через Іллічівський районний суд м. Маріуполя протягом десяти днів з моменту її винесення.

Суддя: Ю. О. Матвєєва