ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/1835/20 Номер провадження 33/814/402/20Головуючий у 1-й інстанції Гусач О. М. Доповідач ап. інст. Маліченко В. В.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2020 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Маліченко В. В., з участю: секретаря судового засідання - Пархоменко Ю. І., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП України

ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, одружену, маючу на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючу в ТОВ «Стиль Д» керуючою магазином «Простор, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , фактично проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності не притягувалася

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Автозаводського районного суду Полтавської області від 16 квітня 2020 року,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 16 квітня 2020 року гр. ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн на користь держави.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420 грн 40 коп.

Судове рішення мотивовано тим, що вона 25 березня 2020 року о 15 год. 33 хв. за адресою: проспект Свободи, б. 124, м. Кременчук, Полтавська обл., будучи керуючою магазину «ПРОСТОР», здійснювала прийом відвідувачів для продажу товарів, що не належать до засобів гігієни, чим порушила вимоги п. п. 3. п. 2 Постанови КМУ №215 від 16.03.2020 рокута п. 5 розпорядження м. Голови м. Кременчука № 64-З від 16 березня 2020 року.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції гр. ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 квітня 2020 року та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

З рішенням районного суду не погоджується, так як останнє винесене з допущенням істотних порушень процесуального та матеріального права.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, зазначила, що на діяльність магазину «ПРОСТОР» не поширюються заборони встановлені постановою КМУ №211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-Co-2», так як здійснює роздрібну торгівлю продовольчими товарами, засобами гігієни, виробами медичного призначення та іншими супутніми товарами, а тому має бути відкритим для відвідувачів.

Вказує на те, що норми вказаної постанови забороняють не торгівельну діяльність, яка передбачає приймання відвідувачів, а роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, та не містять переліку товарів, вільна реалізація яких заборонена.

Звертає увагу суду і на те, що КМУ у листі №9354/0/2-20 від 18.03.2020 додатково розтлумачив, що норми п.п. 3 п. 2 вказаної постанови не поширюються на об`єкти торгового і побутового обслуговування, які здійснюють торгівлю засобами гігієни, виробами медичного призначення.

Наголошує також, що обіг товарів може бути обмежено виключно законом.

Відзначила, що протокол про адміністративне правопорушення та матеріали справи не доводять факту вчинення нею адміністративного правопорушення, зокрема: диспозиція ст. 44-3 КУпАП є банкетною, а тому в порушення приписів ч. 1 ст. 256, ст. 251 КУпАП, не було зазначено норму закону, яку вона порушила та не долучено жодних доказів на підтвердження обставин викладених в фабулі протоколу про адміністративне правопорушення; не надано належної оцінки викладеним в протоколі обставинам та поясненням особи, що притягається до адміністративної відповідальності; не встановлено статус особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не встановлені її повноваження щодо виконання відповідних заборон; відповідно до чеку долученого до матеріалів протоколу продаж листівки було здійснено гр. ОСОБА_2 а не ОСОБА_1 проте судом залишено поза увагою та не надано правової оцінки.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням.

Згідно ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На переконання апеляційного суду при розгляді справи про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 суд першої інстанції вказаних вимог закону в повному обсязі не дотримався.

Так, Конституційний Суд України в своєму рішення від 22 грудня 2010 року по справі №23-рп/2010 вказав на те, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріплених в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ. Зокрема, у своєму рішення по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 року ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачено: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

У рішенні від 21.07.2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив свою позиція, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпція факту. Тобто таких, які не залишають місця сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується із практикою та позицією ЄСПЛ.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, серії АПР 18 № 550733 від 25 березня 2020 слідує, що ОСОБА_1 ставиться у вину те, що вона 25 березня 2020 року о 15 год. 33 хв. за адресою: : проспект Свободи, б. 124, м. Кременчук, Полтавська обл., будучи керуючою магазину «ПРОСТОР», здійснювала прийом відвідувачів для продажу товарів, що не належать до засобів гігієни, чим порушила вимоги п.п. 3. п. 2 Постанови №215 від 16.03.2020 року та п. 5 розпорядження м. Голови м. Кременчука № 64-З від 16 березня 2020 року.

Статтею 44-3 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до п. п. 3 п. 2 постанови КМУ «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 №211, у редакції яка діяла на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення, заборонено з 00 год. 01 хв. 17 березня 2020 р. до 3 квітня 2020 року роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення, крім роздрібної торгівлі продуктами харчування, пальним, засобами гігієни, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, засобами зв`язку, провадження банківської та страхової діяльності, а також торговельної діяльності і діяльності з надання послуг з громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту.

Тобто, встановлена зазначеним підзаконним нормативно-правовим актом заборона не поширюється, в тому числі, на торгівельні заклади, які здійснюють роздрібну торгівлю засобами гігієни, лікарськими засобами та виробами медичного призначення.

Таким чином, враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження недотримання ОСОБА_3 , як керуючою магазином «ПРОСТОР» вимог п.п. 3 п. 2 постанови КМУ від 11.03.2020 №211, апеляційний суд дійшов до висновку про безпідставність прийнятої суддею районного суду постанови щодо визнання її винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, у зв`язку з чим вказане судове рішення підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Автозаводського районного суду Полтавської області від 16 квітня 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Маліченко