Справа № 448/1923/19 Головуючий у 1 інстанції: Білоус Ю.Б.
Провадження № 33/811/177/20 Доповідач: Галапац І.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2020 року Львівськийапеляційний суд в складі:

судді Галапаца І.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника правопорушниці ОСОБА_1 адвоката Руккаса Д.М. на постанову судді Мостиського районного суду Львівської області від 17 січня 2020 року,

з участю захисника правопорушниці

адвоката Руккаса Д.М.,

правопорушниці ОСОБА_1 ,

встановив:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-18 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі ста сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2465 грн.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 420,40 грн. судового збору.

Згідно постанови ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою та перебуваючи на посаді інспектора прикордонного контролю 2 категорії перекладача 2 групи інспекторів прикордонного контролю віпс «Шегині» (тип А) впс «Шегині» (тип Б), у військовому званні прапорщик, в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Шегині», в період з 20:00 до 20:27 год. 12.11.2019 р., під час виконання обов`язків в прикордонному наряді «Перевірка документів» на напрямку в`їзд в Україну «зелений коридор», порушила вимоги пункту 12 глави 2 розділу 2 Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом МВС від 19.10.2015 року за №1261, зареєстрованого 06.11.2015 року в міністерстві юстиції України за №1391/27836, що виразились в отриманні предметів (речей) від особи, зокрема в отриманні від невідомої особи яка слідувала через державний кордон України купюри номіналом 100 гривень під час оформлення транспортного засобу, котру в подальшому поклала в кабіні паспортного контролю під приладом для поглибленого вивчення паспортних документів «Dixi», а також порушила вимоги абзацу 2 пункту 5 розділу VIII Інструкції з оформлення посадовимо особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення затвердженої наказом МВС від 18.09.2013 року за №898, зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 21.01.2019 року за №71/33042, що полягало у невжитті заходів щодо припинення правопорушення.

В апеляційній скарзі захисник правопорушниці ОСОБА_1 адвокат Руккас Д.М. покликається на те, що постанова судді є незаконною і викладені в ній висновки не відповідають нормам чинного законодавства та матеріалам справи.

Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом, оскільки складений із порушенням строку, визначеного ч.2 ст. 254 КУпАП, окрім цього, всупереч вимогам ст. 256 КУпАП в даному протоколі відсутні адреси свідків, підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та запис про відмову від підпису. Також, в матеріалах справи відсутні докази відправлення протоколу ОСОБА_1 .

Акцентує, що ОСОБА_1 не ознайомлена зі змістом протоколу та не повідомлена про її права і у неї не було можливості надати пояснення по суті адміністративного правопорушення.

Звертає увагу на те, що в протоколі зазначений час вчинення адміністративного право порушення з 20:00 год. до 20:27 год., проте, в матеріалах справи наявні докази, що в даний період часу ОСОБА_1 не знаходилась на робочому місці та не могла виконувати свої службові обов`язки, оскільки вона 12 листопада 2019 року несла службу з 08.00 до 20.00 год.

Наголошує, що в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують порушення ОСОБА_1 п.12 глави 2 розділу 2 Інструкції про службу прикордонних нарядів ДПСУ, так як не встановлено, які саме засоби зв`язку використовувала ОСОБА_1 чи/або яку суму грошових коштів вона мала при собі.

Зазначає, що висновок службового розслідування від 21 листопада 2019 року є безпідставний і також не може бути доказом вчинення ОСОБА_1 даного адміністративного правопорушення, так як факт отримання грошей не підтверджено ні відібраними поясненнями, ні відеозаписами з камер відеоспостереження, ні іншими доказами та ґрунтується лише на припущеннях.

Стверджує, що письмові пояснення ОСОБА_1 від 12 листопада 2019 року також не можуть бути доказом вини ОСОБА_1 , оскільки такі написані в стані сильного душевного хвилювання під психологічним тиском.

Акцентує, що акт дослідження відеозапису з камер відеоспостереження з кабіни паспортного міжнародного пункту пропуску для автомобільного сполучення «Шегині» від 20 листопада 2019 року також не є доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, так як на ньому не зафіксовано факту отримання грошей ОСОБА_1 .

Покликається на те, що суд не розглядав питання наявності або відсутності самої події адміністративного правопорушення.

Також зазначає, що пропустив строк на апеляційне оскарження постанови судді від 17 січня 2020 року з поважних причин, оскільки копію такої отримав 28 січня 2020 року.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Мостиського районного суду Львівської області від 17 січня 2020 року, скасувати таку та закрити провадження в справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Заслухавши виступ захисника правопорушниці адвоката Руккаса Д.М. та пояснення ОСОБА_1 , які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що слід поновити строк апеляційного оскарження постанови судді місцевого суду, оскільки такий пропущений з поважних причин та приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Так, згідно ч.1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, окрім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд першої інстанції у своїй постанові зазначає, протокол про адміністративне правопорушення серій ЗхРУ №016451 від 25 листопада 2019 року (а.с.1); висновк службового розслідування від 21 листопада 2019 року (а.с.2-17); наказ начальника Мостиського прикордонного загону Осадчука Ю. від 12 листопада 2019 року №1763а «Про призначення службового розслідування» (а.с.22, 23), письмові поясненнями ОСОБА_1 від 12 листопада 2019 року (а.с.26); акт дослідження відеозапису з камер відеоспостереження з кабіни паспортного міжнародного пункту пропуску для автомобільного сполучення «Шегині» від 20 листопада 2019 року (а.с.27); витяг з розділу 4г (Розрахунку особового складу на добу) Книги прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби «Шегині» (тип А) відділу прикордонної служби «Шегині» І категорії (тип Б) в період з 08:00 год. 12.11.2019 по 20:00 год. 12.11.2019 (а.с.29); письмові поясненнями старшого офіцера відділення по роботі з персоналом відділу персоналу Матуди Н.А ОСОБА_2 від 19 листопада 2019 року (а.с.23); службову картку відділу прикордонної служби «Шегині» на інспектора прикордонного контролю 2 категорії перекладача Шот М.К. (а.с.46); наказ т.в.о. начальника Мостиського прикордонного загону Чаплі В.М. від 31 грудня 2017року №1698-аг «Про додержання законодавства про військові адміністративні правопорушення» (а.с.111-113); наказ в.о. начальника Мостиського прикордонного загону Осадчука Ю. від 18 жовтня 2019 року за №1586аг «Про внесення змін до наказу від 31 грудня 2017 року за №1698-аг» (114), інші документи, додані до протоколу.

Проаналізувавши вищезгадані докази у їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-18 КУпАП, виходячи з наступного.

Підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення та вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності є протокол про адміністративне правопорушення, який відповідно до вимог ст. 251 КУпАП є джерелом доказів у справі.

Згідно ст. 278 КУпАП при підготовці до розгляду справи суддя повинен перевірити правильність складення протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки протокол про адміністративне правопорушення є підсумковим процесуальним документом, у якому відображено та закріплено юридично значущий факт вчинення протиправних дій, а також висновок посадової особи, яка склала протокол про притягнення винної особи до адміністративної відповідальності.

Ст. 256 КУпАП встановлені вимоги щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення. Зокрема, у протоколі зазначаються: дата та місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків та потерпілих, якщо вони є та інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Аналізуючи протокол про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та зміст постанови місцевого суду, апеляційний суд приходить до висновку, що як першим заступником начальника Мостиського прикордонного загону, начальником штабу Мандзюком О.В. при складенні протоколу так і суддею під час розгляду справи про адміністративне правопорушення в суді І інстанції, вищезазначені вимоги закону дотримані не були, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Ч.2 ст. 172-18 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил несення прикордонної служби особою, яка входить до складу наряду з охорони державного кордону України, в умовах особливого періоду.

Під час несення прикордонної служби, особи, які несуть таку службу, підпадають під дію Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, «Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України».

Так, ОСОБА_1 ставиться у вину порушення вимог пункту 12 глави 2 розділу 2 «Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України», що виразилось в отриманні від невідомої особи, яка слідувала через державний кордон України купюри номіналом 100 грн. під час оформлення транспортного засобу. Разом з тим, походження грошей не встановлено, а виявлено сума коштів не перевищує встановлений п.1 наказу МВС № 814 від 06 липня 2015 року «Про встановлення суми грошових коштів, які мають право мати військовослужбовці ДПСУ під час здійснення прикордонного контролю» розмір десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн.

Також, апеляційний суд звертає увагу на те, що згідно протоколу, часом вчинення адміністративного правопорушення є період з 20:00 год. до 20:27 год., разом з тим, в даний період часу ОСОБА_1 не знаходилась на робочому місці та не могла виконувати свої службові обов`язки, а відтак і не була суб`єктом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-18 КУпАП, оскільки із витягу з розділу 4г (Розрахунку особового складу на добу) Книги прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби «Шегині» (тип А) відділу прикордонної служби «Шегині» І категорії (тип Б) (а.с.29) вбачається, що ОСОБА_1 несла службу в період з 08:00 12.11.19 до 20:00 12.11.2019 року. Відтак, на ОСОБА_1 не поширювались обмеження, встановлені «Інструкції про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України».

Окрім цього, у протоколі не зазначено, і не обґрунтовано висновком службового розслідування факт вчинення правопорушення в умовах особливого періоду, що також є елементом складу даного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-18 КУпАП.

Також, при прийнятті рішення, апеляційним судом враховується і те, що відповідно до ч.2 ст. 254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що подія, яка стала підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 мала місце 12 листопада 2019 року, натомість протокол про адміністративне правопорушення щодо останньої складено 25 листопада 2019 року. При цьому, матеріали справи не містять даних про те, чи були у особи, яка уповноважена складати протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 172-18 КУпАП труднощі з виявленням правопорушника і не зазначено причин спливу значного проміжку часу між виявленням особи правопорушника і часом складення протоколу.

Отже, апеляційний суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та є неналежним доказом вини ОСОБА_1 , що залишилось поза увагою суду першої інстанції.

Виходячи з наведеного, на думку апеляційного суду, приймаючи рішення про визнання винуватості у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення та накладення стягнення на ОСОБА_1 , місцевий суд допустив неповноту і однобічність у дослідженні доказів по справі та не розкрив їх суть, не дав їм належної оцінки, а лише формально вказав на них.

Відтак, слушними є доводи апеляційної скарги захисника адвоката Руккаса Д.М., а висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-18 КУпАП, не знайшов свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому постанова судді підлягає скасуванню, із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

постановив:

поновити захиснику правопорушниці ОСОБА_1 адвокату Руккасу Д.М. строк апеляційного оскарження постанови судді Мостиського районного суду Львівської області від 17 січня 2020 року.

Апеляційну скаргу захисника правопорушниці ОСОБА_1 адвоката Руккаса Д.М. задоволити.

Постанову судді Мостиського районного суду Львівської області від 17 січня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-18 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі ста сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2465 грн. скасувати та закрити провадження в справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-18 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя судової палати

з розгляду кримінальних справ

Львівського апеляційного суду Галапац І.І.