КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 травня 2020 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду - Дзюбін В.В.,

за участю адвоката - Носова Р.В.,

переглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою адвоката Носова Романа Вікторовича на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 2 березня 2020 року щодо ОСОБА_1 за ст. 124, п. 7 ст. 247 КпАП України,

у с та н о в и в:

Цією постановою судді місцевого суду:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який народився в м. Тараща Київської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, та на підставі п. 7 ст. 247 КпАП України провадження в справі закрите у зв`язку із закінченням на момент її розгляду строків, передбачених ч. 2 ст. 38 КпАП України.

Постановою судді місцевого суду водій ОСОБА_1 визнаний винуватим у порушенні учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Як визнав установленим за змістом постанови суддя місцевого суду, адміністративне правопорушення вчинене за таких обставин.

07.10.2019 року о 21:39 годині по Амурській площі, 1 в м. Києві водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки "Audi", знак державної реєстрації НОМЕР_1 , порушивши вимоги п. 8.7.3 "е" ПДР України, виїхав на регульоване перехрестя на заборонений (червоний) сигнал світлофору, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки "Mazda СХ-5", знак державної реєстрації НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , що спричинило пошкодження цих транспортних засобів.

В апеляційній скарзі адвокат Носов Роман Вікторович, який діє у захист прав і законних інтересів ОСОБА_1 , вважаючи винесене суддею місцевого суду рішення про визнання його винуватим у цій ДТП незаконним і необґрунтованим, просить постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 2.03.2020 року скасувати та провадження в справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

В засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 звернувся з письмовою заявою /а. с. 33/, у якій повністю підтримав апеляційну скаргу адвоката Носова Р.В. і просив провести її розгляд без його участі.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення адвоката Носова Романа Вікторовича, який підтримав апеляційну скаргу за викладених у ній обставин; вивчивши матеріали адміністративної справи, перевіривши та оцінивши доводи скарги, викладені апелянтом, - суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню за таких підстав.

За змістом ст. ст. 245, 251, 252, 278 КпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Готуючись до розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема, підлягають вирішенню питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду, чи витребувано необхідні додаткові матеріали.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясовувати питання: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також при розгляді справ про адміністративні правопорушення необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КпАП України, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 цього Кодексу. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначати мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Разом з тим, за змістом п. 42 рішення Європейського суду з прав людини "Бендерський проти України" від 15.11.2007 року зазначається, що право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені.

Зазначені вимоги КпАП України при розгляді суддею місцевого суду адміністративної справи щодо ОСОБА_3. належним чином не виконані, виходячи з наступного.

Так, про дату, час і місце розгляду даної адміністративної справи ОСОБА_1 та його захисник Носов Роман Вікторович не були повідомлені у встановленому законом порядку, а тому у розгляді суддею Голосіївського районного суду м. Києва - участі не приймали, постанову в справі від 2.03.2020 року отримали після винесення оскаржуваного судового рішення.

Висновок судді місцевого суду про винуватість водія ОСОБА_1 не відповідає фактичним обставина справи, оскільки наявні в ній докази об`єктивно не свідчать про порушення ним п. 8.7.3 "е" ПДР України, а тому й не підтверджують наявність в його діях причинно-наслідкового зв`язку з настанням даної ДТП і наслідків, що в результаті такої настали.

При цьому водій ОСОБА_1 , повертаючи ліворуч, виїхав на регульоване перехрестя, здійснюючи рух на дозволений сигнал світлофору, тобто на зелену стрілку в додатковій у його секції.

Отже, в даній дорожній ситуації водій ОСОБА_1 об`єктивно не міг порушити вимоги п. 8.7.3 "е" ПДР України, оскільки червоний сигнал світлофору на напрямок руху, за яким він рухався, повертаючи ліворуч на зелену стрілку в його додатковій секції, - не розповсюджується.

Між тим, у цій дорожній ситуації водій автомобіля марки "Mazda СХ-5" під керуванням водія ОСОБА_2 рухався по вул. Васильківській в м. Києві у напрямку руху прямо та для нього на момент зіткнення був увімкнений заборонений (червоний) сигнал світлофору, а водій автомобіля "Audi" ОСОБА_1 на цей момент закінчував маневр (поворот ліворуч) на зелену стрілку в додатковій секції світлофору.

Статтею 62 Конституції України, зокрема, передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі "Кобець проти України" (з урахуванням первісного визначення принципу "поза розумним сумнівом" у справі "Авшар проти Туреччини") доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Отже, недотримання суддею місцевого суду вимог ст. ст. 7, 245, 251, 252, 278, 280, 283, 284 КпАП України про необхідність всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи, і вирішення її в точній відповідності із законом, призвело до прийняття щодо ОСОБА_1 незаконного й необґрунтованого судового рішення.

За таких обставин, постанова судді місцевого суду не може залишатися чинною та підлягає скасуванню, а провадження в справі щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України - закриттю за відсутністю його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов остаточного висновку про задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 КпАП України, Київський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Носова Романа Вікторовича - задовольнити.

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 2 березня 2020 року щодо ОСОБА_1 - скасувати та провадження в адміністративній справі на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду В. В. Д з ю б і н