Провадження № 3/643/123/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2020 року м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Крівцов Д.А., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Московського ВП ГУНП в Харківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, який не працює, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

12.12.2019 року в провадження судді Московського районного суду м. Харкова Крівцова Д.А. надійшов адміністративний матеріал, згідно якого 23.10.2019 року приблизно о 20-50 год. ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , висловлювався нецензурною лайкою на адресу брата ОСОБА_2 , чим скоїв насильство в сім`ї психологічного характеру. Вказані дії кваліфіковані особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, як адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, не визнав. Зазначив, що дійсно в нього у вказані вище день та час виник спір з братом ОСОБА_2 . Проте під час вказаних подій він не виражався в адрес брата нецензурною лайкою, не погрожував йому та не ображав. Надав суду аналогічного змісту письмові пояснення.

Також ОСОБА_1 після дослідження судом його письмових пояснень, які містяться в матеріалах справи, спростував інформацію, викладену у вказаних документах. Так, ОСОБА_1 відмовився від раніше наданих працівникам поліції письмових пояснень та заперечував інформацію, викладену в них. На уточнююче запитання суду пояснив, що наполягає на правдивості пояснень, наданих суду, згідно яких будь-якого домашнього насильства щодо брата не вчиняв.

Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що дійсно у нього з братом ОСОБА_1 у вказані вище день та час виник спір. Під час спору ОСОБА_1 не виражався нецензурною лайкою в його бік. Також потерпілий повідомив, що у відношенні нього погроз, образ, переслідувань та домашнього насильства з боку брата не було. В зв`язку з цим потерпілий просив суд закрити провадженні у вказаній справі у зв`язку із відсутністю в діях брата складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП. . Надав суду аналогічного змісту письмові пояснення.

Також ОСОБА_2 після дослідження судом його письмових пояснень, які містяться в матеріалах справи, спростував інформацію, викладену у вказаних документах. Так, ОСОБА_2 відмовився від раніше наданих працівникам поліції письмових пояснень та заперечував інформацію, викладену в них. На уточнююче запитання суду пояснив, що наполягає на правдивості пояснень, наданих суду, згідно яких будь-якого домашнього насильства щодо нього ОСОБА_1 не вчиняв.

ОСОБА_3 , допитана за її згодою в якості свідка, пояснила, що є матір`ю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . У вказані вище день та час між її синами виник спір, проте ОСОБА_1 не висловлювався нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_2 . Надала суду аналогічного змісту письмові пояснення.

Вирішуючи питання щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, зазначеного в протоколі про адміністративне правопорушення, суд керується таким.

Частиною 1 статті 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Також суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені зокрема в рішенні від 09.09.2011 року у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 року у справі «Надточій проти України», який неодноразово зазначав, що до провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема згідно яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 року зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 27.06.2019 року по справі № 560/751/17, пояснення осіб, які у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, не можуть бути беззаперечним доказом вчинення особою адміністративного правопорушення та не є належними доказами, якими може обґрунтовуватись притягнення до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з особистих пояснень ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 , ОСОБА_1 в ході спору з ОСОБА_2 не виражався у бік останнього нецензурною лайкою, фізичного та психологічного насильства не здійснював.

Виходячи з принципів рівності усіх учасників процесу, забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, які закріплені в ст. 129 Конституції України, практики Європейського суду з прав людини, а також завдань безпосереднього сприйняття та дослідження судом доказів, суд вважає необхідним надати перевагу показанням вказаних вище осіб, які були надані суду в судовому засіданні, а не їх письмовим поясненням, які надавались працівникам поліції та містяться в матеріалах справи.

Оцінюючи дані протоколу про адміністративне правопорушення, суд керується таким. Вказаний протокол складений після події правопорушення, в зв`язку з чим особа, яка його склала, не була безпосереднім свідком зазначених в протоколі подій.

Враховуючи наведене вище, ту обставину, що як ОСОБА_1 , так і потерпілий ОСОБА_2 , а також свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечували факт нецензурних висловлювань та домашнього насильства в цілому, суд приходить до висновку, що належних, допустимих та достатніх доказів, які б беззаперечно, поза розумним сумнівом, спростовували пояснення вказаних вище осіб, суду не надано.

Виниклі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 суд, керуючись принципом презумпції невинуватості, тлумачить на користь ОСОБА_1 та приходить до висновку щодо недоведеності факту вчинення ним адміністративного правопорушення.

У відповідності до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, суд закриває провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу даного адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 173, п. 1 ч. 1 ст. 247, 248-249, 279, 283-284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя Д.А. Крівцов