Справа №950/501/20 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Стеценко В.А.
Номер провадження 33/816/269/20 Суддя-доповідач Матус В. В.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2020 року суддя Сумського апеляційного суду Матус В. В. ,з участю ОСОБА_1 , захисника Ейсмонта Є.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Лебединського районного суду Сумської області від 27 квітня 2020 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 ),

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420,40 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді, ОСОБА_1 о 03 год. 28 хв. 07 березня 2020 року по вул. Г. Кондратьєва, 211 м. Суми керував транспортним засобом ВАЗ 211013 НГ, номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження в установленому порядку огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України та скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з прийнятою постановою судді та просить її скасувати, а провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

За змістом доводів апеляційної скарги зазначає, що відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння стала упереджена до нього поведінка поліцейських. Він був упевнений, що є тверезим, а проходження медичного огляду на місці та в лікарні може бути сфальсифікованим. При цьому, стверджує, що підстав для його зупинки не було. Апелянт звертає увагу не те, що у матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а також матеріали справи не містять доказів його відсторонення від керування та передачі керування іншій уповноваженій особі.

На його думку, пояснення свідків написані за вказівкою поліцейського та в судовому засіданні ці свідки не допитувалися, тому такі пояснення не можуть бути визнані як доказ.

Також зазначає, що протягом двох годин він самостійно пройшов огляд на стан сп`яніння і отримав медичний висновок про відсутність у нього алкогольного сп`яніння.

Окрім того, вважає, що при вирішенні справи не врахована та обставина, що його власна машина використовується у ним у роботі, тому позбавлення права керування транспортним засобом приведене до його звільнення з роботи.

Зазначає, що до справи не приєднано відеозапис з моменту зупинки до закінчення оформлення адміністративних матеріалів та не зазначено відомості про технічний засіб, яким здійснено відеозапис.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 із захисником, які підтримали подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи поданої апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Приписами п. 2.5 ПДР встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 130 КУпАП, що тягне за собою відповідну відповідальність, про що, в присутності двох свідків, складається протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначаються ознаки сп`яніння.

Таким чином, законодавством встановлено, що водій зобов`язаний пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівника поліції, в той час як відмова, навіть якщо особа, не перебуває в стані алкогольного чи будь-якого іншого сп`яніння, тягне за собою адміністративну відповідальність.

Суд першої інстанції при розгляді даної справи дослідив всі наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Незважаючи на позицію ОСОБА_1 про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, факт скоєння вказаного правопорушення за обставин, викладених в постанові суду, підтверджується зібраними доказами, які були всебічно, повно досліджені судом першої інстанції, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 540791 від 07.03.2020 року, який за своїм змістом відповідає вимогам ст.256 КУпАП і сумнівів не викликає (а.с.1); поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 07.03.2020 р., які кожен окремо підтвердили, що у їх присутності ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на місці зупинки на стан сп`яніння за допомогою спеціального засобу газоаналізатора Драгер Алкостест 7510, на що останній категорично відмовився, також водій відмовився прослідувати до медичного закладу для проходження такого огляду (а.с. 4, 4а ), поясненнями самого ОСОБА_1 про те, що він відмовився від проходження мед.огляду (а.с. 1, 17); відеозаписом, на якому зафіксована відмова ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння (а.с.8) та іншими матеріалами справи, належним чином дослідженими суддею.

Ставити під сумнів об`єктивність пояснень вказаних свідків у судді підстав не було, оскільки пояснення свідків відібрані у встановленому законом порядку, містять необхідні реквізити, підписані свідками без застережень та в матеріалах справи відсутні будь які дані про те, що вказані пояснення свідки давали внаслідок впливу на них.

При цьому, матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції було необ`єктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) апелянтом суду також не надано.

Сам ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції підтвердив, що відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Безпідставними є доводи апелянта, які не підлягають до задоволення про те, що у матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за відмову від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан такого сп`яніння.

За таких обставин, суддя дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_1 скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Посилання апелянта на те, що до справи не приєднано відеозапис з моменту зупинки до закінчення оформлення адміністративних матеріалів, не спростовує той факт, що працівниками поліції була зроблена пропозиція водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у відповідності до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року №1452/735, у присутності двох свідків, однак він відмовився від проходження огляду як на місці за допомогою газоаналізатора Драгер, так і в медичному закладі.

Медичний висновок щодо про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, який долучений ОСОБА_1 до матеріалів справи, судом до уваги не береться, оскільки в даному випадку сам факт відмови від проходження огляду тягне за собою відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. При цьому, не має значення чи перебував водій у стані, в даному випадку, алкогольного сп`яніння.

Посилання апелянта на безпідставність зупинки транспортного засобу, яким він керував, не є такими, що заслуговують на увагу, оскільки законність підстави зупинки транспортного засобу не охоплюється диспозицією ст. 130 КУпАП і дії працівників поліції щодо законності таких підстав можуть бути оскарженні в окремому порядку, а тому не є безумовною підставою визнання доказів на підтвердження правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, недопустимими.

Неспроможними є також доводи апелянта про те, що водія не було відсторонено від керуванням транспортним засобом, оскільки не дають підстав для скасування законного рішення суду першої інстанції.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не знав про наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Інші доводи апелянта, зокрема, щодо не зазначення поліцейським відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеозапис, не свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення - відмови від проходження такого огляду, у вчиненні якого його визнано винним.

Що стосується доводів ОСОБА_1 про те, що його власний автомобіль використовується ним у роботі, а позбавлення права керування транспортним засобом приведене до його звільнення з роботи, то вони також не можуть бути підставою для скасування чи зміни рішення суду, виходячи з наступного.

Санкція ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та позбавлення права керування транспортним засобом на 1 рік є безальтернативною.

При цьому відповідно до положень ч.2 ст. 33 КУпАП, яка містить загальні правила накладання стягнення, при накладанні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладання стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Враховуючи вищенаведене та те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності та застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами, вважаю, що суд, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи, дійшов до вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстави для скасування постанови суду відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Лебединського районного суду Сумської області від 27 квітня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуМатус В. В.