Номер провадження: 33/813/516/20
Номер справи місцевого суду: 497/396/2020
Головуючий у першій інстанції Раца В.А.
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі головуючого судді Дрішлюка А.І.

при секретарі судового засідання Павлючук Ю.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Болградського районного суду Одеської області від 18 березня 2020 року в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП щодо ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

18 березня 2020 року постановою Болградського районного суду Одеської області (суддя Раца В.А.) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення і на підставі санкції цієї статті призначено йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн (сімнадцять тисяч) гривень без конфіскації сировини, стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 420 (чотириста двадцяти) гривень 40 копійок (а.с. 17-18).

Не погоджуючись із вказаною постановою, 26 березня 2019 року ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції апеляційну скаргу. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що не погоджується із оскаржуваною постановою, вважає її такою, що була прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, адже суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_1 працює слюсарем у сільськогосподарському підприємстві ТОВ «Аванта», яке орендує територію з метою збереження на ній сільськогосподарської техніки підприємства. Вказана територія обладнана колонкою з дизельним паливом, яке використовується для заправки техніки підприємства. Апелянт вказує, що 16 березня 2020 року на прохання незнайомого чоловіка залив у його каністру дизельного палива з колонки, чоловік у якості вдячності за допомогу надав йому гроші, а одразу після цього на територію підприємства заїхали співробітники поліції та склали протокол щодо нього за ч.1 ст. 164 КУпАП, незважаючи на той факт, що ОСОБА_1 не є зареєстрованим суб`єктом господарської діяльності та не здійснює продаж та збереження дизельного палива (а.с. 21-24).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 06 квітня 2020 року було відкрито апеляційне провадження за вказаною вище апеляційною скаргою.

В судове засідання 23 квітня 2019 ОСОБА_1 не з`явився, його представником була подана заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю прибути у судове засідання з огляду на карантинні обмеження, введені Кабінетом Міністрів України через спалах короновірусу COVID-19. 19 травня 2020 року особа, що притягається до адміністративної відповідальності, не з`явився. Про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлявся належним чином.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд частково задовольняє апеляційну скаргу виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції (суддя Раца В.А.) виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, окрім його показань наданих в суді, також підтверджується зібраними по справі доказами в їх сукупності, згідно ст.251 КУпАП: протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 №406216 від 16.03.2020 року, який є документом, що офіційно засвідчує факт вчинення неправомірних дій, і є одними із джерел доказів; рапортами ст. ДОП Болградського ВП Ромащенко С.В.; письмовими поясненнями ОСОБА_2 , який пояснив, що 16.03.2020 року приблизно о 10:30 годині він на території бази ремонтного заводу, купив та заправив свій транспортний засіб дизельним паливом об`ємом 5-ть літрів; висновком ст.ДОП Болградського ВП Ізмаїльського ВП Ромащенко С.В. від 16.03.2020 року про припинення провадження по розгляду звернення щодо здійснення продажу дизельного палива та направлення матеріалів до суду.

Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх передчасними виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції не було дотримано зазначених вимог закону та констатує допущену неповноту розгляду справи, яка призвела до передчасного висновку суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Апеляційним судом встановлено, що 16.03.2020 року о 10:30 годині, ОСОБА_1 здійснив продаж дизельного палива за адресою: АДРЕСА_1 на господарській базі ремонтного заводу, що підтверджується матеріалами справи.

Водночас, ані досудовим розслідуванням, ані судом першої інстанції не встановлено, чому саме відносно ОСОБА_1 було складено протокол серії АПР18 №406216 від 16.03.2020 року та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП України, адже в матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б вказували на здійснення особою, що притягається до адміністративної відповідальності, господарської діяльності, що є кваліфікуючою ознакою за ч.1 ст. 164 КУпАП. Так само з матеріалів справи не вбачається, яким чином вказана особа була допущена до здійснення будь-якої діяльності, на території за адресою: АДРЕСА_1 ., м. Болград АДРЕСА_2 вул. Училищна АДРЕСА_2 б АДРЕСА_1 на господарській базі ремонтного заводу та яку роль у вказаній справі про адміністративне правопорушення відіграють фізичні та/або юридичні особи, у власності чи у користуванні перебуває вищеописаний об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, в оскаржуваній постанові суд взагалі не послався на зміст доказів, якими підтверджується доведеність винуватості ОСОБА_1 , не навів їх аналіз та не надав їм оцінку.

Також судом не звернено увагу на істотні порушення, допущені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. Натомість, протокол не містить посилань на ідентифікуючі особу порушника документи, у протоколі також не зазначена дата і місце його складення, вказаний протокол був складений у відсутності свідків, на місці правопорушення не були відібрані проби, до протоколу не додано жодних пояснень. Водночас, матеріали справи містять велику кількість помилок та невідповідностей, зокрема, але не виключно, у написанні власних назв, найменувань установ, відсутність будь-яких правовстановлюючих документів на об`єкти, які описані в протоколі, доказів декількох контрольних закупівель тощо.

В свою чергу, суд першої інстанції на вказані обставини увагу не звернув, формально підійшов до розгляду справи та маючи можливість направити протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 для доопрацювання та належного оформлення, дійшов до передчасного висновку про його винуватість, чим допустив неповноту судового розгляду.

Разом з тим, ЄСПЛ вирішуючи питання застосування ст. 6 Конвенції не ставить в залежність виведення з під юрисдикції кримінальних судів певних видів правопорушень віднесених до юрисдикції інших органів, посадових осіб. Виходить, що у справах про адміністративні правопорушення на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий, додатково користується гарантіями ст. 6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів) ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.

Щодо складу адміністративного правопорушення апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу суду першої інстанції на те, що диспозицією ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачена відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Отже, безпосереднім об`єктом правопорушення є встановлений порядок здійснення підприємницької діяльності, порядок ліцензування окремих видів підприємницької діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Стаття 14.1.36 Податкового кодексу України передбачає, що господарська діяльність це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Стаття 1 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» від 01 червня 2000 року визначає господарську діяльність як будь-яку діяльність, у тому числі підприємницьку, юридичних осіб, а також фізичних осіб-підприємців, пов`язану з виробництвом (виготовленням) продукції, торгівлею, наданням послуг, виконанням робіт.

Таким чином, беручи до уваги правову природу поняття та його законодавче визначення господарською діяльністю у розумінні статті 164 КупАП слід вважати будь-яку діяльність особи, спрямовану на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, яка носить регулярний характер.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Однак в матеріалах справи належно не задокументовано факту регулярної реалізації дизельного палива особою, що притягається до адміністративної відповідальності, оскільки докази контрольної закупки, пояснення покупців, понятих, свідків, відповідні чеки в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних доказів того, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку щодо скасування оскаржуваної постанови, як такої, що винесена з порушенням норм процесуального права та неповним дослідженням обставин справи.

Апеляційний суд також вважає за необхідне зазначити, що матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності, які розглядалися апеляційним судом, не містять достатньої кількості належних та допустимих доказів, які б поза розумним сумнівом свідчили про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення. Таким чином, оскільки за описаними обставинами справи не виявляється належним чином встановити наявність чи відсутність вини у діях ОСОБА_1 , апеляційний суд на підставі п. 2 ч. 1 ст. 278 КУпАП вважає за необхідне повернути матеріали справи до органу, який склав протокол, для доопрацювання та належного оформлення.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Болградського районного суду Одеської області від 18 березня 2020 року задовольнити частково.

Постанову Болградського районного суду Одеської області від 18 березня 2020 року скасувати.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення повернути до Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області для доопрацювання та належного оформлення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського

апеляційного суду А.І. Дрішлюк