КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/664/2020
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 травня 2020 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Новов С.О., за участю особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Конюшка Д.Б., іншого учасника ДТП ОСОБА_2 та його представника - адвоката Лукашенка М.П., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 19 грудня 2019 року,

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 19 грудня 2019 року, провадженні у справі щодо

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

Як встановлено постановою судді, ОСОБА_1 14.08.2016 о 12:10 год., керуючи транспортним засобом «Ford», д.н.з. НОМЕР_1 , на регульованому перехресті б-ру Перова - вул. С.Стальського в м. Києві, порушив вимоги п.п. 12.4, 12.3 ПДР, які регламентують, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 60 км/год. та у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, внаслідок чого сталося зіткнення з ТЗ «Geely», д.н.з. НОМЕР_2 , та яке привело до пошкодження наведених транспортних засобів, завдання матеріальних збитків та порушення указаних вимог ПДР.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 19 грудня 2019 року та прийняти нову постанову, якою справу про притягнення його за ст. 124 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування поданої скарги, апелянт зазначає про те, що фактично вся оскаржувана постанова базується виключно на судовій експертизі, проте, суд першої інстанції взяв до уваги лише один варіант, який зазначається судовими експертами, проте не взяв до уваги інші варіанти, про які зазначають експерти.

Зокрема, як зазначає апелянт, як правильно зазначають судові експерти, відповідно до Висновків експертизи (п. 15) - неможливо точно та безапеляційно встановити швидкість транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 - при цьому, суд посилається на чітку встановлену швидкість транспортного засобу.

Крім того, як вказує апелянт, відповідно до Висновків експертизи (п. 17, 22) варіанту № 1, а також відповідно до Висновків (п. 23) Варіанту № 1 та Висновків (п. 8, 11, 18, 20, 21) варіанту № 2 - експертами чітко вбачається порушення ОСОБА_2 , п. 10.1, 16.6 ПДР і що саме ці порушення правил дорожнього руху, зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП.

Таким чином, як вважає апелянт, судові експерти чітко визначили факт наявності порушення правил дорожнього руху зі сторони водія ОСОБА_2 . При цьому, причинно-наслідковий зв`язок (якщо не брати до уваги швидкість, яка чітко не встановлена) між порушеннями ОСОБА_1 та настанням ДТП не встановлено.

Також, на думку апелянта, в його діях відсутні порушення правил дорожнього руху, відповідно й відсутній причино-наслідковий зв`язок між діями та наслідками, оскільки зіткнення автомобілів трапилось саме внаслідок того, що водій ОСОБА_2 вирішив повернути ліворуч не переконавшись в безпеці вказаного маневру, і якби водій ОСОБА_2 не вирішив повернути ліворуч всупереч правилам дорожнього руху - ДТП не сталася.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Конюшка Д.Б., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити; пояснення іншого учасника ДТП ОСОБА_2 та його представника - адвоката Лукашенка М.П., які заперечували проти задоволення скарги; вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, незважаючи на встановлені та наведені в оскаржуваній постанові обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд апеляційної інстанції не може визнати це судове рішення законним та обґрунтованим, з огляду на таке.

Відповідно до вимог, передбачених ст. 124 КУпАП, вказаною нормою встановлена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Приймаючи рішення про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суддя у своїй постанові хоча і звернув увагу на те, що причиною ДТП було порушення вимог ПДР водієм ОСОБА_2 , а саме те, що він 11 серпня 2016 року о 12:10 год. в місті Києві на бульварі Перова, 19, керуючи автомобілем «Джилі» номерний знак НОМЕР_2 , повертаючи ліворуч при зеленому сигналі основного світлофора, не надав дорогу транспортному засобу «Форд Фокус», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , що рухався в зустрічному напрямку прямо, чим порушив п.п. 2.3 (б), 16.6 ПДР України, у зв`язку з чим, відповідно до постанови цього ж судді від 24 вересня 2019 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності, проте, розглядаючи справу щодо ОСОБА_1 , суддя, всупереч вимогам ст. 280 КУпАП, не вжив достатніх заходів для встановлення обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Зокрема, суддя повинен був встановити не лише той факт, чи були ОСОБА_1 порушені ті пункти правил дорожнього руху, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 278509 від 04 листопада 2019 року, а й встановити наявність причинно-наслідкового зв`язку між цими порушеннями та наслідками дорожньо-транспортної пригоди у вигляді пошкодження транспортних засобів.

Однак, незважаючи на вказані обставини, суддя не тільки не встановив, а й не навів в оскаржуваній постанові будь-яких об`єктивних даних про те, що саме порушення правил дорожнього руху з боку водія ОСОБА_1 знаходяться у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, яка мала місце 11.08.2016 року о 12 год. 10 хв. в м. Києві на регульованому перехресті бульвару Перова та вулиці С.Стальського.

Проаналізувавши наявні у справі щодо ОСОБА_1 докази, з урахуванням постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 24 вересня 2019 року у справі № 755/12985/16-п щодо ОСОБА_2 , яка набрала законної сили, та висновку експертів за результатами проведення комісійної комплексної судової автотехнічної, транспортно-трасологічної, фототехнічної та відеотехнічної експертизи № 21912/16-52/21913/16-35/2971/17-52, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що в діях водія ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки навіть якщо припустити, що ним були допущені порушення вимог п.п. 12.3, 12.4 ПДР України, вони не можуть знаходитися в прямому причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, яка, як встановлено рішенням суду, що набрало законної сили, сталася через дії іншого учасника цієї пригоди.

Більш того, що стосується порушення водієм ОСОБА_1 вимог п. 12.3 ПДР України, яким передбачено, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, то, як обґрунтовано зазначається в його апеляційній скарзі, матеріали справи щодо нього не містять будь-яких доказів, які б підтверджували той факт, що, з урахуванням конкретних обставин справи, він мав технічну можливість виявити небезпеку для руху та вжити відповідні заходи для уникнення зіткнення з автомобілем «Geely», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 .

Виходячи з розвитку дорожньої обстановки, напрямку руху транспортних засобів та дій водіїв, які передували ДТП, можна зробити висновок про те, що небезпека для руху автомобіля «Ford», яким керував ОСОБА_1 полягала у зміні дорожньої обстановки, яка була пов`язана з появою рухомого об`єкта -автомобіля «Geely», під керуванням ОСОБА_2 , який, здійснюючи маневр повороту ліворуч при зеленому сигналі основного світлофора, був зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо.

Зважаючи на це, суд першої інстанції не мав достатніх підстав для висновку про те, що висновок комісійної комплексної судової автотехнічної, транспортно-трасологічної, фототехнічної та відеотехнічної експертизи № 21912/16-52/21913/16-35/2971/17-52 від 31 травня 2019 року (варіант 2 пункти 17, 22, 14, 12, 16, 23, 8, 11, 18, 20, 21 дослідження), відповідає фактичним обставинам дорожньо-транспортної пригоди, оскільки, за відсутності об`єктивних даних про швидкість, яка була у водія ОСОБА_1 в момент виникнення небезпеки, вказаний висновок про те, що водій автомобіля «Ford» ОСОБА_1 мав технічну можливість запобігти зіткненню з автомобілем «Geely», під керуванням ОСОБА_2 шляхом гальмування та що його дії знаходилися в причинному зв`язку з настанням даної ДТП, не може бути визнаний таким, що спростовує пояснення ОСОБА_1 щодо обставин пригоди та є більш ґрунтовним у порівнянні з поясненнями останнього та іншими доказами, наявними у справі.

Зокрема, суд залишив поза увагою той факт, що за встановлених під час судового засідання обставин, водій автомобіля «Geely» ОСОБА_2 , в порушення вимог п. 16.6 ПДР, під час повороту ліворуч, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, чим створив аварійну ситуацію, яка призвела до зіткнення та пошкодження транспортних засобів.

При цьому, судом не було враховано також положень п. 1.4 ПДР, згідно з якими кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що інші учасники виконують ці Правила.

За таких обставин, приймаючи рішення за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити; постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 19 грудня 2019 року, відповідно до якої провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, закрито на підставі п. 7 ст. 247 цього Кодексу, - скасувати; прийняти нову постанову, якою провадження у справі щодоОСОБА_1 - закрити, на підставі п. 1 ст. 247 цього Кодексу, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 19 грудня 2019 року, відповідно до якої провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, закрито на підставі п. 7 ст. 247 цього Кодексу, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження у справі щодо ОСОБА_1 - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 цього Кодексу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Бірса О.В.