Справа № 752/4713/20 Суддя в І-й інстанції Валігура Д.М.
Провадження № 33/824/1996/2020 Суддя в 2-й інстанції Ігнатюк О.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

17 червня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд

в особі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ігнатюка О.В., розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 07 квітня 2020 року, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 07 квітня 2020 року на

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП накладене стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він, 23 лютого 2020 року, близько 09 години 30 хвилин, в м. Києві, керуючи автомобілем «ГАЗ», номерний знак НОМЕР_1 , по просп. Голосіївському, 99, в порушення вимог пункту 13.1 ПДР України, не дотримався безпечного бокового інтервалу внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Volkswagen», номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

В апеляційній скарзі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 указано на незаконність постанови судді в частині накладеного стягнення. В обґрунтування доводів апеляційної скарги послався на те, що дана дорожньо-транспортна пригода є його першою у житті, що, із урахуванням визнання вини у суді першої інстанції, на його думку свідчило про можливість накладення стягнення у виді штрафу. Постанову судді місцевого суду в частині накладеного стягнення вважав необґрунтованою та такою, що суперечить положенням ст.30 КУпАП. Вказав на те, що автомобіль використовується ним під час виконання службових обов`язків та позбавлення права керування транспортними засобами може призвести до скрутного матеріального становища. Просив постанову судді змінити в частині накладеного стягнення з позбавлення права керування транспортними засобами на стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Вивчивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Висновки судді місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП у апеляційній скарзі не оспорюються. Неправильногозастосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права у ході розгляду справи у суді першої інстанції, що давало би суду апеляційної інстанції вийти за межі доводів апеляційної скарги у ході апеляційного розгляду не встановлено.

Щодо доводів апеляційної скарги про незаконність постанови в частині накладеного стягнення, то вони є слушними, ґрунтуються як на вимогах закону, так і на матеріалах справи.

За змістом ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Статтею 33 КУпАП визначені загальні правила накладення стягнення за адміністративні правопорушення. Цією нормою закону визначено що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, дані про особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що обтяжують чи пом`якшують відповідальність.

Цих вимог закону при накладенні стягнення на ОСОБА_1 суддею місцевого суду дотримано не було. Суддею зазначено те, що при накладенні стягнення ним враховані характер правопорушення, дані про особу ОСОБА_1 , наслідки вчиненого правопорушення та ступінь його вини. Між тим, сутність цих обставин суддею у постанові не розкрита. Поза увагою судді залишилось те, що порушення ПДР України допущених ОСОБА_1 не є грубим. ОСОБА_1 повністю визнав свою вину як у порушення вимог ПДР України при фіксації обставин ДТП, так і свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП при розгляді справи у суді. Наслідки у вигляді пошкодження транспортних засобів є складовою частиною об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому не можуть розцінюватись у виді обставини, що обтяжують відповідальність. Інших наслідків вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення суддею у постанові не наведено. Матеріали справи не містять жодних даних, які би характеризували ОСОБА_1 із негативної сторони, а також про те, що він раніше притягався до адміністративної відповідальності. За змістом характеристики, наданої ОСОБА_2 ФОП ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_2 працює у ФОП ОСОБА_3 на посаді менеджера із збуту, характеризується крайнє позитивно, користується повагою в колективі.

Аналіз указаних обставин у їх сукупності дає підстави стверджувати, що суддею на ОСОБА_2 було накладене надмірно суворе стягнення, яке не відповідає визначеній законом меті адміністративних стягнень. Наведене указує на незаконність та необґрунтованість постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 07 квітня 2020 року щодо ОСОБА_1 в частині накладеного стягнення у зв`язку із чим у цій частині вона підлягає зміні шляхом пом`якшення накладеного стягнення до штрафу у розмірі 340 грн.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 07 квітня 2020 року щодо ОСОБА_1 змінити в частині стягнення.

Накладене на ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП стягнення пом`якшити до штрафу в розмірі 340 грн.

В іншій частині постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 07 квітня 2020 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Ігнатюк О.В.