Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/150/20 Головуючий у суді І-ї інстанції Бурко Р.В.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Широкоряд Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2020 року м. Кропивницький

Суддя Кропивницького апеляційного Суду - Широкоряд Роман Володимирович, розглянувши матеріали провадження у справі про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 березня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, в ФОП ОСОБА_2 , проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10200 грн., з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік, -

ВСТАНОВИВ:

Під час з`ясування обставин при розгляді справи про вчинення апелянтом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, судом першої інстанції встановлено, що 01.02.2020 о 23:52 год., апелянт керував автотранспортним засобом марки «MAZDA 626» з державним номерним знаком « НОМЕР_1 » у

м. Кропивницькому по вул. Верхня Биківська, 23 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме з запахом алкоголю з порожнини роту, порушенням мови та координації рухів, з подальшою відмовою від проходження медичного огляду та огляду за допомогою спецтехзасобів на визначення стану сп`яніння у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, отже вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На обґрунтування прийнятого 17.03.2020 судового рішення, судом першої інстанції зазначено, що вина апелянта в інкримінованому правопорушенні, незважаючи на його пояснення, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 320328 від 01.02.2020 із долученим відеозаписом, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які підтверджують обставини відмови апелянта від проходження медичного огляду та огляду за допомогою спецтехзасобів на стан алкогольного сп`яніння, письмовими поясненнями ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та протоколом про адміністративне затримання.

На переконання апелянта, постанова Кіровського районного суду

м. Кіровограда від 17.03.2020 є незаконною.

Подаючи апеляційну скаргу від 27.03.2020, останній просить скасувати постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17.03.2020 та закрити провадження у справі, у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого

ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Із змісту апеляційної скарги вбачається, що на момент зупинення співробітниками поліції автотранспортного засобу марки «MAZDA 626» з державним номерним знаком « НОМЕР_1 », за її кермом перебував знайомий апелянта ОСОБА_7 , що і стало підставою для апелянта відмовитися від проходження у встановленому законом порядку перевірки на стан алкогольного сп`яніння.

Вищевикладене, останнім підтверджено під час проведення судового розгляду у суді першої інстанції.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що постанова Кіровського районного суду

м. Кіровограда є необґрунтованою, оскільки постановлена у порушення вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП, без урахування змісту положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція) та практики Європейського суду з прав людини.

Оцінюючи зміст апеляційної скарги, апелянт робить висновок, що судом першої інстанції не доведено його причетність до вчинення адміністративного правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП та як наслідок прийнято безпідставне та незаконне рішення.

Вивчивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов до переконання, що апеляційна скарга від 27.03.2020 підлягає задоволенню за наступних підстав.

Так, орган, уповноважений розглядати справу про адміністративне правопорушення, з дотриманням положень ст. 245 та 252 КУпАП повинен своєчасно, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати її обставини у своїй сукупності та вирішити в точній відповідності з законом, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом і правосвідомістю.

Окрім цього, згідно з ч. 1 ст. 280 КУпАП, орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

В протоколі серії ДПР18 № 320328 про адміністративне правопорушення, який визнано судом першої інстанції підтверджуючою обставиною перебування апелянта з ознаками алкогольного сп`яніння за кермом зупиненого автотранспортного засобу, міститься посилання на відеозапис на окремому диску, який є невід`ємною частиною цього протоколу.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши ряд відеозаписів, що містяться на зазначеному оптичному диску, зазначає, що під час здійснення співробітниками поліції провадження у зазначеній справі, ОСОБА_1 , неодноразово повідомляв, що він за кермом не перебував, в той час, як громадянин ОСОБА_7 , пояснював, що саме він ( ОСОБА_7 ), перебував за кермом автотранспортного засобу марки «MAZDA 626» на момент зупинення зазначеного автомобіля працівниками правоохоронного органу та вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП визнає повністю.

Європейський Суд з прав людини у рішенні "Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії" від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення "кримінального обвинувачення".

Рішенням Європейського Суду з Прав Людини (надалі ЄСПЛ) у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року, Суд зазначає, що Уряд визнав карну кримінально-правову суть Кодексу про адміністративні правопорушення та його карний кримінально-правовий характер (п.п. 17, 21).

Так, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апелянта стосовно того, що прецедентна практика ЄСПЛ, застосовуючи критерій суворості покарання за вчинення адміністративного правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, відносить адміністративні правопорушення до кримінально-правової сфери з усіма гарантіями, передбаченими ст. 6 Конвенції, а тому, у справах про адміністративні правопорушення на які ЄСПЛ поширює кримінально-правовий аспект, - особа, щодо якої розглядається справа додатково користуються гарантіями ст. 6 Конвенції, зокрема правом на оскарження судових рішень, виклик та допит свідків та безоплатну допомогу захисника (за браком коштів).

Суд звертає увагу, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину згідно зі ст. 62 Конституції України, отже проводячи паралель з діючим законодавством у кримінально-правовій сфері - усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи

Відповідно до ст. 272 КУпАП, як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі.

Зі змісту постанови Кіровського районного суду м. Кіровограда вбачається, що судом прийнято до уваги та враховано під час постановлення судового рішення письмові пояснення поліцейських ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які зазначили, що саме апелянт керував зупиненим автотранспортним засобом, натомість відхилено, передбачене положеннями

ст. 268 КУпАП та ст. 6 Конвенції клопотання апелянта щодо виклику та допиту у судовому засіданні громадянина ОСОБА_7 , який на місці зупинки підтвердив, що він керував у стані алкогольного сп`яніння автомобілем марки «MAZDA 626» з державним номерним знаком « НОМЕР_1 » на момент його зупинення екіпажем поліції.

Більш того, на відеозапису зафіксовано, що працівники поліції, що здійснювали затримання ОСОБА_7 , та ОСОБА_1 , запитували, хто саме з них був за кермом, що повністю спростовує їхні пояснення.

Кропивницький апеляційний суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає, що твердження Кіровського районного суду м. Кіровограда щодо узгодження доказів між собою та їх належність та допустимість є незаконним та необґрунтованим, з чого слідує, що судом першої інстанції, у порушення вимог ст.ст. 245, 251, 252, 268, 280 КУпАП та ст. 6 Конвенції, не вжито жодного заходу щодо всебічного, повного, об`єктивного та неупередженого з`ясування обставин справи, зокрема не викликано для допиту у судове засідання свідків, а саме громадян ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та інспектора Управління патрульної поліції в Кіровоградській області лейтенанта поліції ОСОБА_8 , яким складено адміністративний матеріал у цьому провадженні, чим порушено, передбачені діючим законодавством права особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Окрім цього, згідно з положеннями ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги та не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З метою забезпечення провадження в справах про адміністративне правопорушення, у відповідності до ст. 261 КУпАП, у випадках, прямо передбачених законами України, задля припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення допускаються адміністративне затримання особи, про яке складається відповідний протокол з передбаченими до його складання вимогами, зазначеними у ст. 262 вказаного Закону.

Так, у протоколі серії КИ № 020510 про адміністративне затримання апелянта зазначено, що останнього затримано для припинення правопорушення, передбаченого ч. 1

ст. 130 КУпАП та складання відносно нього адміністративного матеріалу.

У положеннях ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» (надалі Закон) зазначено, що поліція, відповідно до покладених на неї завдань наділена повноваженнями вживати заходів з метою виявлення та припинення кримінальних, адміністративних правопорушень.

Разом з цим, свобода пересування, закріплена у положеннях ст. 33 Конституції України та гарантується кожному, хто на законних підставах перебуває на території України.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону, обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції.

Крім цього, у відповідності до положень ст. 29 Закону, поліцейський захід - це дія або комплекс дій превентивного або примусового характеру, що обмежує певні права і свободи людини, застосовується поліцейськими відповідно до закону для забезпечення виконання покладених на поліцію повноважень та має відповідати принципам законності, необхідності, пропорційності та ефективності.

Положення ст. 30 Закону передбачають можливість вжиття заходів реагування у формі поліцейських заходів лише за умови порушення норм КУпАП та Кримінального-процесуального кодексу України.

До поліцейських заходів примусу, згідно з ч. 1 ст. 42 Закону, віднесено застосування поліцейським фізичного впливу (силу), а також спеціальних засобів.

Суд роз`яснює, що фізичним впливом є застосування будь-якої фізичної сили, а також спеціальних прийомів боротьби з метою припинення протиправних дій правопорушників, а до спеціальних засобів Закон відносить засоби обмеження рухомості, зокрема кайданки.

Водночас, про застосування фізичної сили та спеціальних засобів, поліцейський зобов`язаний заздалегідь попередити особу про таке застосування з дотриманням вичерпних вимог, передбачених ст.ст. 43, 44, 45 Закону.

Так, надаючи оцінку відеозапису, що міститься у матеріалах адміністративної справи, суд приходить до переконання, що співробітниками поліції Усубяном Ф.М. та ОСОБА_6 , у порушення вимог ст. 261 КУпАП, ст.ст. 7, 23, 29, 30, 42, 43, 44, 45 Закону, ст. 33 Конституції України, незаконно, без жодних на те підстав, після припинення (можливого) адміністративного правопорушення, а саме після добровільної зупинки автотранспортного засобу марки «MAZDA 626» з державним номерним знаком « НОМЕР_1 »,без жодного попередження, застосовано комплекс дій примусового характеру, внаслідок застосування фізичного впливу (сили) та спеціальних засобів (кайданків) під час проведення адміністративного затримання апелянта та гр. ОСОБА_7 .

На переконання суду апеляційної інстанції, таке адміністративне затримання є незаконним, а отже як наслідок, протокол серії КИ № 020510 про адміністративне затримання апелянта є очевидно незаконним, відтак не може бути прийнятий судом як доказ на підтвердження будь яких обставин.

Оцінюючи вищевикладене у своїй сукупності, суд апеляційної інстанції стверджує, що Кіровським районним судом м. Кіровограда не проведено всебічний, повний та об`єктивний судовий розгляд адміністративної справи, не з`ясовано обставини справи у їх сукупності та не надано оцінки доказам з урахуванням закону, а відтак, за результатами апеляційного розгляду, встановлено відсутність складу адміністративного правопорушення, що згідно з положеннями ст. 247 КУпАП, є обставиною, що виключає провадження у справі про адміністративне правопорушення, а розпочате таке провадження за наведених вище обставин підлягає закриттю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 283, 284, 293 та 294 КУпАП-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , якого притягнуто до адміністративної відповідальності судом першої інстанції задовольнити.

Постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 березня 2020 року - скасувати, а провадження по даній справі закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постанова Кропивницького Апеляційного Суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Широкоряд Р.В.