Справа № 302/565/19
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

13.05.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Гошовського Г.М. за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 33/4806/74/20 щодо ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого, який притягується до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

Постановою судді Міжгірського районного суду від 13.05.2019 ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 10.05.2019 приблизно о 11:35 біля універмагу по вул. Шевченка в смт. Міжгір`я, під час оформлення матеріалів про порушення Правил дорожнього руху здійснив злісну непокору працівникам поліції, а саме: на законну вимогу поліцейських надати посвідчення водія для встановлення особи, намагався зачинитися в автомобілі з метою уникнення від відповідальності. Цією ж постановою суддя провадження у справі закрив за малозначністю правопорушення та обмежився усним зауваженням.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що суддя безпідставно відхилив його клопотання про виклик до суду свідка ОСОБА_3 , інших очевидців події, про приєднання до справи рішень Міжгірського районного суду, Львівського апеляційного адміністративного суду та відеозапису даної події. Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам закону, в тому числі й «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015, що поліцейські не роз`яснили йому прав та обов`язків, не надали можливості надати пояснення, висловити свої зауваження, не вручили йому копії протоколу. Зауважує, що за керування транспортним засобом без посвідчення водія або відмову пред`явити його для перевірки, за ст. 126 КУпАП, до адміністративної відповідальності він не притягнутий, оскільки надав його для огляду поліцейським. Вважає, що не вчиняв дій, які містили б склад правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП. Просить постанову скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд заслухав пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, за його клопотанням допитав свідка ОСОБА_3 , дослідив наявні в справі докази, надані ОСОБА_1 відеозапис події з відеореєстратора, яким був обладнаний його транспортний засіб на час події, рішення Міжгірського районного суду від 18.06.2019 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.08.2019, перевірив матеріали справи, доводи апеляційної скарги і вважає, що апеляційна скарга підлягає задовільненню з таких підстав.

Згідно зі ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Ця ж правова норма забороняє покладання на особу обов`язку доводити свою невинуватість в учиненні адміністративного правопорушення.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно зі статтями 245, 252 КУпАП завданнями провадження в справі про адміністративне правопорушення і обов`язком органу, який її розглядає, є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зазначається суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці вимоги закону у справі не додержані.

Вирішуючи питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винен ОСОБА_1 в його вчиненні і чи підлягає він адміністративній відповідальності, апеляційний суд виходить з наступного.

Статтею 185 КУпАП передбачено відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

Під злісною непокорою розуміється відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну неповагу до нього.

В оскарженій постанові взагалі не зазначено на підставі яких доказів суддя дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 в учиненні правопорушення.

З приводу події 10.05.2019 ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду справи пояснив, що зупинив свій транспортний засіб на краю проїзної частини, висадив двох пасажирів і тільки-но хотів від`їхати, як попереду зупинився службовий автомобіль поліції. Поліцейські стали вимагати від нього документи, відмовились пояснити в чому полягають їх претензії до нього, намагалися витягнути його з автомобіля через вікно силоміць, хоча він неодноразово пред`являв їм посвідчення водія і реєстраційні документи на транспортний засіб для огляду, надав можливість їх сфотографувати, а відмовився лише віддати документи їм в руки.

Свідок ОСОБА_3 апеляційному суду пояснив, що почувши ґвалт на вулиці Шевченка підійшов до транспортного засобу всередині якого знаходився ОСОБА_1 , а поряд з ним - поліцейські, які сварились між собою і вимагали від ОСОБА_1 документи. ОСОБА_1 , в свою чергу, пояснював, що вже пред`являв їм документи і може пред`явити ще, але хоче знати, з приводу якого порушення йому висуваються претензії. Щоб розв`язати конфлікт, він взяв документи від ОСОБА_1 і показав їх поліцейським, після чого всі заспокоїлись. Далі вони з ОСОБА_1 поїхали до відділу поліції. Зауважив, що рух по вулиці Шевченка під час конфлікту був заблокований двома службовими автомобілями поліцейських в той час, як автомобіль ОСОБА_1 руху транспортних засобів не перешкоджав.

Переглядом відеозаписів, приєднаних до справи та наданого ОСОБА_1 встановлено, що ці пояснення відповідають дійсності: ними зафіксовано події від тих, які передували зупинці транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 аж до розв`язання конфлікту між ним та поліцейськими після втручання свідка ОСОБА_3 . Доказів, які доводили б що вимоги і дії поліцейських щодо ОСОБА_1 , після пред`явлення ним документів, були законними, а його відмова передати документи їм в руки - злісною непокорою законній вимозі, в них немає. На відеозаписі видно, що ОСОБА_1 неодноразово пред`являв реєстраційний документ та посвідчення водія поліцейським, а вони намагалися його силоміць витягнути з автомобіля.

Частиною 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`явити для перевірки, зокрема, посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб. Цей самий обов`язок водія щодо пред`явлення поліцейському для перевірки таких документів установлений і в пункті 2.4 «а» Правил дорожнього руху.

Обов`язку водія надати поліцейському (а не лише пред`явити) такі документи вказані нормативні акти не передбачають.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.08.2019 постанова серії ДПО18 № 039755 від 10.05.2019 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за зупинку транспортного засобу на відстані ближче 10 метрів від пішохідного переходу та недотримання вимог дорожнього знаку п.5.35.1 «Пішохідний перехід» визнана протиправною і скасована.

За таких обставин вимога поліцейських до ОСОБА_1 надати посвідчення водія і реєстраційний документ на транспортний засіб, як про це вказано у протоколі про адміністративне правопорушення серії ГР № 348081 та в оскарженій постанові, не може вважатися законною.

Пояснень свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ГР № 348081, в матеріалах справи немає. Натомість в них наявні пояснення свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які розбігаються з даними відеозаписів, досліджених у судовому засіданні і не стосуються обставин про які йдеться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ГР № 348081.

Інших доказів вчинення ОСОБА_1 злісної непокори працівникам поліції 10.05.2019 у справі також немає.

Враховуючи, що доводи ОСОБА_1 належними і допустимими доказами не спростовані, вони не можуть бути відкинуті, їх урахування ставить під сумнів законність пред`явленої йому вимоги про надання документів, та, відповідно, доведеність його злісної непокори законній вимозі працівника поліції.

Керуючись п.1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу задовольнити, постанову судді Міжгірського районного суду від 13.05.2019, якою в зв`язку з малозначністю правопорушення, з оголошенням усного зауваження закрито провадження в справі щодо ОСОБА_1 про правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП, скасувати, провадження в справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Гошовський Г.М.