Справа № 445/446/20
провадження № 3/445/257/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.05.2020року суддя Золочівського районного суду Львівської області Сивак В.М., з участю секретаря судового засідання Захарчук Н.Я., правопорушника ОСОБА_1 та адвоката Леонтьєва О.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Золочівського ВП ГУ НП у Львівської області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого,

за ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , 06.03.2020 року, о 15 год. 58 хв. в м. Золочів по вул. Бродівська-Базарона Львівської області, керував автомобілем OPEL ZAFIRA, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком медичного огляду № 35 від 06.03.2020 року, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1ст. 130 КУпАП, заперечив та пояснив, що він алкогольних напоїв не вживав. Чому у висновку щодо результатів медичного огляду у нього виявлено стан алкогольного сп`яніння (2,63 проміле) не пояснив.

Адвокат Леонтьєв О.В. у судовому засіданні подав клопотання про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Клопотання обґрунтовує тим, що інспектором поліції не дотримані вимоги нормативних актів та суду не надано доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім цього зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не містить всіх необхідних реквізитів: відсутні будь-які пояснення свідків-очевидців події. Свідки події відсутні, оскільки у графі протоколу про адміністративне правопорушення перелічені як свідки - лікар та медична сестра Золочівської ЦРЛ, що вказує на відсутність свідків при керуванні ОСОБА_1 автомобіля та складанні даного протоколу не на місці зупинки автомобіля.

Заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1 та адвоката Леонтьєва О.В. дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.

Незважаючи на невизнання правопорушником вини, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується матеріалами справи, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 081354 від 06.03.2020 року, висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 32 від 06.03.2020 року, згідно якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, 2,63 проміле, письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та компакт-диском з відео-матеріалами, що підтверджують вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідний орган чи посадова особа зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 279 КУпАП ці обставини встановлюються в ході дослідження доказів під час розгляду справи.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.

Так п.1.3 Правил дорожнього руху України передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху України передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Положеннями ч. 1 ст. 130 цього Кодексу передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Невизнання правопорушником вини є голослівним, спростовується дослідженими судом доказами, зокрема відеозаписом події, з якого вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, також приймається до уваги висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 32 від 06.03.2020 року. Пояснення ОСОБА_1 розцінюється судом, як спосіб уникнення адміністративної відповідальності за вчинене, оскільки такі вони не підтверджені жодними фактичними даними та суперечать встановленим обставинам справи, що підтверджені наведеними вище доказами.

Дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що стверджується письмовими доказами, які знаходяться в матеріалах справи.

Керування в стані алкогольного чи іншого сп`яніння є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху, тяжкість якого обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням. Зокрема, у стані сп`яніння істотно знижується увага водія та швидкість його реакції, що зумовлює загрозу для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого водія та власності третіх осіб. Саме ця обставина і зумовила прийняття законодавцем Закону, яким було посилено відповідальності за керування в стані сп`яніння.

Крім того слід зазначити, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та керувати ними, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Зазначені вище обставини дають достатні підстави судді дійти висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, а тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на нього відповідне адміністративне стягнення.

Згідно Закону України "Про судовий збір"із ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір на користь держави.

Керуючись ч.1 ст.130, 221, 283, 284 КУпАП суддя ,-

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк - 1 (один) рік

У випадку несплати штрафу у 15-ти денний термін, відповідно до вимог ст.307,308 КУпАП, з правопорушника підлягає стягненню подвійний розмір штрафу.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір"стягнути із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 420,40 грн.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Золочівський районний суд Львівської області на протязі 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Суддя:В. М. Сивак