3/337/415/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2020р. Суддя Хортицького районного суду м.Запоріжжя Мурашова Наталія Анатоліївна, розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Хортицького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продавець ПП «Фортуна-тютюн», зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.44-3 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом ГР №050756, складеним 24.03.2020р. дільничним офіцером поліції Хортицького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області Данілевським В.В., 24.03.2020р. о 13.00 год. ОСОБА_1 , працюючи продавцем в тимчасовій споруді « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яка розташована за адресою: м.Запоріжжя, пр.Ювілейний, б.28, не припинила роботу закладу та здійснювала прийом відвідувачів, чим порушила вимоги постанови КМУ №211 від 11.03.2020р. та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, вину не визнає.

Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_1 , які додані до протоколу про адміністративне правопорушення, вона в зазначений день перебувала в приміщенні магазину «Фортуна», який розташований на пр..Юбілейний м.Запоріжжя, і здійснювала його охорону, однак магазин не функціонував, покупців не було, але вона з необережності не зачинила на замок вхідні двері. Правила щодо карантину вона не порушувала.

На підставі ст.268 КУпАП суд вважає можливим розглянути справу у відсутність ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно з ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245 КУпАП).

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У своїх рішеннях, в тому числі і проти України, ЄСПЛ неодноразово наголошував на необхідності суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т.ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

П.2 ст.6 Конвенції про основні права та свободи людини і відповідна практика ЄСПЛ вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного.

Деталі обвинувачення мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (Справа «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року).

Особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

Вирішуючи справу, суд виходить з того, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у ст.258 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст.251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст.256 КУпАП.

Відповідно до ст.256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Крім того, при ухваленні рішення суд враховує, що у зв`язку із застосуванням принципу презумпції невинуватості саме інспектор поліції, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинен зібрати докази наявності події і складу адміністративного правопорушення, винуватості особи, тобто довести наявність законних підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Так, ст.44-3 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вказана норма носить бланкетний характер, а тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та якого не дотрималась особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06.04.2000р. карантин - це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Згідно з ст.29 цього Закону України карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020р. «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS- CoV-2» (в редакції, чинній на 24.03.2020р.) на усій території України з 12.03.2020р. по 03.04.2020р. встановлено карантин та введено певні обмеження, заборони тощо.

Зокрема, за змістом пп.3 п.2 вказаної постанови заборонено з 00 год. 01 хв. 17 березня 2020 р. до 3 квітня 2020 р. роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення, крім роздрібної торгівлі продуктами харчування, пальним, засобами гігієни, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, засобами зв`язку, провадження банківської та страхової діяльності, а також торговельної діяльності і діяльності з надання послуг з громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту.

Відповідно до ч.2 ст.55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Дослідивши надані матеріали, суд встановив, що в порушення вищевказаних вимог в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання, роботу якого було заборонено відповідно до пп.3 п.2 постанови КМУ від 11.03.2020р. №211, а також до якої категорії вказаних в цьому пункті закладів взагалі відноситься тимчасова споруда «Табакерка» та чи передбачає вона приймання відвідувачів.

Згідно з доданою до протоколу ксерокопією ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами, яка належним чином не засвідчена, суб`єктом господарювання є Приватне підприємство «Фортуна-тютюн», яке здійснює торгівельну діяльність в магазині за адресою: АДРЕСА_2 . За змістом протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 є продавцем зазначеного підприємства. Відомості про те, що вона є власником цього підприємства, а відповідно і суб`єктом господарювання, в матеріалах справи відсутні.

Крім того, в протоколі зазначено місце вчинення правопорушення тимчасова споруда «Табакерка» за адресою: м.Запоріжжя, пр..Ювілейний, б.28. Жодних відомостей про належність цього приміщення до ПП «Фортуна-тютюн» в справі немає.

Також до протоколу про адміністративне правопорушення не надано пояснень свідків - відвідувачів, яких нібито приймала ОСОБА_1 і присутність яких за вказаним місцем була виявлена інспектором поліції в зазначений день та час. Відомості про таких осіб в протоколі відсутні.

Додані до протоколу чотири фотознімки суд вважає неналежними та недопустимими доказами, оскільки вони не містять жодних відомостей про дату, час та місце правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_1 , її ідентифікаційних даних, що на фото зображена саме вона. Будь-яких інших осіб - відвідувачів ними також не зафіксовано.

Жодних посвідчувальних написів ці фотознімки не містять, ким саме та із застосуванням яких технічних засобів вони вчинені не зазначено. Відомості про застосування будь-яких технічних засобів під час виявлення факту правопорушення та складання протоколу про адміністративне правопорушення в останньому взагалі відсутні.

Таким чином, належні та допустимі докази, передбачені ст.251 КУпАП, які б підтверджували функціонування з порушенням вказаних заборон ОСОБА_1 як суб`єкту господарювання та приймання нею в зазначений день, час та місці відвідувачів, тобто факт вчинення нею зазначеного адміністративного правопорушення та її винуватість в ньому, суду не надані.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з вимог ст.252,280 КУпАП, оцінивши обставини справи та надані докази, суд вважає, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, належними та допустимими доказами поза розумним сумнівом не доведений, що в силу принципу презумпції невинуватості трактується судом на її користь.

У зв`язку з цим, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, і на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі слід закрити.

Керуючись ст.3,62 Конституції України, ст.7,9,44-3,245,247,251,252,256,268,280,283 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративного правопорушення за ст.44-3 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня її постановлення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Суддя Хортицького районного суду

м. Запоріжжя Н.А. Мурашова

15.05.2020