Справа №: 398/1263/20
провадження №: 3/398/617/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

"29" квітня 2020 р. суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Орловський В.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою АДРЕСА_1 , за ст. 173-1 КУпАП,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 16 квітня 2020 року, 2 квітня 2020 року у мережі Фейсбук було викладено відео у публічний доступ за участю ОСОБА_1 , в якому вказувалось, що працівники швидкої допомоги не приїхали на виклик до останньої. Дані відомості могли б спричинити суспільний резонанс та призвести до паніки серед населення. Згідно протоколу вказаними діями ОСОБА_1 , вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173-1 КУпАП.

У судовому засідання ОСОБА_1 вину не визнала. Вона дала показання, аналогічні тим, що викладені у її письмових поясненнях, які долучені до матеріалів справи. Уточнила, що спочатку телефонувала щоб викликати швидку медичну допомогу за номером 103, їй пояснили, що шивдка за виклком не приїде, потім вона зателефонувала на гарячу лінію Олександрійської міської ради та повідомила про проблеми з викликом швидкої, пізніше їй перетелефонували з Олександрійської міської ради та повідомили, що швидка допомога дійсно не приїде і щой їй потрібно власними траспортом або на таксі приїхати до лікарні. Про ці обставини вона пізніше розповіла у прямому ефірі у соціальній мережі Фейсбук, зазначає, що чуток не поширювала, не мала наміру спричиняти паніку, а лише хотіла проінформувати інших людей про проблеми, які у неї виникли під час виклику швидкої медичної допомоги.

Заслухавши учасників провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що провадження у справі слід закрити у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу правопорушення.

Суд вважає, що надані суду докази не доводять вказаний у протоколі факт здійснення ОСОБА_1 поширювання неправдивих чуток, що можуть викликати паніку серед населення.

Аналізуючи склад адміністративного правопорушення за ст. 173 КУпАП, з об`єктивної сторони дане правопорушення виражається у поширенні особою чуток, тобто неправдивого повідомлення, інформації, яка не відповідає дійсності.

Водночас, у протоколі у протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що предметом правопорушення є розповсюджене у мережі Фейсбук повідомлення ОСОБА_1 про те, що до неї за її викликом не приїхала швидка медична допомога. Водночас у протоколі не зазначено чи є ця інформація недостовірною, чи є це повідомлення чуткою і чи дійсно за викликом ОСОБА_1 не приїхала швидка. Суду не надано жодного доказу, який би вказував на неправдивість вказаної у протоколі інформації, яку розповсюдила ОСОБА_1 . Усі свідки, пояснення яких надані суду разом з протоколом, а саме пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , підтверджують або не заперечують зазначений факт, лише надаючи різне тлумачення причин неприїзду швидкої медичної допомоги за викликом.

Також до протоколу не надані докази неправдивості поширеної ОСОБА_1 інформації.

Відповідно до п. 4 Порядку Порядку інформування бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги про виклик екстреної медичної допомоги та їх направлення на місце події, затвердженого постаново. Кабінету Міністрів України, з метою забезпечення контролю за своєчасністю отримання викликів та реагування на них програмно-апаратним комплексом 103 здійснюється електронна фіксація часу надходження виклику та запис голосу, який зберігається протягом встановленого строку.

Відповідно до п. 11 вказаного вище Порядку Диспетчер з прийому викликів, керуючись цими Правилами, має право відмовити в прийомі виклику. При цьому він зобов`язаний оформити письмову відмову і дати рекомендації щодо звернення у відповідний лікувально-профілактичний заклад (поліклініку, пункт невідкладної медичної допомоги або інші лікувально-профілактичні заклади), вказавши його адресу та телефон. У разі необхідності індивідуального вирішення нестандартної або конфліктної ситуації особи, які здійснювали виклик, можуть звернутися до старшого чергового медичного працівника підрозділу швидкої медичної допомоги через диспетчера підрозділу швидкої медичної допомоги або особисто.

Отже, відповідно до зазначених законодавчих норм виклик швидкої медичної допомоги мав фіксуватися електронно із зазначенням часу виклику і збереженням запису голосу. Також у випадку відмови у прийомі виклику мала складатися письмова відмова із зазначенням рекомендацій щодо звернення у відповідний лікувально-профілактичний заклад. Однак такі документи і докази поліцейським взагалі не збиралися.

Натомість разом з протоколом суду надані письмові пояснення головного лікаря КП ЦПМЗС ОСОБА_2 , згідно яких він взагалі не відповідає за службу швидкої допомоги.

Таким чином жоден із наданих суду доказів не спростовує повідомлення ОСОБА_4 , про яке зазначене у протоколі, та її пояснення у судовому засіданні.

Крім цього, надані суду докази не доводять наявності суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, а саме те що ОСОБА_1 усвідомлювала неправдивість поширюваної неї інформації та знаючи про цю неправдивість все одно її поширювала.

Також суд дійшов висновку про те, що висловлені ОСОБА_1 оцінки дій служби швидкої допомоги та інших посадових осіб взагалі не можуть бути предметом правопорушення, передбаченого ст.152 КупАП, адже не містять фактичних даних, які можуть бути підтверджені або спростовані.

Відповідно до ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Діючі на період карантину обмеження, що встановлені відповідно до ЗУ Про захист населення від інфекційних хвороб і постанови КМУ від 11 березня 2020 р. № 211 не передбачають заходів, які стосуються обмеження свободи слова. Тому суд дійшов висновку, що висловлювання ОСОБА_1 за встановлених у справі обставин слід розглядати як форму реалізації нею передбаченого ст.43 Конституції України права на свободу слова.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не відображають всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ст. 173-1 КУпАП, надані суду докази не доводять усіх необхідних ознак складу адміністративного правопорушення. Наданими суду доказами не доведено вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-1 КУпАП, оскільки надані разом з протоколом докази не доводять факту вчинення останньою поширенні особою чуток, тобто неправдивого повідомлення, інформації, яка не відповідає дійсності. Суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, а тому суд вважає за необхідне провадження у справі закрити відповідно до п.1 ч.1 ст.247, ч.1 п.3 ст. 284 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ст.247 , ч.1 п.3 ст.284 , ст. 294 КпАП України, суд

постановив:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-1 КпАП України.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя В.В. Орловський