Справа №295/4022/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2020 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді Панченко Г. В.,

секретаря Моштук Т. В.,

за участі:

прокурора Рудик Т. Г.,

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомир, проживаючого у АДРЕСА_1 , працюючого фізичною особою підприємцем, колишнього присяжного Корольовського районного суду м. Житомира,

за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

Відповідно до протоколу від 02.04.2020 №88 ОСОБА_1 , обіймав у період з 27.04.2017 по 04.06.2019 посаду присяжного Корольовського районного суду м. Житомира, яка відноситься до підпункту «ґ» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» (надалі - Закону) та є суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення. В порушення вимог статті 45 Закону, ОСОБА_1 , будучи увільненим 04.06.2019, лише 03.07.2019, тобто несвоєчасно без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припиняє свої повноваження.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , вину не визнав, пояснив, що неодноразово звертався із заявою про звільнення від обов`язків присяжного, але йому відмовляли. Вважав, що строк подачі декларації не порушив, оскільки подаїв її одразу після того, як йому стало відомо про його звільнення.

В судовому засіданні прокурор просив визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, застосувати до нього адміністративне стягнення, передбачене цією статтею. Вважав, що ОСОБА_1 був належним чином та своєчасно повідомлений про дату увільнення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу, суд приходить до таких висновків.

Частина 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 2 ст. 45 Закону особи, зазначні у пункті 1, підпунктах «а», «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Згідно даних з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави та місцевого самоврядування, ОСОБА_1 подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави та місцевого самоврядування, яка припиняє діяльність 03.07.2019 за період з 01.04.2019 по 04.06.2019 (а. с. 7).

ОСОБА_1 стверджує, що подав декларацію одразу після того, як йому стало відомо про його увільнення.

Відповідно до наказу Корольовського районного суду м. Житомира від 04.06.2019 №30/К-с, ОСОБА_1 увільнено від виконання обов`язків присяжного з 10.06.2019 за станом здоров`я.

Згідно листа Корольовського районного суду міста Житомира Умінський О.В. був повідолений про необхідність ознайомлення з зазначеним наказом засобами телекомунікаційного зв`язку, однак станом на 21.05.2020 року він до суду не з`явився.

Вказаний лист Корольовського суду м. Житомира та інші матеріали справи не містять відомостей про те, коли саме ОСОБА_1 стало відомо про його звільнення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Доводи прокурора про те, що ОСОБА_1 був своєчасно поінформований про його звільнення є лише припущенням, не підтвердженим документально.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Оскільки в справі відсутні докази того, коли ОСОБА_1 повідомлено про звільнення, його доводи про подання декларації одразу після того, як він дізнався про своє звільнення не спростовані ані органом, що склав протокол, ані прокурором, то його вина як обов`язковий елемент складу адміністративного правопорушення, передбачений ст. 9 КУпАП не доведена. У зв`язку з цим провадження по справі необхідно закрити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про запобігання корупції»,

постановив:

Закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Г. В. Панченко

Постанова підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.