Справа № 752/5872/20
Провадження №: 3/752/3276/20
П О С Т А Н О В А

іменем України

27 травня 2020 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Єсауленко М.В., розглянув адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера МВС, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , що має інвалідність ІІ групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП,-

встановив:

ОСОБА_1 інкримінується вчинення домашнього насильства, а саме те, що він 28.02.2020 р. о 18 год. 50 год. , перебуваючи за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно дружини ОСОБА_2 .

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованих дій не визнав. Пояснив суду, що 28.02.2020р. після обіду він повернувся з м. Черкас, де перебував із дитиною, оскільки від сусідів йому стало відомо, що у його відсутність дружина прийшла додому з стороннім чоловіком та перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Ввечері 28.02.2020, перебуваючи вдома, дійсно намагався з`ясувати відносин із дружиною. Допускає, що можливо під час спілкування з нею, був надто емоційним, але це було пов"язано із тим, що дружина йому зрадила, але категорично заперечує, що вчиняв щодо неї будь-які насильницькі дій, в тому числі і психологічного характеру. Вважає, що його поведінка відповідала обстановці, а в його діях відсутній склад правопорушення.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Каменська Н.П. просила звернути уваги суду на те, що до матеріалів справи не долучено жодних доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні насильницьких дій, як відносно дружини ОСОБА_2 , так і відносно тещі ОСОБА_3 . Зазначила, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, зокрема протокол містить дописки, і не розкрито суті правопорушення, вчинення якого інкримінується ОСОБА_1 , а саме які конкретно дії вчинялися її підзахисним. Допущені порушення під час складення протоколу вказують на недопустимість протоколу про адміністративне правопорушення, як джерела доказів у даній справі. Посилання ОСОБА_3 і ОСОБА_2 на наявність кримінального провадження відносно ОСОБА_1 за фактом завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_2 , як додаткової обставини, яка може свідчити про систематичність вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства відносно дружини, відкидає, пояснюючи тим, що дані події є предметом розгляду у іншому провадженні і не стосуються предмету розгляду у даній справі. Просила закрити провадження у даній справі за відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_2 суду пояснила, що ОСОБА_1 є її чоловіком, вони проживають разом, але фактично їх відносини не носять характеру подружнього, у них окремі бюджети. Чоловік за час їх спільного життя неодноразово вчиняв насильство щодо неї, чинив психологічний тиск та бив. 28.02.2020 р. приїхав до неї у офіс, вчинив сварку, кидався на її співробітників, чим заважав робочому процесу. Увечері того ж дня приїхав додому і почав висловлюватися щодо неї образливими словами. В ході сварки з чоловіком вона зателефонувала мамі - ОСОБА_3 та попросила приїхати. Маму він також ображав, а також порпався у її сумці, звинувачувачуючи у крадіжці документів, після чого вони викликали поліцію.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що 28.02.2020 їй зателефонувала дочка і попросила приїхати до неї додому, оскільки чоловік з нею свариться. Коли приїхала, ОСОБА_1 кричав на дочку та на неї. З метою упередити його можливі наступні насильницькі дії.

Суд, вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілу, свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Пунктом 3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п.14 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Дослідивши надані до протоколу письмові докази, зокрема письмові пояснення потерпілої ОСОБА_2 , особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , протоколи прийняття заяв про кримінальні правопорушення від ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , письмові пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , суд вважає, що данні, які в них містяться не доводять факт вчинення 28.02.2020 о 18-30 ОСОБА_1 домашнього насильства психологічного характеру відносно дружини ОСОБА_2 . Певні з досліджених доказів суд відкидає, оскілки вони не стосуються подій, які є предметом дійсного провадження. За показами свідків, які були допитані під час складання протоколу, ОСОБА_1 характеризується з позитивної сторони, турботливо ставиться до дружини і дитини, від сусідів ніяких нарікань з приводу агресивної поведінки не надходило.

Суд також приймає до уваги пояснення потерпілої та свідка, які зазначили, поліція була викликана з метою упередження застосування насильства ОСОБА_1 .

Наданий до протоколу відеозапис подій, які відбувалися за місцем роботи потеріплої в судовому засіданні не досліджувалися, оскільки вони відбувалися за іншим місцем та у інший час, ніж ті, які є предметом дійсного розгляду.

Встановити наявність або відсутність вини у діях ОСОБА_1 з даних протоколу, суд також не має можливості, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення, в порушення вимог ст. 256 КУпАП, не розкрито суті правопорушення, зазначено лише, що ОСОБА_1 вчинене домашнє насильство психологічного характеру відносно дружини, між тим - не зазначено, які саме дії ОСОБА_1 по відношенню до дружини кваліфіковано, як домашнє насильство. Зазначене свідчить про те, що у розумінні ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення серії ГР від 16.03.2020 р. не може вважатися належним і допустимим доказом.

Інших доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП до матеріалів справи не додано.

В силу статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Ураховуючи, що здійснення підтримки обвинувачення у справах про адміністративні правопорушення відповідними органами не здійснюється, а суд не здійснює збирання додаткових доказів, а також враховуючи такі засади провадження як диспозитивність, змагальність процесу, презумпцію невинуватості та забезпечення доведеності вини, суд приходить до висновку про відсутність як самої події, так і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, що відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП є підставою для закриття провадження.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст.9, п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.251-252, 173-2, 280, 283, п.3 ч.1 ст.284 КУпАП, суд

постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя М.В. Єсауленко