Справа № 441/1721/19 Головуючий у 1 інстанції: Яворська Н.І.
Провадження № 33/811/7/20 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2020 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , захисника - адвоката Радовича Богдана Романовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , на постанову судді Городоцького районного суду Львівської області від 16 грудня 2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривень 20 копійок.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 18.09.2019 о 21 год. 43 хв. в с. Переможне Городоцького району Львівської області керував транспортним засобом марки «Honda Rio» з ознаками алкогольного сп`яніння (порушення координації рухів, почервоніння шкіряного покриву, запах з ротової порожнини). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за яке передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із рішенням судді районного суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на необґрунтованість постанови судді Городоцького районного суду Львівської області від 16 грудня 2019 року, просить таку скасувати, провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що адміністративне стягнення, накладене на нього оскаржуваною постановою судді, не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи, виходячи з того, що він не був належним чином повідомлений про розгляд справи у суді першої інстанції, що позбавило його можливості реалізувати свої права, передбачені ст.268 КУпАП, зокрема, надати пояснення по суті справи, заявити клопотання про допит свідків.

Крім цього, вказує, що судом першої інстанції не були враховані вимоги ст.33 КУпАП, яка передбачає врахування особи порушника при обранні виду адміністративного стягнення, а саме, його майнового стану, пом`якшуючі обставини тощо.

Зазначає, що розглядаючи справу, суд першої інстанції значно відступив від принципів повноти та об`єктивності судового розгляду, та порушив вимоги п.24 Постанови ПВС України від 23.12.2005 № 14.

У своїй апеляційній скарзі наголошує на тому, що ним автомобіль використовується у робочих цілях і позбавлення його права керування таким, ставить апелянта у дуже скрутне становище, так як він не має іншого способу заробітку для існування.

В обґрунтування пропуску строку на апеляційне оскарження, покликається на те, що при винесені постанови у суді першої інстанції був відсутній через його неналежне повідомлення, оскаржувану постанову не отримував, та подав апеляційну скаргу відразу, як ознайомився із змістом такої.

Крім цього, в своїх письмових поясненнях, апелянт наголошує, що складання протоколу про адміністративне правопорушення відбулося із грубим порушенням норм чинного законодавства.

Зазначає, що існують розбіжності між обставинами викладеними в матеріалах справи та звукозаписом судового засідання, а саме: свідок ОСОБА_2 не повідомляв суд про те, що він підписував протокол про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП. Вказує на те, що в матеріалах справи немає відомостей про повідомлення свідка ОСОБА_3 про виклик його в судове засідання 16.12.2019 року, свідчення якого могли обґрунтувати чи спростувати вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Радовича Р.Б . на підтримку апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що постанову судді слід скасувати, а справу закрити з таких підстав.

Матеріалами справи підтверджуються доводи ОСОБА_1 щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.

Відповідно до вимог ст.245, 252, 280 КУпАП в справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно і об`єктивно в їх сукупності.

При цьому суд при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, і винести постанову, зміст якої має відповідати вимогам ст.283 КУпАП.

Наведених вимог закону суддею місцевого суду під час розгляду справи та при прийнятті постанови в повній мірі не дотримано, на що обґрунтовано вказується в апеляційній скарзі.

За диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП, відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.2, ч.3, ч.5 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відповідно до п.7 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція), у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.

Згідно з п.6, п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 (далі Порядок), водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №045094 та в оскаржуваній постанові, ОСОБА_1 18.09.2019 о 21 год. 43 хв. в с. Переможне Городоцького району Львівської області керував транспортним засобом марки «Honda Rio» з ознаками алкогольного сп`яніння (порушення координації рухів, почервоніння шкіряного покриву, запах з ротової порожнини). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за яке передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Як на докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення суддя місцевого суду покликався у судовому рішенні на записи у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 045094 від 18.09.2019 (а.с.2), направлення для огляду водія на стан сп`яніння (а.с.3), акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.4), довідку Городоцького ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області № 6772/54/0219 від 19.09.2019 (а.с.6).

Разом з цим, як вбачається із звукозапису судового засідання суду першої інстанції від 26.11.2019 року, свідок ОСОБА_2 пояснив, що був зупинений працівниками поліції, які запросили його для участі в якості свідка при складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , проте факту відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння він не чув, а лише підписав протокол.

Крім того, апеляційним судом неодноразово здійснювалися виклики в судове засідання свідка ОСОБА_3 , однак останній в суд апеляційної інстанції не з`явився. Проте, 21.05.2020 року подав на адресу Львівського апеляційного суду письмові пояснення, з яких вбачається, що 18.09.2019 року його зупинили працівники поліції, щоб він засвідчив керування мопедом без захисного шолома, про що ОСОБА_3 підписався на чистому бланку протоколу. Чи перебував ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння свідок не зауважив. Також свідок ОСОБА_3 не бачив і не чув відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності від проходження огляду на стан сп`яніння.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, доказів того, що ОСОБА_1 відмовлявся пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, немає.

Відтак, у справі відсутні належні, допустимі та достатні докази, які б підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що висновок судді про винуватість ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, враховуючи матеріали справи та пояснення свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , наявні у справі докази, які безпосередньо дослідженні в судовому засіданні, не підтверджують факт порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР України та відповідно наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови судді Городоцького районного суду Львівської області від 16 грудня 2019 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задоволити.

Постанову Городоцького районного суду Львівської області від 16 грудня 2019 року відносно ОСОБА_1 скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф. Романюк