Справа № 565/528/20
Провадження № 3/565/514/20

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2020 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області в особі: судді Горегляд О.І.,

з участю:

- секретаря судового засідання - Алексейчик А.О.,

- потерпілої - ОСОБА_1 ,

- особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали, які надійшли від Вараського відділу поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Сопачів Володимирецького району Рівненської області, громадянина України, працюючого слюсарем-ремонтником у відокремленому підрозділі «Рівненська АЕС» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», розлученого, на утриманні якого перебуває троє малолітніх дітей, місце проживання якого зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ; фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

- за ч.1 ст.173-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

04 травня 2020 року приблизно о 21 годині 30 хвилин ОСОБА_1 за місцем свого фактичного проживання у квартирі АДРЕСА_3 вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме: застосував до неї фізичну силу та завдав один удар долонею лівої руки в область обличчя, чим спричинив потерпілій фізичного болю без заподіяння тілесних ушкоджень.

Такими умисними діями фізичного характеру ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Під час судового розгляду справи ОСОБА_1 повністю не визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, та заперечив обставини, зазначені у досліджуваному судом протоколі про адміністративне правопорушення, зазначивши, що 04 травня 2020 року приблизно о 21 годині 30 хвилин він не застосовував до колишньої дружини ОСОБА_2 фізичного насильства та не наносив їй удару в обличчя лівою рукою. На думку ОСОБА_1 , у даному випадку ОСОБА_2 безпідставно викликала працівників поліції і дана справа сфальсифікована, а конфлікт запланований і сфабрикований. ОСОБА_1 вважає, що ОСОБА_2 , попередньо порадившись із юристами та зі своїми подругами, спланувала провокацію адміністративного правопорушення та 04 травня 2020 року приблизно о 21 годині 00 хвилин проникла до його місця фактичного проживання у квартиру АДРЕСА_3 , де в той час з ним була їх спільна малолітня дитина ОСОБА_3 . З пояснень ОСОБА_1 слідує, що ОСОБА_2 хотіла забрати з собою дитину, але він не дозволяв, бо дитина вже лягала спати і повідомила, що вона хоче залишитись із батьком ( ОСОБА_1 ). ОСОБА_1 вказав, що дитина була дуже налякана, проте ОСОБА_2 продовжувала розмову, після чого вискочила із кімнати в коридор та викликала поліцію.

У наданих суду показаннях потерпіла ОСОБА_2 , будучи попередженою про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання відповідно до ч.1 ст.384 КК України, пояснила, що 04 травня 2020 року приблизно о 21 годині 30 хвилин вона прийшла за місцем проживання свого колишнього чоловіка у квартиру АДРЕСА_3 , щоб побачити їх спільну дочку ОСОБА_4 , 2013 року народження, оскільки переживала за неї. Згідно з показаннями потерпілої ОСОБА_2 перед цим 04 травня 2020 року ОСОБА_1 забрав малолітню дочку за її місцем проживання, щоб прогулятися, на що вона дала дозвіл та повідомила, щоб дитину привів додому не пізніше 20 години, проте фактично він забрав її із собою на ніч у квартиру АДРЕСА_3 і не давав дитині телефон для розмови з матір`ю ( ОСОБА_2 ). За таких обставин, переживаючи за свою малолітню дитину, як пояснила ОСОБА_2 , спочатку вона зателефонувала в поліцію, але працівники поліції їй не допомогли, зазначивши, що якщо батько не позбавлений батьківських прав, то має право бути із малолітньою дитиною, тому в подальшому вона вирішила врегулювати цей спір добровільно із ОСОБА_1 і пішла до місця його фактичного проживання у квартиру АДРЕСА_3 . ОСОБА_2 зазначила, що вона безперешкодно зайшла до приміщення вказаної квартири, так як двері до неї не були зачинені, після чого доброзичливо спілкувалась із малолітньою дочкою і просила її піти із нею додому. Однак, як вказала потерпіла ОСОБА_2 , ОСОБА_1 вчинив конфлікт, так як здійснював відеозапис, сказав, що він і дочка лягають спати, попросив залишити квартиру та йти додому, після чого виключив світло і долонею лівої руки вдарив її (потерпілу ОСОБА_2 ) в обличчя, чим спричинив несильну біль. ОСОБА_2 зазначила, що відразу після цього вона вибігла із цієї кімнати в іншу, де перебувала сестра ОСОБА_1 , і викликала працівників поліції на місце події. Потерпіла ОСОБА_2 оцінює такі дії ОСОБА_1 як фізичне насильство, за які він має понести відповідальність. При цьому потерпіла ОСОБА_2 просила суд врахувати, що раніше приблизно 1 рік до цієї події ОСОБА_1 також застосовував до неї фізичну силу, незважаючи на присутність при цьому їх трьох малолітніх дітей.

Згідно з п.3 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

У п.17 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» вказано, що фізичне насильство форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 і показання ОСОБА_2 , суд дослідив інші докази, наявні в матеріалах справи, та прийшов до висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, що передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, тобто домашнє насильство. Факт вчинення вказаного адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його скоєнні, окрім показань потерпілої ОСОБА_2 , безпосередньо наданих суду, доводиться протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 №428864, складеним поліцейським СРПП №2 Вараського відділу поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області сержантом поліції Василюком В.М. 04 травня 2020 року, рапортом старшого інспектора-чергового Вараського відділу поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області А.Лихацького від 04 травня 2020 року про реєстрацію в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журналі єдиного обліку) 04 травня 2020 року за №1813 повідомлення зі служби 102 ОСОБА_2 про вчинення адміністративного правопорушення,письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 04 травня 2020 року та частково письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 04 травня 2020 року, якими підтверджується виникнення між ним і ОСОБА_2 04 травня 2020 року спору щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , 2013 року народження та їх участі у вихованні дитини.

Обставин, які пом`якшують і обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, не встановлено.

Враховуючи характер і фактичні обставини вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, вік і майновий стан, суд вважає за необхідне в даному випадку призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч.1 ст.173-2 КУпАП, у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 170 (сто сімдесят гривень) грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.27, 40-1, ч.1 ст.173-2, ст.ст.221, 280, 283, п.1.ч.1 ст.284, ст.ст.287, 289, 294, 307, 308 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, і призначити йому стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень та підлягає стягненню в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у сумі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч.1 ст.307 КУпАП, тобто не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, надіслати дану постанову про накладення штрафу для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання даної постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави подвійний розмір штрафу в сумі 340 (триста сорок) гривень.

Постанова судді може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, потерпілою протягом десяти днів з дня її винесення до Рівненського апеляційного суду через Кузнецовський міський суд Рівненської області.

Суддя: О.І.Горегляд