КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2020 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду - Сілкова І.М., за участю ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 лютого 2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122-2 КУпАП та на підставі ст. 22 КУпАП ОСОБА_1 звільнено від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Як встановив суддя у постанові з посиланням на протокол про адміністративне правопорушення від 27.12.2019 серії ДПР18 №073077, ОСОБА_1 27.12.2019 року о 18 год. 50 хв. по бульв. Т.Шевченка, 34 в м. Києві, керуючи автомобілем «КІА» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по смузі руху громадського транспорту, не виконав неодноразові вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, здійснив рух далі до свого місця проживання, чим порушив вимоги п.п. 17.1, 2.4 ПДРУкраїни, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122-2 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14.02.2020 року та закрити стосовно нього провадження в справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів поданої апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції неповно та не об`єктивно з`ясував усі обставин даної справи, не дав належної оцінки його поясненням наданим в судовому засіданні, що призвело до прийняття незаконного та необґрунтованого рішення, висновки якого не відповідають фактичним обставинам справи.

При цьому апелянт вказує, що складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 403573 не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки згідно викладу суті вчиненого правопорушення, ОСОБА_1 не виконав вимогу поліцейського про зупинку, однак протокол був складений за ч.2 ст. 122 КУпАП, тобто за іншою статтею КУпАП. Крім того, всупереч вимог ст. 251 КУпАП в протоколі не зазначено перелік доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення ним адміністративного правопорушення, а сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути єдиною підставою дня притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Крім того наголошує, що не порушував правил дорожнього руху, оскільки рухаючись по смузі громадського транспорту, почувши звуковий сигнал патрульного автомобіля, він проїхав приблизно 5-10 метрів та повернув праворуч на дворову територію, так як згідно п.2.4 ПДР України водій зобов`язаний на вимогу поліцейського зупинитись із дотриманням правил дорожнього руху.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримку доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та апеляційні доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.ст. 245, 280 КУпАП України, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. При цьому, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Однак, всупереч вказаним вимогам закону, судом першої інстанції не були в повному обсязі з`ясовані та перевірені всі обставини справи, у зв`язку з чим оскаржувана постанова не може бути визнана законною і обґрунтованою та підлягає скасуванню.

Приймаючи рішення про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122-2 КУпАП, суддя фактично послався лише на протокол про адміністративне правопорушення серії серії ДПР18 №073077 від 27.12.2019 року, складений відносно ОСОБА_1 , як на доказ винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122-2 КУпАП, однак незважаючи на відсутність в матеріалах справи будь-яких інших доказів на підтвердження його винуватості, не надавши у постанові жодної оцінки поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд першої інстанції не звернув своєї уваги на ту обставину, що вказаний протокол стосовно ОСОБА_1 складений за ч.2 ст. 122 КУпАП, яка передбачає відповідальність за вчинення іншого адміністративного правопорушення.

За приписами статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення крім іншого зазначаються, зокрема суть вчиненого адміністративного правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність, за дане правопорушення.

Проте, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 27.12.2019 року серії ДПР18 №073077, ОСОБА_1 27.12.2019 року о 18 год. 50 хв. по бульв. Т.Шевченка, 34 в м. Києві, керуючи автомобілем «КІА» д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по смузі для маршрутних транспортних засобів та на неодноразові вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу не реагував та здійснив рух далі до свого місця призначення, чим порушив вимоги п.п. 17.1, 2.4 ПДРУкраїни, за що відповідальність передбачена ч.2 ст. 122 КУпАП, тобто суть вчиненого адміністративного правопорушення не відповідає зазначеному у протоколі нормативному акту, який передбачає відповідальність, за дане правопорушення.

Згідно диспозиції ч.2 ст. 122 КУпАП відповідальність за даною нормою передбачена за порушення водіями правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Протокол про адміністративне правопорушення - це документ, який офіційно засвідчує факт вчинення особою неправомірних дій і є одним із джерел доказів та підставою подальшого провадження у справі, а тому складений стосовно ОСОБА_1 протокол серії ДПР18 №073077 від 27.12.2019 рокуне може бути визнаний належним та допустимим доказом наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122-2 КУпАП, за вчинення якого постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 лютого 2020 року він був визнаний винуватим.

Також слід зазначити, що згідно положень КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах протоколу про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати зазначену в цьому протоколі фабулу адміністративного правопорушення чи кваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Вказані вимоги закону також узгоджуються з правовою позицією викладеної в рішенні Європейського суду з прав людини «Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії», де зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення в межах поданої апеляційної скарги, апеляційним судом встановлено, що матеріали справи не містять достатніх доказів, які б вказували, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122-2 КУпАП.

Отже, за наслідками розгляду апеляційної скарги апеляційний суд приходить до висновку, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддею не було дотримано вимог, передбачених ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, а тому, враховуючи відсутність в матеріалах справи належних доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122-2 КУпАП, постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14.02.2020 року не можна вважати законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню із закриттям провадження в справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122-2 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КпАП України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 лютого 2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122-2 КУпАП - скасувати, а провадження в справі стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122-2 КУпАП.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду І.М. Сілкова