ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 326/237/20 Головуючий в 1 інст. Каряка Д.О.
Провадження № 33/807/305/20 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Приморського районного суду Запорізької області від 8 квітня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Партизани Приморського району Запорізької області, громадянин України, маючий середню освіту, не працюючий, одружений, маючий на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 гривень, без позбавлення права керування транспортними засобами, та стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно з постановою суду ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 17 лютого 2020 року о 2 год. 35 хв. по вул. Таврійській в м. Приморську, керував автомобілем ВАЗ 2101, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, неадекватна поведінка). Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку та огляду на місці зупинки з застосуванням спецприладу «Драгер», чи в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків.

Крім того, 17 лютого 2020 року о 2 год. 35 хв. ОСОБА_1 на перехресті вулиць Банкова-Таврійська в м. Приморську, керуючи автомобілем ВАЗ 2101, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на дерево. При ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову скасувати, провадження по справі за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суддя проігнорував вимоги Конституції України та КУпАП, необхідні для правильного вирішення справи обставини не встановив, правильність складення матеріалів адміністративної справи не перевірив та постановив завідомо незаконне рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Зокрема, суд не врахував, що при складенні протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції були грубо порушені вимоги ст. 268, ч.ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП та п.п. 6, 7 розділу Інструкції № 1452/735.

Апелянт зазначає, що у протоколі свідками події вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , але в судовому засіданні вони допитані не були, а тому відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 26.07.2019 у справі № 580/751/17, їх показання є неналежними доказами.

Разом з тим, наявні в матеріалах справи письмові пояснення цих осіб є суперечливими, зокрема щодо часу, коли свідки бачили факт керування транспортним засобом та зіткнення автомобіля з деревом, а також не вказано, від чого саме він відмовився, від проходження огляду на місці події чи в медичному закладі.

Також зазначає, що на місце події виїжджала слідчо-оперативна група, але будь-які дані до ЄРДР внесені не були.

Звертає увагу, що транспортним засобом керував не він, а його племінник ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ), який до того ж написав розписку про те, що отримав на зберігання від слідчого автомобіль, але вказану інформацію суддя не перевірив та в судовому засіданні племінника не допитав.

Крім того, він звернувся до суду з позовною заявою про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП, яку суддя Каряка Д.О. спочатку залишив без руху, а потім, після ухвалення рішення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, задовольнив його заяву про відвід судді, чим фактично визнав незаконність та необґрунтованість притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вважає, що суддя також порушив його право на захист, оскільки не надав йому можливість скористуватись послугами адвоката.

В судове засідання апеляційного суду, призначене на 12 травня 2020 року, ОСОБА_1 не з`явився, як вбачається із клопотання захисника у зв`язку із відсутністю міжміського сполучення. З тієї ж підстави відповідно до клопотання ОСОБА_1 не може з`явитися і до Приморського районного суду Запорізької області для участі у судовому засіданні у режимі відеоконференції (а.с. 94-95).

В судове засідання, призначене на 26 травня 2020 року о 14 год. 30 хв., ОСОБА_1 та його захисник, будучі повідомленими про дату, час, місце судового засідання, також не з`явилися, про поважність причин неявки не повідомили.

Враховуючи, що ОСОБА_1 мешкає у м. Приморську, в якому розташований Приморський районний суд Запорізької області, він мав можливість реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, шляхом подання клопотання про здійснення апеляційного розгляду справи у режимі відеоконференції з приміщення зазначеного районного суду.

Крім того, з 22 травня 2020 року відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 392 від 20.05.2020 дозволяється здійснення регулярних та нерегулярні пасажирські перевезення автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському внутрішньообласному та міжнародному сполученні за дотримання певних умов перевезення пасажирів.

Таким чином ОСОБА_1 мав реальну можливість взяти участь під час розгляду справи апеляційним судом.

Згідно з ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

За наведеного, вважаю за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності апелянта.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та розглянувши доводи викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованими та засновані на досліджених судом доказах.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 062601 від 17.02.2020 - 17 лютого 2020 року о 2 год. 45 хв. по вул. Таврійській в м. Приморську ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2101, д/н НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, неадекватна поведінка). Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку: на місці зупинки з застосуванням спецприладу «Драгер» чи в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків. У протоколі також зазначені анкетні дані свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та містяться їх особисті підписи (т. 1 а.с. 1).

Відповідно до письмових пояснень свідка ОСОБА_2 він 17.02.2020 о 01 год. 30 хв. керував мопедом по вул. Банковій, автомобіль ВАЗ 2101, д/н НОМЕР_1 , синього кольору здійснив обгін його мопеду. Коли він під`їхав до перетину з вулицею Таврійської, він побачив, що вказаний автомобіль здійснив зіткнення. За кермом був молодий хлопець в спортивній кофті. Він був у крові. Свідок викликав швидку та залишився на місці пригоди. В присутності свідка ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер або у медичному закладі, на що останній відмовився (т. 2 а.с. 9).

У письмових поясненнях свідок ОСОБА_5 зазначив, що в його присутності водій ВАЗ, д/н /н НОМЕР_1 , ОСОБА_1 відмовився пройти огляд за допомогою алкотестеру Драгер а також пройти медичний огляд (т. 2 а.с. 10).

В акті огляду на стан сп`яніння, що підписаний зазначеними свідками, викладені ознаки алкогольного сп`яніння, виявлені у ОСОБА_1 , а також відомості про відмову останнього від проходження огляду за допомогою спеціального технічного засобу алкотестер Драгер 6810 (т. 1 а.с. 6).

Інші матеріали справи, які складені за фактом дорожньо-транспортної пригоди, а також постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, що винесена тією ж посадовою особою, яка склала й протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, сержантом поліції Перелігиним А.А. (т. 2 а.с. 12), вказують також на те, що автомобілем керував саме ОСОБА_1 .

Апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані посилання апеляційної скарги, на те, що суд першої інстанції не врахував, що при складенні протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції були грубо порушені вимоги ст. 268, ч.ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП та п.п. 6, 7 розділу Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 11.11.2015, адже в апеляційній скарзі не зазначаються у чому виражені ці порушення, чому слід враховувати вимоги ч.ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП та п.п. 6, 7 розділу Інструкції № 1452/735, які визначають порядок огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, при тому, що судом встановлено факт відмови ОСОБА_1 від проходження такого огляду.

Апелянт, посилаючись на постанову Верховного Суду від 27.06.2019 у справі № 560/751/17, вважає неналежним доказом письмові пояснення свідків, які не були допитані у судовому засіданні.

Водночас вказаною постановою письмові пояснення свідків не визнані неналежним доказом вчинення особою правопорушення, як вважає апелянт, а визначено, що вони «не є належними доказами правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності» (п. 32 постанови), оскільки відповідно до норм Кодексу України про адміністративне судочинство в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У тій справі Верховний Суд прийшов до висновку, що письмові «покази свідків не можуть бути беззаперечним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення».

Проте у справі, що переглядається апеляційним судом, письмові показання свідків підтверджується сукупністю інших доказів, а тому відсутні підстави вважати їх недостовірними.

Відповідно до протоколу судового засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції відбувся 8 квітня в період часу з 9 до 10 години в присутності ОСОБА_1 . Інших клопотань, ніж про відкладення розгляду справи до вирішення адміністративної справи про скасування постанови за ч. 1 ст. 126 КУпАП, ОСОБА_1 не заявляв. Лише після судового засідання на адресу суду надійшло ряд клопотань, у тому числі про допит свідків, про допуск до участі в розгляді справи захисника, про виклик і допит ОСОБА_6 , надійшли вони вже після розгляду справи судом.

Відтак, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що суд не врахував клопотання ОСОБА_1 , адже ці клопотання надійшли після судового розгляду справи.

У письмових поясненнях свідка ОСОБА_2 зазначено про те, що мопед під його керуванням автомобіль ВАЗ 2101, д/н НОМЕР_1 , обігнав о 1 год. 30 хв. Проте це є опискою, адже як свідчать приведені вищі докази, а також рапорт помічника чергового, відповідно до якого виклик про ДТП надійшов 17.02.2020 о 2 год. 35 хв. (т. 2, а.с. 2), ОСОБА_1 керував транспортним засобом приблизно о 2 год. 35 хв., що фактично було враховано судом першої інстанції.

Всупереч відповідних доводів апеляційної скарги, письмові показання свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , а також відомості, що викладені в акті огляду, вказують на те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я.

Матеріали справи свідчать, що правоохоронні органи мали підстави вважати, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є травмовані, що може вказувати на склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 268 КК України, тому на місце події виїжджала слідчо-оперативна група. Проте після огляду місця події поліцейськими встановлено відсутність складу вказаного злочину, та відразу ж складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 (т. 2 а.с. 1). Тому апеляційний суд відхиляє як безпідставні доводи апеляційної скарги щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Доводи апелянта про те, що задоволення суддею його клопотання про відвід в адміністративній справі за подіями, що пов`язані із справою за ч. 1 ст. 130 КУпАП, вказує на незаконність і необґрунтованість оскаржуваної постанови, апеляційний суд відхиляє, оскільки такий умовивід ОСОБА_1 не ґрунтується на вимогах закону.

Є безпідставним твердження апелянта про те, що суд першої інстанції порушив його право на захист, не надавши можливість користуватися послугами безоплатного адвоката чи адвоката, обраного ОСОБА_1 самостійно, адже останній був обізнаний про те, що притягається до адміністративної відповідальності, вже 6 березня 2020 року ознайомився у суді з матеріалами справи, та протягом майже двох місяців не був обмежений у можливості обрати захисника, чому сприяв суд, звернувшись за клопотанням ОСОБА_1 до Центру за надання безоплатної правової допомоги (т. 2 а.с. 26). Але протягом цього часу ОСОБА_1 не спромігся надати центру документи, що підтверджують підстави для отримання безоплатної правової допомоги, чи залучити адвоката самостійно.

Таким чином, доводи апеляційної скарги свого підтвердження не знайшли, підстави для скасування законного рішення суду першої інстанції відсутні.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Приморського районного суду Запорізької області від 8 квітня 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду В.Я. Рассуждай

Дата документу Справа № 326/237/20