Справа № 459/1064/20 Провадження № 3/459/508/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2020 року суддя Червоноградського міського суду Львівської області Жураковський А.І., з участю законного представника Ройко А.Б., розглянувши матеріали, які надійшли від УПП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 31.03.2020 р. о 23:26 год. на автодорозі Р-15 133 км + 200 м, не маючи права керувати транспортними засобами, керував автомобілем марки «ВАЗ 2106» д.н.з. НОМЕР_1 , із непрацюючим стоп-сигналом, чим порушив вимоги пунктів 2.1.а., 31.4.3.г ПДР України.

Крім цього, 01.04.2020 р. о 00:15 год. на автодорозі Р-15 133 км + 200 м, поліцейський УПП у Львівській області Чупик Б. ОСОБА_2 склав протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 267234 відносно ОСОБА_1 , згідно з яким останньому ставиться у вину порушення п. 2.9.а ПДР України та стверджується, що він 31.03.2020 р. о 23:26 год. на автодорозі Р-15 133 км + 200 м, керував автомобілем марки «ВАЗ 2106» д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимогу п. 2.9.а ПДР України. У цьому протоколі вказано, що огляд проводився за допомогою приладу «Драгер» у присутності двох свідків.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину визнав частково. Підтвердив, що керував автомобілем марки «ВАЗ 2106» без посвідчення водія та з непрацюючим стоп-сигналом. Стан алкогольного сп`яніння заперечив. Пояснив, що вимушено сів за кермо, оскільки у його друга погіршилося самопочуття і останній не міг далі керувати автомобілем. Зазначив, що під час освідування на місці події поряд не було свідків, згоду на результат такого огляду не надав і проходження освідування у медичному закладі поліцейські не пропонували.

Вина ОСОБА_1 у порушенні вимог пунктів 2.1.а., 31.4.3.г ПДР України, окрім її визнання, стверджується також представленими документами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 267235 р., ДПР 18 № 418019 від 31.03.2020 р.; письмовими поясненнями; довідкою УПП у Львівській області від 02.04.2020 р.

Аналізуючи наведені вище докази в їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення, що передбачені ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Поряд з цим, вина ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.9.а ПДР України не підтверджена.

Так, згідно з інформацією, зафіксованою на чеку алкотестеру «Drager Alcotest 6820» та акті огляду, що додані до протоколу про адміністративне правопорушення, встановлено, що ОСОБА_1 31.03.2020 р. о 23:40 год. проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння та результат тест був 0,39% проміле.

Однак відомості, що містяться на диску з відеозаписом і стосуються обставин, що відбувалися на місці освідування ОСОБА_1 , свідчать про те, що під час проведення цієї дії свідків не було, а після проведення тесту водій не погодився з його результатом, про що свідчила його поведінка на місці події, однак працівники поліції не запропонували йому пройти освідування у закладі охорони здоров`я, а самостійно констатували факт перебування особи у стані алкогольного сп`яніння.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 267234 від 01.04.2020 р. встановлено, що порушник ОСОБА_1 від підпису та дачі пояснень відмовився.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративно-караним є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За правилами ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Фактичні обставини справи свідчать про те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки водія був проведений з порушенням чинного законодавства.

Так, попри очевидну не згоду ОСОБА_1 з результати освідування за допомогою алкотестера «Драгер», працівники поліції не запропонували йому пройти відповідний огляд у закладі охорони здоров`я.

Відсутність активної згоди із результатом тесту, відмова від підпису протоколу беззаперечно вказувала на незгоду ОСОБА_1 із результатом проведеного поліцейським огляду з використанням приладу «Драгер» на місці події.

Окрім того, письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що додані до протоколу, вказують на погодження ОСОБА_1 пройти освідування за допомогою тесту, проте не підтверджують його згоду з результатом такого огляду.

Більше того, такі пояснення суд вважає не переконливими доказом, оскільки перегляд відеозапису з місця події не підтверджує факт перебування цих свідків на місці події саме під час освідуванння водія.

На думку суду, згода особи з результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння може бути виражена лише її активною дією, зокрема поясненням усним чи письмовим, викладеним у процесуальному документі та засвідчена особистим підписом.

У своїй сукупності такі обставини є свідченням того, що поліція порушила вимоги ст. 266 КУпАП, у зв`язку з чим результат огляду ОСОБА_1 ,що проведений поліцейським з використанням спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 6820» є недійсним.

Враховуючи висновки Касаційного адміністративного суду Верховного Суду, що викладені у пп. 36, 37 постанови від 23.10.2019 р. по справі № 357/10134/17, беручи до уваги відсутність допустимих доказів, які би підтвердили факт порушення ОСОБА_1 пункту п. 2.9.а Правил дорожнього руху, суд вважає, що вина останнього не доведена поза розумним сумнівом.

Зазначені обставини й докази у світлі наведених норм законодавства не дають підстав для висновку про наявність складу інкримінованого проступку за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому провадження у цій частині підлягає закриттю згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 цього Кодексу.

При визначенні виду та міри адміністративного стягнення за вчинення проступків, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 126 КУпАП, суд приймає до уваги наступне.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно з ст. 13 КУпАП до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу. У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 121-127, частинами першою, другою і третьою статті 130, статтею 139, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 24-1 КУпАП за вчинення адміністративних правопорушень до неповнолітніх у віці від шістнадцяти до вісімнадцяти років можуть бути застосовані такі заходи впливу: 1) зобов`язання публічно або в іншій формі попросити вибачення у потерпілого; 2) попередження; 3) догана або сувора догана; 4) передача неповнолітнього під нагляд батькам або особам, які їх замінюють, чи під нагляд педагогічному або трудовому колективу за їх згодою, а також окремим громадянам на їх прохання.

Як передбачено ч. 2 ст. 36 КУпАП , якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративні правопорушення, є щире каяття, відсутність заподіяної шкоди, вчинення правопорушення неповнолітнім.

Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративні правопорушення, не встановлено.

Також суд прийняв до уваги факт вчинення правопорушень у незначний період часу після досягнення 16-річного віку, з якого наступає адміністративна відповідальність.

Враховуючи обставини та характер вчиненого правопорушення, особу та вік порушника, ступінь його вини, майновий стан, відсутність джерел доходів, обставини, що пом`якшують відповідальність, відсутність будь-яких негативних наслідків від дій порушника, суд вважає, що для досягнення бажаного попереджувального і вихованого ефекту та попередження вчинення винним нових правопорушень доцільно буде до нього застосувати захід впливу у виді попередження.

Підстави для стягнення з ОСОБА_1 у дохід держави судового збору, передбаченого п. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», відсутні.

Керуючись ст.ст. 24-1, 247, 284-285 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, що передбачені ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 126 КУпАП, та застосувати до нього захід впливу у вигляді попередження.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду через Червоноградський міський суду Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.І. Жураковський