Справа № 755/4578/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" травня 2020 р. м.Київ

Суддя Дніпровського районного суду м.Києва Іваніна Ю.В., при секретарі судових засідань Пнюшкову В.Г., Томіленку В.В., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Масленнікової Г.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду м.Києва, матеріали адміністративної справи, яка надійшла з УПП у м.Києві ДПП, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, фізичної особи-підприємця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше притягувався до адміністративної відповідальності,

за ч.1 ст.122-2, ч.3 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

10.03.2020, приблизно о 00-21 годині, у м.Києві по вулиці Набережна Русанівська, 4, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «RANGE ROVER VOQUE», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з порушеннями ПДР України, на вимогу про зупинку, подану за допомогою спеціальних сигналів синього та червоного кольорів збільшив швидкість та почав тікати, був зупинений шляхом переслідування на службовому автомобілі «SKODA RAPID» за адресою: м.Києв, вулиця Набережна Русанівська, 12/1.

Крім того, 10.03.2020, о 00-21 годині, у м.Києві по вулиці Набережна Русанівська, 12/1, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «RANGE ROVER VOQUE», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у медичному закладі водій відмовився в присутності двох свідків.

В судовому засіданні особа, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП, не визнав, та пояснив, що дійсно вночі 10.03.2020 він перебував у вказаному автомобілі на задньому сидінні у дворі будинку та чекав свого водія, який зайшов додому у справах. Він не відмовлявся проходити огляд, двері автомобіля працівникам поліції, з якими у нього вже були раніше конфлікти, не відчиняв, оскільки чекав на свого захисника, про що повідомляв поліцейських. Проте вони не захотіли чекати, розбили скло його автомобіля та застосували до нього насильство, здійснивши затримання. З цього приводу він подав скаргу та були внесені відповідні дані до ЄРДР. Раніше він притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, відповідна постанова набрала законної сили. Щодо складеного відносно нього раніше протоколу за ч.2 ст.130 КУпАП повідомив, що наразі відкрито апеляційне провадження на за його апеляційною скаргою на постанову судді Дарницького районного суду м.Києва, яка не вступила в законну силу. Просив закрити справу відносно нього за відсутністю події та складу адмінправопорушення.

Допитаний судом у якості свідка - інспектор УПП у м.Києві ДПП ОСОБА_2. суду пояснив, що в ніч з 09.03.2020 на 10.03.2020 року він разом з іншими інспекторами несли службу, рухаючись на службовому автомобілі по Русанівській набережній, за кермом якого був він. Їм назустріч рухався автомобіль «RANGE ROVER VOQUE», реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушуючи ПДР України, а саме при вільній крайній правій полосі руху він рухався у крайній лівій. Манера його їзди також викликала підозри, крім того подібні автомобілі популярні серед викрадених, тому вони розвернули службове авто, подали вимогу про зупинку за допомогою спеціальних сигналів синього та червоного кольорів, однак водій збільшив швидкість та почав тікати, рухаючись на великій швидкості по зустрічній смузі. Шляхом переслідування на службовому автомобілі вони наздогнали вказаний автомобіль у дворі житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 Він разом з іншими поліцейськими підійшли до автомобіля, за кермом якого сидів, як потім було встановлено, ОСОБА_1 , що він бачив на власні очі, двигун автомобіля працював, однак він зачинився з середини і не виходив на їх вимогу. Потім ОСОБА_1 переліз на заднє сидіння автомобіля, спілкувався з ними через зачинені двері, маючі явні ознаки наркотичного сп`яніння, на вимогу вийти для встановлення особи та складання протоколів не реагував. По службовій базі вони дізналися, що водій даного автомобіля ОСОБА_1 вже неодноразово порушував ПДР України і відносно нього складалися протоколи за ст.130 КУпАП, він вів себе неадекватно, хотів навіть наїхати на напарника, який стояв на дорозі, тому вони, діючі у стані крайньої необхідності, розбили скло автомобіля та затримали водія, про що іншим інспектором було складено відповідні протоколи та рапорти. У присутності свідків ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан сп`яніння, але вже після складання протоколу і приїзду його захисника почав стверджувати, що погоджується. Просив долучити до матеріалів справи копію відеозапису з реєстратора службового автомобіля, на якому зафіксовані вказані ним події та те, як ОСОБА_1 перелазить на заднє сидіння автомобіля.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 , вивчивши матеріали адміністративної справи та дослідивши в судовому засіданні відеозаписи, долучені до справи та надані суду свідком, і наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За нормою ст.256 Кодексу України про адміністративні правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, серед іншого, відомості про особу порушника. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка вчинила адміністративне правопорушення. При складанні протоколу порушникові роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про що робиться відмітка у протоколі.

Протоколи про адміністративне правопорушення, серії ДПР18 №533476, №533477 від 10 березня 2020 року, складено правомочною на те посадовою особою, у відповідності до положень ч.1 ст.256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в не автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС від 07.11.2015 року №1395, містять обов`язкові дані, передбачені вказаними нормами та є основним джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу порушника.

На час розгляду даної справи судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 протягом року піддавався адміністративному стягненню за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння (постанова Солом`янського районного суду м.Києва від 18.04.2019 року, яка набрала законної сили), тому суд вважає за необхідне кваліфікувати його дії за ч.2 ст.130, ч.1 ст.122-2 КУпАП.

Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх доказів в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з п.2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також:

а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1;

б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу;

в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) зчитування інформації із самоклейної мітки радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом, а також перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Відповідно до п.2.5. ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичних огляд з метою встановлення, зокрема, стану наркотичного сп`яніння.

Отже повторна протягом року відмова водія від проходження відповідно до п.2.5 ПДР України огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

При цьому моментом вчинення правопорушення є час, коли водій на пропозицію пройти огляд у медичному закладі у присутності двох свідків відмовляється пройти такий огляд.

За встановлених фактичних обставин справи, судом беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 порушуючи вимоги п.п.2.4, 2.5 Правил дорожнього руху України, вчинив правопорушення, що передбачені ч.1 ст.122-2, ч.2 ст.130 КУпАП, оскільки вищезазначені факти його вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи, що були повно та всебічно досліджені під час розгляду справи, а саме: даних, які містяться в протоколах про адміністративне правопорушення, серії ДПР18 №533476, №533477 від 10 березня 2020 року; письмових поясненнях свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , поясненнях свідка ОСОБА_2 та наданому ним відеозаписі, направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння від 10.03.2020, рапортах, довідках, постанові Солом`янського районного суду м.Києва від 18.04.2019 року, відеозаписами та іншими доказами, які містяться в матеріалах справи.

На думку суду, досліджені під час розгляду справи вказані докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву.

Обставин, які б спростовували дані, що містяться в матеріалах справи, з урахуванням наявних у справі доказів, судом не встановлено.

Крім того, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання про закриття справи у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, яке, на думку суду, є необґрунтованим та безпідставним.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122-2 КУпАП, - невиконання водіями вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу, ч.2 ст.130 КУпАП, - повторна протягом року відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно положень ст.23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, його підвищену суспільну небезпеку, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан. Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , суд не вбачає.

Відповідно до положення ст.36 Кодексу України про адміністративні правопорушення, при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

При призначенні виду адміністративного стягнення ОСОБА_1 в межах санкцій ч.1 ст.122-2, ч.2 ст.130 КУпАП, суд, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини в скоєнні правопорушення, відсутність пом`якшуючих відповідальність обставин та відношення до скоєного, вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавлення права керування транспортними засобами, строком на три років.

Крім того, суд приходить до висновку, що в даному випадку застосування виду адміністративного стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами буде достатньою та необхідною мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила дане адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також в повній мірі забезпечить запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами, та повністю відповідатиме меті його застосування.

В порядку ч.5 ст.283 КУпАП суд вирішує питання про стягнення судового збору з особи, на яку накладається адміністративне стягнення.

Керуючись ст.ст.33, 130, 251, 252, 283-285 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122-2, ч.2 ст.130 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить двадцять тисяч чотириста гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок судового збору.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення у вигляді арешту, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.185-3 КУпАП.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці з дня винесення.

Суддя Дніпровського районного суду

м. Києва Ю.В. Іваніна