Справа №759/655/20 Головуючий в суді І інстанції - Новик В.П.
Провадження №33/824/1407/2020 Доповідач - Габрієль В.О.
Категорія: ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Габрієля В.О., із участю захисника Масехи Б.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 19 лютого 2020 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 19 лютого 2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Києва, який має середню спеціальну освіту, одруженого, працюючого на посаді інженера-електрика ТОВ «Юніверсал консалтинг плюс», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , -

визнано винуватим вчиненні правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. 00 коп. із позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовій збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420 грн. 40 коп. на користь держави.

Відповідно до постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 20.12.2019 року о 18 годині 45 хвилин він керував автомобілем «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 по бул. Вернадського, 16 в м. Києві. Зважаючи на те, що у працівників патрульної поліції були підстави вважати, що ОСОБА_1 перебуває в стані сп`яніння, йому було запропоновано пройти огляд. Однак ОСОБА_1 від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився в присутності свідків.

Крім того, ОСОБА_1 20.12.2018 року о 18 годині 45 хвилин, керуючи автомобілем «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 по бул. Вернадського, 16 в м. Києві, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_2 , який зупинився попереду, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.13.1 ПДР України.

Не погоджуючись із вказаним рішення ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій він просить скасувати постанову Святошинського районного суду м. Києва від 19 лютого 2020 року, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Мотивуючи свої вимоги зазначає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, не доведено обставини, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, висновки викладені у рішенні суду не відповідають обставинам справи. Апелянт зазначає, що наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння не підтверджується жодними із доказів, в тому числі і відеозаписом, який знаходиться в матеріалах справи. Оскільки в нього були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння, то працівники поліції не мали права вимагати від нього проходження огляду. Крім того, оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я у випадку відмови водія від проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння на місці зупинки є обов`язковим. Однак працівниками поліції не було дотримано вказаного порядку. Також апелянт вказує, що свідок ОСОБА_2 є одночасно потерпілим від дорожньо-транспортної пригоди, а тому не міг бути залучений працівниками поліції в якості свідка. Відеозапис з нагрудної відеокамери поліцейського містить запис лише окремих процесуальних дій, а отже є неповним та не може визнаватися належним та допустимим доказом вчинення правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника Масехи Б.О. на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не з`явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, клопотань про відкладення судового засідання не подавав, однак забезпечив участь у судовому засіданні свого захисника Масехи Б.О.

Із огляду на зазначене, апеляційний суд враховує вимоги п.п.4, 6 ст.294 КУпАП щодо строків апеляційного перегляду та необов`язкової присутності при розгляді справи належним чином повідомленої особи, що притягується до адміністративної відповідальності, та вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 ЄСПЛ постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч.ч.2, 3 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу на швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу на швидкість реакції, або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладі охорони здоров`я.

Аналогічні положення щодо огляду громадян на стан сп`яніння містить «Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджена наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за №1413/27858.

Із матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків.

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23.12.2005, судам слід ураховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 пояснив, що 20.12.2019 року приблизно о 18 годині 45 хвилин керував автомобілем «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 по бул. Вернадського в м. Києві із невеликою швидкістю. Біля будинку №16 перед пішохідним переходом автомобіль «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався попереду нього різко загальмував, і оскільки він відволікся, то не встиг також загальмувати, внаслідок чого відбулося зіткнення. Алкоголю він не вживав, але оскільки був у шоковому стані, від огляду на стан сп`яніння відмовився.

Його захисник у суді апеляційної інстанції зазначив, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУПАП, в зв`язку з тим, що працівниками поліції під час оформлення матеріалів було допущено численні порушення.

Однак, вказані доводи оцінюються апеляційним судом критично, адже вони повністю спростовуються матеріалами провадження.

У відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №073490 від 20.12.2019, ОСОБА_1 20.12.2019 року о 18 годині 45 хвилин він керував автомобілем «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 по бул. Вернадського, 16 в м. Києві. Зважаючи на те, що у працівників патрульної поліції були підстави вважати, що ОСОБА_1 перебуває в стані сп`яніння, йому було запропоновано пройти огляд. Однак ОСОБА_1 від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився в присутності свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України (а.с.1).

Відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 від 20.12.2019, а також відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції (а.с.6, 8).

У рішеннях ЄСПЛ по справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, які з урахуванням положень ст.ст.8, 9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Попри невизнання вини ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає, що викладені у постанові висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є обґрунтованими.

Посилання апеляційної скарги на істотні порушення закону під час винесення оскаржуваної постанови, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки вони повністю спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Доводи апеляційної скарги про те, що відеозапис з нагрудної камери поліцейського слід вважати недопустимим доказом через те, що він містить переривання, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки переривання відеозапису складає незначний проміжок часу, при цьому на відеофайлах в повній мірі зафіксовані всі процесуальні дії, які мали вчинити працівники поліції в даному випадку.

Посилання апелянта на те, що свідок ОСОБА_2 є упередженим є необґрунтованими, зважаючи на те, що обставини, які він підтверджує у своїх поясненнях, підтверджуються також сукупністю також і інших доказів досліджених під час судового розгляду.

У відповідності до ст.23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Зазначені вимоги закону районним судом, при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накладенні на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами були дотримані у повній мірі.

Доказів на спростування висновків районного суду апелянтом у апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході апеляційного розгляду не здобуто.

Із огляду на вищезазначене, постанова місцевого суду відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування апеляційний суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 19 лютого 2020 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду В.О. Габрієль