ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження: 33/821/98/20 Справа: № 705/3594/19Головуючий у першій інстанції Гудзенко В.Л.
Категорія: ч. 2 ст. 172-6 КУпАПДоповідач в апеляційній інстанції Ятченко М.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2020 р. м. Черкаси

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду Ятченко М.О., за участю прокурора Гречаника Р.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Кулібаби А.Б. на постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 жовтня 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ,

зареєстрована та проживаюча по

АДРЕСА_1 , працююча головним спеціалістом відділу призначення

соціальних допомог Управління праці та соціального захисту населення

Уманської міської ради,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. та стягнуто судовий збір у сумі 384, 20 грн.,

в с т а н о в и в :

Згідно постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 перебуваючи на посаді головного спеціаліста відділу призначення соціальних допомог Управління праці та соціального захисту населення Уманської міської ради, будучи відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року, суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, 08.12.2018 набула право власності на квартиру, загальною площею 49,1 м.кв., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , вартістю 100000 грн., що перевищує 50 прожиткових мінімумів на одну працездатну особу, встановлених на 1 січня 2018 року, в порушення вимог ч.2 ст.52 ЗУ «Про запобігання корупції», не повідомила Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у своєму майновому стані, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, адвокат Кулібаба А.Б. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови місцевого суду, як пропущений з поважних причин.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначав про те, що за їхньою погодженою позицією захисту, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження закриттю через відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення.

Так, станом на грудень 2018 року мати ОСОБА_1 перебувала у тяжкому хворобливому стані та виявила бажання переоформити своє майно на доньку. Оскільки, ОСОБА_1 більше опікувалася станом матері, то не змогла вирішити питання про повідомлення у відповідні органи, щодо свого майнового стану. При першій же змозі в січні місяці вона намагалася подати декларацію, однак через необізнаність не змогла цього зробити відразу, проте після кількох спроб їй це вдалося. Умислу на ухилення від декларування вона не мала.

Також, на думку апелянта, прокурором у судовому засіданні не надано належних, допустимих та достатніх доказів, які б давали підстави стверджувати про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Апелянт вказує, що виходячи із поняття корупційного правопорушення, викладеного у ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктивна сторона даного правопорушення, завжди характеризується лише умисною формою вини.

В інформаційному листі від 22 травня 2017 року судової палати у кримінальних справах Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією, зазначено, що суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.172-6 КУпАП характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Аналіз вказаних норм приводить до висновку про те, що склад правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП не є формальним, а обов`язковим елементом його суб`єктивної сторони є умисна дія, а тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення та прокурор, що приймає участь у розгляді таких протоколів судом, зобов`язані довести наявність в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності за вчинення цього адміністративного правопорушення, умислу.

Також, апелянт зазначив, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» /рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства», п. 161, SeriesA заява №25/, який застосовується при оцінці доказів. А такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

З огляду на вказане, адвокат зазначає, що позиція ОСОБА_1 про відсутність в її діях умислу на ухилення від декларування не спростована.

Вивчивши матеріали провадження, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, заслухавши думку прокурора Гречаника Р.І., який заперечував щодо задоволення апеляції адвоката Кулібаби А.Б. в інтересах ОСОБА_1 , приходжу до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 - адвоката Кулібаби А.Б. підлягає до повного задоволення, а постанова місцевого суду до скасування з наступних підстав.

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

З матеріалів справи вбачається, що з повним текстом постанови суду адвокат Кулібаба А.Б. в інтересах ОСОБА_1 ознайомився 16.01.2020 (а.с.54), а тому вважаю справедливим та необхідним поновити строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду.

По суті апеляційної скарги вважаю наступне.

Згідно ч.2 ст.7 та ст. 245, ст. 280 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, правильного і справедливого її вирішення. Суддя зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші, що мають значення для правильного вирішення справи. Постанова суду, згідно ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, на достатніх і незаперечних доказах.

З матеріалів справи та змісту постанови вбачається, що цих вимог закону при розгляді даної справи і постановленні рішення суд першої інстанції не дотримався. В порушення вимог ст. 245, 252 КУпАП не вжив всіх заходів, передбачених законом, для всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, допустив порушення процесуальних норм закону та неповноту розгляду справи.

В суді апеляційної інстанції встановлено, відсутність суб`єктивної сторони адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, а саме: ставленням до наслідків, яке характеризується наявністю вини у формі прямого умислу, тобто в діях ОСОБА_1 не було умисних дій на неподання без поважних причин Національному агентству з питань запобігання корупції даних про суттєві зміни у своєму майновому стані.

Діяння, передбачені ст.172-6 КУпАП, є діяннями з формальним складом, які можуть бути вчинені тільки умисно.

Суб`єктивна сторона адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а в протоколі про адміністративне корупційне правопорушення, що передбачене ч.2 ст.172-6 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 про умисний характер дій останньої взагалі не зазначено і в судовому засіданні апеляційної інстанції умислу ОСОБА_1 на неподання без поважних причин даних про суттєві зміни у своєму майновому стані, не встановлено.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_1 08.12.2018 набула право власності на квартиру.

Інформацію про дану квартиру вона відобразила в декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 рік, яка подана та оприлюднена 02.02.2019.

Таким чином, на думку суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 не мала наміру уникнути фінансового моніторингу доходів.

В матеріалах провадження відсутні також і дані про мету ОСОБА_1 - уникнути від фінансового контролю.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Детальний аналіз вищенаведених обставин в суді апеляційної інстанції вказує, що суддя першої інстанції прийшла до передчасного висновку про достатність доказів, що вказують на наявність складу інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, оскільки у ОСОБА_1 був відсутній умисел на порушення вимог фінансового контролю чи переслідування нею будь-якого корупційного інтересу, так як нею була подана декларація осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 рік та оприлюднена 02.02.2019, в якій зазначена інформація про придбану квартиру.

На думку суду апеляційної інстанції, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять будь-яких доказів, що поза розумним сумнівом вказували б на наявність у неї прямого або непрямого умислу та корисливого або іншого особистого інтересу особи, чи інтересу третіх осіб, на неподання декларації про суттєві зміни у майновому стані.

Відповідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи встановленні у судовому засіданні обставини, оцінивши досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, вважаю, що апеляційна скарга підлягає до задоволення із скасуванням постанови судді першої інстанції, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст.172-6 КУпАП підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю складу адміністративного корупційного правопорушення.

Враховуючи викладене та керуючись п.1 ст. 247 КУпАП, ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Поновити адвокату Кулібабі А.Б. в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 жовтня 2019 року.

Апеляційну скаргу адвоката Кулібаби А.Б. в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 жовтня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП з накладенням на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. та стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 384, 20 грн. - скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-6 КУпАП стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП.

Постанова є остаточною і подальшому оскарженню не підлягає.

Суддя М.О. Ятченко