КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА[1]

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Сітайло О.М., за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Нагорного О.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника Нагорного О.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 22 листопада 2019 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 22 листопада 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, стягнуто судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп. на користь держави.

Судом першої інстанції встановлено, що 29.09.2019 року о 00 год. 55 хв. водій ОСОБА_1 в Київській обл., Білоцерківський р-н., с. Сухоліси, вул. Польова керував автомобілем «Фіат», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, тобто порушиввимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із постановою суду, захисник Нагорний О.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 22 листопада 2019 року скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, обґрунтовуючи тим, що суд першої інстанції не забезпечив всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності; розглянув справу у його відсутності чим порушив його процесуальні права; наголошує на тому, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння; свідки вказані в протоколі про адміністративне правопорушення не були присутні на місці під час огляду на стан сп`яніння, що, на думку апелянта, є порушенням п.6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Крім того, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 22 листопада

2019 року, мотивуючи тим, що судове рішення приймалось у його відсутність, що позбавило його можливості реалізувати свої процесуальні права, про час та дату судового засідання належним чином повідомлений не був; копію вказаної постанови отримав 06.12.2020 року, а тому строк на апеляційне оскарження вважає таким, що пропущений з поважних причин.

З метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, з огляду на викладені обставини суд апеляційної інстанції вважає за необхідне клопотання задовольнити, захиснику Нагорному О.В. в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 22 листопада 2019 року як такий, що пропущений з поважних причин, оскільки у матеріалах справи відсутні дані, що спростовували би наведені апелянтом підстави.

Вислухавши в судовому засіданні пояснення ОСОБА_1 , його захисника Нагорного О.В., вивчивши адміністративні матеріали, дослідивши докази, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 266 КУпАП передбачено, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що працівники патрульної поліції безпідставно пропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки він не керував транспортним засобом, автомобіль стояв на узбіччі, і він розмовляв по телефону, а тому він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, наполягає на тому, що на місці події свідків не було, а відтак протокол складено з порушенням законодавства.

У судовому засіданні апеляційної інстанції захисник Нагорний О.В. підтримав апеляційну скаргу, вказав, що під час проводження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 свідків, вказаних у протоколі про адміністративну відповідальність, не було на місці події, а відтак інспекторами поліції порушено п. 6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоровя України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, що тягне за собою як наслідок визнання огляду недійсним.

Як убачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ за № 023812 від 29 вересня 2019року, о 00 год. 50 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Фіат», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в Київській обл., Білоцерківський р-н., с. Сухоліси, вул. Польова, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому у протоколі про адміністративне правопорушення зафіксовано пояснення ОСОБА_1 про те, що він випив пляшку пива.

Вказаний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і порушень при його складанні, що стали би підставою для скасування постанови суду, не встановлено.

Обставини, викладені у протоколі, підтверджуються власноруч підписаними письмовими поясненнями свідків про те, що ОСОБА_1 у їх присутності відмовився від огляду на стан сп`яніння на місці за допомогою приладу «Драгер» та у закладі охорони здоров`я

Досліджені апеляційним судом докази є належними доказами у розумінні ст. 252 КУпАП та у своїй сукупності доводять винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Отже, суд першої інстанції, дотримуючись вимог ст. ст. 251, 252 КУпАП, повно, всебічно та об`єктивно дослідив всі обставини справи в їх сукупності, дав оцінку кожному доказу із наведенням відповідних мотивів та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, належним чином вмотивувавши своє рішення.

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного,наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка полодіє чи керує автомобілем, підлягає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що твердження ОСОБА_1 , що він автомобілем не керував, а тому йому безпідставно запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, а також про відсутність на місці події свідків, - надумані і є способом захисту, оскільки перевірялися і свого підтвердження дослідженими доказами не знайшли.

Обґрунтованих доводів, які стали би безумовними підставами для закриття провадження по справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення у межах апеляційної скарги не встановлено такихпорушень, що унеможливили би прийняття законного та обґрунтованого рішення.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання захисника Нагорного О.В. - задовольнити, поновити захиснику Нагорному Олександру Володимировичу в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Білоцерківського районного суду Київської області від 22 листопада 2019 року.

Постанову Білоцерківського районного суду Київської областівід 22 листопада 2019 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційногосуду О.М. Сітайло

Справа № 33/824/1423/2020 Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий суддя у 1-й інстанції: Бобкова Н.В.

Суддя в апеляційній інстанції: Сітайло О.М.