ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2020 Справа №607/6540/20

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Ромазан В.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, -

за ч. 3 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №268487 14 квітня 2020 року о 21 год. 00 хв. в смт. В.Березовиця Тернопільського району ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Renault» д.н.з. НОМЕР_1 , відносно якого встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, постановою бережанського міжрайонного відділу ДВС №24791475 від 14.02.2018 року, за що передбачена відповідальність за ч.3 ст. 126 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що дійсно керував транспортним засобом, проте не знав про наявність постанови державного виконавця, якою його тимчасового обмежено у праві керування транспортними засобами. Він ніколи не отримував ні копії такої постанови, ні жодного повідомлення, з якого б міг дізнатись про те, що його обмежено у праві керування транспортними засобами. Також вказав, що посвідчення водія він не отримував.

Дослідивши докази, суддею встановлено такі обставини.

Відповідно до постанови головного державного виконавця Бережанського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 14.02.2018 року ВП №24791475, ОСОБА_1 встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Положеннями ч. 3 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Тлумачення вказаної статті дозволяє зробити висновок, що адміністративне правопорушення може бути вчинене водієм, який має право керування транспортним засобом, що підтверджується відповідним посвідченням та повинно бути вчинене з умислом, тобто особа, яка керує транспортним засобом повинна знати, що щодо неї встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, однак, не дотримується такого обмеження.

Згідно довідки Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 посвідчення водія не отримував.

Таким чином, ОСОБА_1 не є водієм та не наділений правом керувати транспортним засобом, а тому не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 126 КУпАП.

Також в судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що не знав про наявність постанови державного виконавця, якою його тимчасового обмежено у праві керування транспортними засобами.

Жодних доказів про те, що ОСОБА_1 був повідомлений про винесення державним виконавцем відносно нього 14 лютого 2018 року постанови про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами в матеріалах справи немає.

Відповідно до положень п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а тому покладення на суд обов`язків ініціювати збір доказів для доказування вини особи суперечить принципам об`єктивності та неупередженості суду при розгляді справи та є неприпустимим.

Згідно з ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В той же час, державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинності, закріпленому вст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

Також, практика Європейського Суду вказує на те, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

З цих підстав суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що згідно пункту один статті 247 КУпАП є підставою для закриття провадження по справі.

Керуючись ст.ст. 126, 247, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан