Справа № 751/976/20 Головуючий у 1 інстанції Косач І.А.
Провадження № 33/4823/162/20
Категорія - ч. 2 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2020 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - Оседача М.М.,

з участю захисника-адвоката Серкіна К.Ю.,

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09 квітня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий по АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 1200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 грн. з позбавленням права керування його транспортними засобами на 3 роки, без вилучення транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 420 грн. 40 коп.

Як встановив суд, виходячи з матеріалів про адміністративні правопорушення, які були надані суду, ОСОБА_1 06 лютого 2020 року о 01 год. 21 хв. в м. Чернігові по пр. Перемоги, 13, керував транспортним засобом HYUNDAI, Д.Н.З. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, неприродна блідість обличчя, тремтіння рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога, в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, про що був складений адміністративний протокол.

Не погоджуючись з даним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та закрити провадження у справі на підставі ст. 38 КУпАП, а саме за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Вважає не правомірними дії суду першої інстанції, щодо розгляду даної справи про адміністративні правопорушення, виходячи з того, що ним не було дотримано процесуального закону щодо порядку провадження в справах про адміністративні правопорушення, а саме, в порушення норм ст. 268 КУпАП, справу було розглянуто без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Вказує, що про розгляд справи, який відбувся 09 квітня 2020 року, його повідомлено не було, про що свідчить відсутність розписки, чи інших даних про його сповіщення, в матеріалах справи, в зв`язку з чим були порушені гарантовані державою його права на захист. Стверджує, що таке порушення є безумовною підставою для скасування винесеного відносно нього рішення.

Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження виходячи з того, що постанову суду було винесено відносно нього 09 квітня 2020 року, а її копію він отримав лише 07 травня 2020 року, в зв`язку з чим пропустив встановлений законодавством строк на апеляційне оскарження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника-адвоката Серкіна К.Ю., які підтримали вимоги викладені в поданій апеляційній скарзі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову судді по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи доводи ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження є обґрунтованими і, на думку суду, є поважними причинами, а тому клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що суд першої інстанції під час розгляду справи забезпечив у відповідності до вимог ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення та навів докази, на основі яких у визначеному законом порядку встановив наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.130 КУпАП.

Відповідальність за ч. 2 ст. 130 КУпАП настає у разі повторного вчинення протягом року будь-якого з правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, в даному випадку за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, що передбачено п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не зважаючи на невизнання своєї вини ОСОБА_1 , вона підтверджується даними:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №404571 від 06 лютого 2020 року, який є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій особою правопорушником, і є одним з джерел доказів, відповідно до якого ОСОБА_1 06 лютого 2020 року о 01 год. 21 хв. в м. Чернігові по пр. перемоги, 13, керував транспортним засобом HYUNDAI, Д ОСОБА_2 Н.З. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, неприродна блідість обличчя, тремтіння рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога, в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України;

- копією постанови Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 лютого 2019 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які підтвердили факт відмови від проходження ОСОБА_1 огляду на стан наркотичного сп`яніння, та подальше відсторонення останнього від керування транспортним засобом (а.с. 9-10);

- даними рапорту Інспектора взводу роти №4 БУПП в Чернігівській області Шумської М., у відповідності з яким, був зупинений автомобіль під керуванням ОСОБА_1 за порушення правил дорожнього руху, під час перевірки документів у якого було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: почервоніння (обличчя) очей, неприродна блідість обличчя, тремтіння рук, поведінка, що не відповідає обстановці, що і стало підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП. (а.с. 4);

- даними направлення водія ОСОБА_1 на огляд до медичного закладу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 7);

- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, що містяться в матеріалах справи (а.с. 11);

- розпискою ОСОБА_5 про зобов`язання доставити транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , до місця стоянки за адресою: пр. Перемоги, 15 (а.с. 8).

Досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази, повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву.

Висловлюючи прохання про скасування постанови суду, ОСОБА_1 в поданій апеляційній скарзі акцентував увагу суду на тому, що розгляд справи в суді першої інстанції проводився без його участі, в зв`язку з чим вважає, що були порушені його права на захист.

Так, відповідно ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, 27 лютого 2020 року ОСОБА_1 з`явився за викликом в судове засідання, в якому надав пояснення з приводу обставин справи зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, та визнав вину у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння, при цьому заявив клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку зі зверненням за правовою допомогою до кваліфікованого фахівця, яке судом було задоволено. 26 березня 2020 року особа, що притягується до адміністративної відповідальності в судові засідання не з`явився, та до суду надав заяву про відкладення розгляду справи, в зв`язку з чим перерву було продовжено до 09 квітня 2020 року. Однак, у вказаний день до суду не з`явився, та не надав жодних клопотань чи заяв з приводу відкладення розгляду справи, при тому, що про дату, час та місце розгляду справи місцевим судом на його адресу направлялося у встановленому законом порядку повідомлення, яке не було йому вручено з причин, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення.

У зв`язку з вищевикладеним, на думку апеляційного суду, вчинивши спроби щодо належного сповіщення про час та місце розгляду справи, суд першої інстанції, враховуючи скорочені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 277 КУпАП, розглянув справу у його відсутність.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Крім того, ОСОБА_1 не будучи обмеженим у своїх правах та знаючи про наявність складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП міг сам поцікавитись ходом розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Права, які на думку ОСОБА_1 були порушені під час розгляду справи в суді першої інстанції, зокрема, надання пояснень, долучення до матеріалів справи інших доказів, та інше, були повністю поновлені під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, порушень закону, що тягнуть скасування постанови суду, як про це просив апелянт у своїй апеляційній скарзі, при апеляційному розгляді справи не було встановлено.

Крім того, не знайшли свого обґрунтованого підтвердження доводи особи, що подала апеляційну скаргу з приводу пропущення місцевим судом строку накладення адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи загальний строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ч.2 ст.38 КУпАП, не сплив, а спеціальний строк, один місяць з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження, підлягає застосуванню у випадку перевищення строку встановленого ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Щодо встановленого в ч.4 ст.38 КУпАП місячного строку накладення стягнення у випадку закриття кримінального провадження, такий застосовується, у випадку прийняття рішення про закриття кримінального провадження по спливу загального тримісячного строку з дня вчинення правопорушення.

В даній справі, з дня вчинення правопорушення до дня накладення стягнення, передбачений ч.2 ст.38 КУпАП ще не сплив.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію його дій та необґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування, або зміни постанови судді не вбачається.

Керуючись ст.ст. 245, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09 квітня 2020 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяМ. М. Оседач