33/804/353/20
266/6889/19

Суддя 1-ої інстанції: Шишилін О.Г.
Суддя доповідач: Куракова В.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2020 року м. Маріуполь

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Куракова В.В., ознайомившись з апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Рєзніка В.В. на постанову Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 січня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, -

УСТАНОВИЛА:

З постанови суду першої інстанції вбачається, що ОСОБА_1 17.11.2019 року, о 03-29 год., за адресою Донецька область, м. Маріуполь, Приморський район, пр. Будівельників, буд. 35 керував ТЗ Ideal д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору Drager та у закладі охорони здоров`я відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 січня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

На зазначену постанову представник ОСОБА_1 адвокат Рєзнік В.В. 22 червня 2020 року подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду першої інстанції скасувати.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційну скаргу необхідно повернути апелянту за наступних підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП України постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

В апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 адвоката Рєзніка В.В. не наведено ніяких відомостей, які свідчать про те, що він саме з поважних причин не мав можливості своєчасно оскаржити постанову суду. Як вбачається з матеріалів справи, Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області направив на поштову адресу ОСОБА_1 повідомлення про судове засідання на 29.01.2020 року, яке 04.01.2020 року ОСОБА_1 отримав власноруч, що підтверджується його підписом на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с. 12), про що також зазначено в апеляційній скарзі. Тобто ОСОБА_1 знав та був повідомлений судом першої інстанції про дату, час та місце судового розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього. Доводи апеляційної скарги відносно того, що ОСОБА_1 є моряком та на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції перебував за межами України не є поважними підставами для поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки дані обставини не позбавляли його права знайти собі представника, який би міг у відсутність ОСОБА_1 здійснювати захист інтересів останнього. Учасники справ про адміністративні правопорушення наділені диспозитивними правами на звернення до суду з метою реалізації своїх прав, визначених Конституцією України та КУпАП. Серед різноманіття прав осіб, що притягаються до адміністративної відповідальності визначають право особи на звернення до суду з метою відкладення судового розгляду. Реалізація даного права особою, що притягається до адміністративної відповідальності створює передумови для проміжного рішення суду про перенесення або відкладання судового розгляду (за наявності поважних обставин). ОСОБА_1 , будучи обізнаним, що відносно нього розглядається справа про адміністративне правопорушення, не залучив адвокатів для здійснення захисту його інтересів в суді, чим також знехтував своїми правами. Заслуговує на увагу та обставина, що правопорушення було здійснено в листопаді 2019 року, під час складання матеріалів про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 працівники поліції повідомляли про розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно нього в Приморському районному суді м. Маріуполя Донецької області, однак з листопада 2019 року по кінець січня 2020 року ОСОБА_1 жодного разу не звернувся до суду з питання судового розгляду, чим показав своє небажання знати про розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно нього. За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ОСОБА_1 володів об`єктивною можливістю реалізувати право на доступ до суду, та у визначений законом строк оскаржити рішення суду, однак їм не скористався, тож причини пропуску строку на апеляційне оскарження, зазначені в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції не може вважати поважними.

Крім того, ст. 268 КУпАП встановлено вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, які повинні розглядатися виключно у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ст. 130 КУпАП до даного вичерпного переліку не входить, а отже суд першої інстанції, за умови належного повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього, мав право на розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 , що й було зроблено. Дані дії суду першої інстанції є законними та обгрунтованими.

Дана позиція повністю відповідає усталеній практиці ЄСПЛ, яку відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ як джерело права. Так, у рішенні ЕСПЛ у справі «Пономарев проти України» Суд зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Крім того, КУпАП встановлено, що строк на оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення відраховується не з моменту отримання копії оскаржуваного судового рішення, а з моменту його винесення.

Таким чином, матеріали справи не містять даних про наявність поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, не наведено таких причин і в апеляційній скарзі.

Отже в поновленні строку апеляційного оскарження представнику ОСОБА_1 адвокату Рєзніку В.В. слід відмовити, апеляційну скаргу повернути апелянту у відповідності до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити представнику ОСОБА_1 адвокату Рєзніку В.В. в поновлені строку на оскарження постанови Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 січня 2020 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Рєзніка В.В. на постанову Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 січня 2020 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП повернути адвокату Рєзніку В.В.

Суддя: В.В. Куракова