Справа № 461/2274/20 Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х.М.
Провадження № 33/811/486/20 Доповідач в 2-й інстанції: Галин В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2020 року м. Львів

Львівський апеляційний суд в складі:

Головуючого судді - Галина В. П.

за участю: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

представника Галицької митниці ДМС Зирянова О.Ю.

розглянувши апеляційну скаргу Галицької митниці ДМС на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 17 березня 2020 року відносно ОСОБА_1 за ст. 471 МК України, -

ВСТАНОВИВ:

цією постановою звільнено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, на підставі ст.22 КУпАП, за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Вилучений товар, згідно протоколу про порушення митних правил №0354/209000/20 від 02 лютого 2020 року, а саме: цибулю насіннєву упаковану в сітчастих мішках, в кількості 8 шт., загальною вагою 192 кг постановлено повернути ОСОБА_1 або уповноваженій ним особі, після здійснення митного оформлення зі сплатою відповідних митних платежів.

Провадження по справі про порушення митних правил закрито.

Згідно постанови, 02 лютого 2020 року близько 03 години 26 хвилин громадянин України ОСОБА_1 на автомобілі марки «VOLKSWAGEN», реєстраційний номер НОМЕР_1 прямував з Республіки Польща в Україну в якості водія, з приватної поїздки, через МАПП „Шегині" Галицької митниці Держмитслужби обравши формою проходження митного контролю смугу спрощеного митного контролю - «зелений коридор», чим своїми діями заявив про відсутність будь-яких товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню або, які належать до категорії товарів, на переміщення яких через митний кордон України встановлені заборони чи обмеження.

При здійсненні митного контролю даного транспортного засобу виникла підозра щодо наявності у ньому товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню.

Автомобіль було переведено зі смуги спрощеного митного контролю в місце поглибленого догляду транспортних засобів та товарів, де під час проведення огляду автомобіля було виявлено товар, який відповідно до ст. 378 МК України та Постанови Кабінету Міністрів України № 434 від 21.05.2012 року обмежений до переміщення через митний кордон України, а саме: цибуля насіннєва упакована в сітчастих мішках, в кількості 8 шт., загальною вагою 192 кг та загальною вартістю 4 150 грн.

Таким чином, ОСОБА_1 своїми діями порушив встановлений відповідно до Митного кодексу порядок проходження митного контролю в зонах спрощеного митного контролю «зелений коридор», тобто переміщував через митний кордон товар, переміщення кого через митний кордон України обмежено законодавством України.

На цю постанову представник Галицької митниці Держмитслужби Іванків А. подав апеляційну скаргу. Просить скасувати оскаржувану постанову та винести нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн., конфіскувати у дохід держави предмети, вилучені відповідно до протоколу про порушення митних правил № 0354/20900/20 від 02.02.2020 року та стягнути з ОСОБА_1 на користь митного органу витрати у справі про порушення митних правил. Вважає висновок суду першої інстанції помилковим та необґрунтованим, а оскаржувану постанову незаконною. Вказує, що дії ОСОБА_1 мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України. Зазначає, що при винесенні оскаржуваної постанови, суддею враховано те, що ОСОБА_1 не притягувався до адміністративної відповідальності, є інвалідом ІІІ групи та ліквідатором наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та прийнято рішення про закриття провадження у справі у зв`язку із малозначністю. На думку апелянта, оскаржувана постанова не гарантує спричинення юридичних наслідків для правопорушника, тобто усвідомлення ним протиправності своєї поведінки для того, щоб не допускати подібного у майбутньому. Крім цього, митний орган поніс витрати за зберігання вилученого товару, і такі витрати повинні бути відшкодовані особою, щодо якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення. Звертає увагу, що судове рішення має бути обґрунтованим та вмотивованим, ухвалене на підставі об`єктивного з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового засідання та оцінені судом належним чином.

Перевіривши матеріали справи № 461/2274/20 та доводи апеляційної скарги, заслухавши представника митного органу, який підтримав апеляційну скаргу та просив таку задоволити, думку ОСОБА_1 у заперечення апеляційних вимог митного органу, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідальність за ст. 471 МК України настає за порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через "зелений коридор", товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України.

Суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 471 Митного кодексу України.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, стверджується наявними у справі доказами, а саме: даними протоколу про порушення митних правил № 0354/209000/20 від 02.02.2020 року (а.с. 4-7); даними акту про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (а.с. 10); описом предметів (а.с.11) та іншими матеріалами справи, і в апеляційному порядку не оспорюється.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Усне зауваження може бути зроблено лише за малозначне правопорушення. Законодавство не містить їх переліку або вказівок на ознаки, що дозволяють судити про малозначність провини. Очевидно, це такі адміністративні правопорушення, які не становлять великої шкідливості й не завдають значних збитків державним або суспільним інтересам, або безпосередньо громадянам.

Згідно ст. 22 КУпАП можливість звільнення від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення передбачає, що посадова особа зобов`язана розглянути всі сторони адміністративного правопорушення, оцінити його наслідки, переконатися, що внаслідок його вчинення не завдана значна шкода окремим громадянам або суспільству, дослідити обстановку, у якій вчинене правопорушення, особистість порушника, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, тощо.

На думку апеляційного, суд першої інстанції, дослідивши обставини та характер вчиненого адміністративного правопорушення, малозначимість та невисоку суспільну небезпеку, дані про особу ОСОБА_1 , який вперше притягається до відповідальності за порушення митних правил, є інвалідом ІІІ групи загального захворювання та учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, що стверджується відповідними посвідченнями, зважаючи на вид та розмір передбаченого покарання, мету призначення покарання та співмірність можливого покарання вчиненому правопорушенню, тобто принципу розумності призначення покарання, те, що наслідки даного порушення не представляють суспільної небезпеки, не завдали значної шкоди державним чи суспільним інтересам,прийшов до вірного переконання про звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності за порушення митних правил у зв`язку із малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням та із закриттям провадження у справі.

Відтак, апеляційний суд визнає безпідставними апеляційні доводи представника митного органу про те, що висновок суду першої інстанції є помилковим та необґрунтованим, а оскаржувана постанова є незаконною.

Подана у справі апеляційна скарга не мітить правових підстав для скасування оскаржуваної постанови судді, яка, на переконання апеляційного суду, у повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства.

За таких умов апеляційна скарга представника митного органу не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 17 березня 2020 року відносно ОСОБА_1 за ст. 471 МК України залишити без змін, а апеляційну скаргу Галицької митниці ДМС - без задоволення.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського

апеляційного суду В.П.Галин