КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 червня 2020 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду - Дзюбін В.В.,

за участю адвоката - Бута Д.Л.,

переглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою адвоката Бута Дмитра Леонідовича на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 15 квітня 2020 року,

у с та н о в и в:

Цією постановою судді місцевого суду:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, яка обіймає посаду директора ТОВ "ЕДЕН БУД" (), проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КпАП України, та на неї накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 170 грн. 00 коп.

На підставі ст. 40-1 КпАП України постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 420 грн. 40 коп.

Постановою судді місцевого суду ОСОБА_1 притягнена до адміністративної відповідальності за порушення керівником підприємства встановленого порядку ведення податкового обліку.

Як визнав установленим за змістом постанови суддя місцевого суду, адміністративне правопорушення вчинене за таких обставин.

При проведенні документальної планової виїзної перевірки ТОВ "ЕДЕН БУД" за адресою: м. Київ, вул. Прирічна, 13, офіс 7; директор ОСОБА_1 , було виявлено ведення податкового обліку з порушенням встановленого порядку, що відображена в акті перевірки №86/26-15-05-01-06/38557120 від 11.02.2020 року.

В апеляційній скарзі адвокат Бут Д.Л., який діє у захист прав і законних інтересів ОСОБА_1 , вважаючи винесене суддею місцевого суду рішення про визнання її винуватою та притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-1 КпАП України незаконним і необґрунтованим, винесеним без її безпосередньої участі в судовому засіданні, просить: постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 15 квітня 2020 року скасувати та провадження в справі закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КпАП України, уточнивши вимоги апеляційної скарги в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення адвоката Бута Дмитра Леонідовича, який підтримав апеляційну скаргу за викладених у ній обставин; вивчивши матеріали адміністративної справи, перевіривши та оцінивши доводи скарги, викладені апелянтом, - суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню за таких підстав.

За змістом ст. ст. 245, 251, 252, 278 КпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Готуючись до розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема, підлягають вирішенню питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду, чи витребувано необхідні додаткові матеріали.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясовувати питання: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також при розгляді справ про адміністративні правопорушення необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КпАП України, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 цього Кодексу. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких грунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначати мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Разом з тим, за змістом п. 42 рішення Європейського суду з прав людини "Бендерський проти України" від 15.11.2007 року зазначається, що право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені.

Зазначені вимоги КпАП України при розгляді суддею місцевого суду адміністративної справи щодо ОСОБА_1 , належним чином не виконані, виходячи з наступного.

Так, про дату, час і місце розгляду даної адміністративної справи ОСОБА_1 не була повідомлена у встановленому законом порядку, а тому у розгляді справи суддею Оболонського районного суду м. Києва - участі не приймала, постанову в справі від 15.04.2020 року отримала після винесення оскаржуваного судового рішення, тобто 18.05.2020 року, апеляційна скарга в її інтересах подана 26.05.2020 року, а тому десятиденний строк на її оскарження, передбачений ч. 2 ст. 294 КпАП України, не пропущений.

Таким чином, дану адміністративну справу суддею місцевого суду розглянуто з істотними порушеннями процесуальних прав ОСОБА_1 , оскільки відповідно до вимог ч. 1 ст. 268 КпАП України справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Отже, матеріали даної справи не містять будь-яких даних про завчасно повідомлення ОСОБА_1 про дату, час і місце судового засідання, внаслідок чого вона була позбавлена права надати пояснення, докази, заявляти клопотання та запросити захисника.

При цьому об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 163-1 КпАП України, потребує чіткого визначення у відповідних протоколах й інших процесуальних документах.

Так, з диспозиції ч. 1 ст. 163-1 КпАП України випливає, що вона носить бланкетний характер і передбачає відповідальність за вчинення порушення порядку ведення податкового обліку.

Відповідно до вимог закону формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу, способу його вчинення, мотивів і форми вини, а висновки судді щодо оцінки доказів мають бути викладені у вигляді точних і категоричних суджень, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обгрунтування висновку про винуватість особи.

Проте, суддя місцевого суду при розгляді справи щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 163-1 КпАП України вказаних вимог закону не дотримався.

Зокрема, з протоколу про адміністративне правопорушення від 11 лютого 2020 року №86/26/5-05-01-06 /а. с. 2/ не можливо зробити висновок про об`єктивну сторону правопорушення, а в матеріалах справи нявний лише акт перевірки, на підставі якого і було складено даний протокол, що директором ТОВ "ЕДЕН БУД" ОСОБА_1 - не підписаний /а. с. 36/. Будь-яких інших даних про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КпАП України, - немає.

До цього ж, у порушення вимог ст. 283 КпАП України, суддею місцевого суду в постанові не викладено опис обставин правопрушення, установленого під час розгляду справи.

Між тим, спираючись на положення ч. 1 ст. 6 Європейчської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику ЄСПЛ у справах "Лучанінова проти України", "Малофєєва проти Росії", суд, повинен виходити з того, що, як і у кримінальному провадженні, суддя у цій справі має бути неупередженим і безстороннім та не вправі самостійно змінювати на шкоду особи формулювання адміністративного правопорушення. Відповідне формулювання слід вважити по суті викладенням обвинуваченням у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у вчиненні якого має бути доведеною не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд, суддя також не має право самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувачення, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 62 Конституції України, зокрема, передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі "Кобець проти України" (з урахуванням первісного визначення принципу "поза розумним сумнівом" у справі "Авшар проти Туреччини") доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Отже, недотримання суддею місцевого суду вимог ст. ст. 7, 245, 251, 252, 268, 278, 280, 283, 284 КпАП України про необхідність всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи, і вирішення її в точній відповідності із законом, призвело до прийняття щодо ОСОБА_1 незаконного й необґрунтованого рішення.

За таких обставин, постанова судді місцевого суду не може залишатися в силі та підлягає скасуванню, а провадження в справі щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України - закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КпАП України.

Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов остаточного висновку про задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 КпАП України, Київський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Бута Дмитра Леонідовича, який діє у захист прав і законних інтересів ОСОБА_1 , - задовольнити.

Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 15 квітня 2020 року щодо ОСОБА_1 - скасувати та провадження в адміністративній справі на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КпАП України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду В. В. Д з ю б і н