КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 травня 2020 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду - Дзюбін В.В.,

за участю адвоката - Мінко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали справи за апеляційною скаргою адвоката Мінко Андрія Валентиновича на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 20 березня 2020 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130, ст. 124 КпАП України,

у с т а н о в и в:

Цією постановою судді місцевого суду:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнана винуватою у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КпАП України, та на неї на підставі ст. 36 КпАП України накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 гривень, із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

На підставі ст. 40-1 КпАП України з ОСОБА_1 на користь держави стягнуто судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

Постановою судді місцевого суду ОСОБА_1 притягнена до адміністративної відповідальності за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, та - порушення учасником дорожнього руху (водієм) правил дорожнього руху, що призвело до пошкодження транспортного засобу, яким вона керувала.

Як визнав установленим у постанові суддя місцевого суду, адміністративні правопорушення вчинені за таких обставин.

28 грудня 2019 року о 04:40 годині по вул. Тростянецькій, 1 в м. Києві водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки "OPEL ASTRA", знак державної реєстрації НОМЕР_1 , порушивши вимоги п. 10.1 ПДР України, при зміні напрямку руху не переконалася в безпечності маневру, внаслідок чого вчинила наїзд на перешкоду - бордюр, що призвело до механічних пошкоджень транспортного засобу, яким вона керувала.

Кім того, ОСОБА_1 керувала вказаним транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння водій ОСОБА_1 відмовилась в присутності двох свідків, чим порушила вимоги п. 2.5 ПДР України.

У поданій апеляційній скарзі адвокат Мінко Андрій Валентинович, який діє у захист прав і законних інтересів ОСОБА_1 , не погоджуючись з установленими в постанові судді місцевого суду фактичними обставинами справи, оспорюючи законність, обґрунтованість та підстави притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КпАП України, просить: постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 20 березня 2020 року - скасувати та провадження в справі щодо неї на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України закрити за відсутністю в її діях складу цих адміністративних правопорушень.

На обґрунтування апеляційних вимог адвокат Мінко А.В. категорично стверджує, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження безпосереднього керування ОСОБА_1 транспортним засобом, в тому числі й із ознаками алкогольного сп`яніння. Тому вважає вимоги поліцейських проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння на його переконання були незаконними. При цьому апелянт зазначає про те, що будь-якої ДТП ОСОБА_1 - не вчиняла.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту оскарженої постанови судді місцевого суду та адвоката Мінко А.В., викладені в апеляційній скарзі; вислухавши пояснення апелянта, який підтримав апеляційну скаргу за наведених у ній обставин; вивчивши, оцінивши та перевіривши матеріали справи, обміркувавши доводи апелянта, - суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню за таких підстав.

За змістом ст. ст. 245, 251, 252, 280 КпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також при розгляді справ про адміністративні правопорушення необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КпАП України, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 цього Кодексу. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких грунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначати мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Разом з тим, за змістом п. 42 рішення Європейського суду з прав людини "Бендерський проти України" від 15.11.2007 року зазначається, що право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені.

Ці вимоги закону при розгляді суддею місцевого суду адміністративної справи щодо ОСОБА_1 належно не виконані.

Так, за змістом ч. 1 ст. 130 КпАП України, підставою для притягнення до адміністративної відповідальності є, зокрема, відмова особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження в установленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння (п. 2. 5 ПДР України).

Згідно до положень п. 1.10 ПДР України водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія тощо відповідної категорії.

Отже, керуванням транспортним засобом є виконання певною особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху - для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Проте в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б об`єктивно вказували на безпосереднє керування ОСОБА_1 транспортним засобом - автомобілем марки "OPEL ASTRA", знак державної реєстрації НОМЕР_1 , за встановленими в постанові судді місцевого суду обставинами справи.

Крім цього, на порушення вимог ч. 2 ст. 254 КпАП України один із примірників складеного протоколу про адміністративне правопорушення протягом двадцяти чотирьох годин ОСОБА_1 під розписку не вручений /а. с. 2, 9/.

Відповідно до вимог п. 5 Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 року №1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з момента початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних із виникненням у поліцейського особистого приватного становища. У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати і часу.

Між тим, як убачається із долученого до матеріалів справи відеозапису на диску, знятого з бодікамери поліцейського /а. с. 6/, відеозйомка обстановки та обставин подій даного правопорушення проводилась з момента початку виконання поліцейськими службових обов`язків, тобто згідно вимог п. 5 зазначеної Інструкції. При цьому, як об`єктивно вбачається з відеозапису, знятого з портативного відеореєстратора поліцейського, ОСОБА_1 була виявлена сплячою в своєму автомобілі й прокинулась лише близько п`ятої години 28.12.2019 року через спроби незнайомих осіб вибити скло запаркованого автомобіля, в якому вона перебувала. Як вже потім з`ясувалось, до місця запаркованого нею автомобіля за викликом невстановленої особи прибули працівники поліції та "швидкої медичної допомоги". Після того, як скло водійської двері автомобіля було розбито поліцейським, ОСОБА_1 прокинулась та вийшла з автомобіля. На пропозицію поліцейського пройти тест на стан алкогольного сп`яніння з використанням пристрою "Драгер" погодилась, але в неї нічого не вийшло, наполягала на тому, що автомобілем в стані алкогольного сп`яніння вона не керувала, жодних правопорушень не вчиняла.

Також, враховуючи механізм виявлених пошкоджень передніх колес автомобіля "OPEL ASTRA", знак державної реєстрації НОМЕР_1 , належних і допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, - матеріали справи не містять.

До того ж, дану адміністративну справу суддею місцевого суду розглянуто з істотними порушеннями процесуальних прав ОСОБА_1 та її захисника Мінко А.В., оскільки відповідно до вимог ст. 268 КпАП України справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Проте, незважаючи на наявність письмового клопотання адвоката Мінко А.В. про відкладення судового засідання з метою недопущення розповсюдження коронавірусу COVID-19 на іншу дату /а. с. 39/, суддя місцевого суду розглянула дану адміністративну справу по суті без участі ОСОБА_1 та її захисника.

Статтею 62 Конституції України, зокрема, передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі "Кобець проти України"(з урахуванням первісного визначення принципу "поза розумним сумнівом" у справі "Авшар проти Туреччини") доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

За таких обставин, постанова судді місцевого суду не може залишатися в силі та підлягає скасуванню, а провадження в справі щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України - закриттю за відсутністю в її діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд дійшов остаточного висновку про задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 КпАП України, Київський апеляційний суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Мінко Андрія Валентиновича, який діє у захист прав і законних інтересів ОСОБА_1 , - задовольнити.

Постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 20 березня 2020 року щодо ОСОБА_1 - скасувати.

Провадження в справі щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України - закрити за відсутністю в її діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду В. В. Д з ю б і н