Провадження №3-зв/389/2/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2020 року місто Знам`янка

Суддя Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області Богданова О.Е., за участю прокурора Знам`янської місцевої прокуратури Дьячкова О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву захисника адвоката Перемот Оксани Григорівни, подану в інтересах ОСОБА_1 про відвід судді Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області Проценка Олександра Миколайовича у справі ЄУН 389/579/20 (провадження 3/389/287/20) про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , за ч.1 ст.172-7 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

У судовому засіданні 14 травня 2020 року захисником ОСОБА_1 адвокатом Перемот О.Г. заявлено відвід судді Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області Проценку О.М. у справі ЄУН 389/579/20 (провадження 3/389/287/20) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП.

В обґрунтування відводу зазначила, що суддею Проценком О.М. раніше вже розглядалися матеріали стосовно ОСОБА_1 з тих же підстав та з тією ж кваліфікацією, і за наслідками розгляду цих матеріалів ухвалено постанову від 12 липня 2019 року, якою останнього визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3400 грн. Вказану постанову вважає незаконною, ухвалену з неповним з`ясуванням обставин, що мають суттєве значення для даної справи та з неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, в тому числі з грубим ігноруванням положень ст.38 КУпАП. Доводи, викладені захисником під час розгляду наведеної справи не тільки не були взяті до уваги суддею, їм навіть не було надано жодної оцінки у мотивувальній частині постанови. З цих підстав постанова судді ОСОБА_2 оскаржувалася до Кропивницького апеляційного суду. Таким чиним, маючи сумніви у неупередженості судді Проценка О.М. та запобігаючи повторному розгляду ним справи про адміністративне правопоршуення стосовно ОСОБА_1 за тим же сценарієм, суддя підлягає відводу.

ОСОБА_1 як і його захисник у судове засідання не з`явилися. При цьому, захисник надала заяву, в якій підтримала заявлений відвід судді Проценку О.М., посилаючись на те, що останній має заздалегідь сформовану думку щодо винуватості особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Прокурор в судовому засіданні вказав, що заявлений відвід вважає безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню.

Заслухавши думку прокурора, вивчивши доводи, викладені у заяві про відвід, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, в межах якої заявлено відвід, а також оглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення ЄУН389/1216/19 (провадження №3/389/485/19), суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що в провадженні судді Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області Проценка О.М. знаходиться справа про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.172 -7 КУпАП, яка надійшла до суду 03 березня 2020 року та була призначена до розгляду на 14 травня 2020 року.

14 травня 2020 року захисником особи, яка притягується до адміністративної відповідальності заявлено відвід головуючому судді з посиланням на те, що суддею Проценком О.М. раніше вже розглядалася справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-7, ч.2 ст. 172-7 КУпАП та 12 липня 2019 року ухвалено постанову, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні вказаних правопорушень, накладено адміністративне стягнення. Зі вказаною постановою незгодні, вважають її незаконною, оскаржували її до апеляційної інстанції. Переконані що справа, яка наразі перебуває у провадженні в судді Проценка О.М. стосовно ОСОБА_1 буде розглянута так само як і попередня, а отже виникають сумніви в неупередженості судді.

12 липня 2020 року суддею Проценком О.М. дійсно ухвалено постанову у справі ЄУН 389/1216/19 (провадження №3/389/485/19) про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП, якою його визнано винуватим у вчиненні вказаних правопоршунень та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3400 грн. Постанова була оскаржена Рябовим О.М. до Кропивницького апеляційного суд, але апеляційною інстанцією залишена без змін та набрала законної сили.

Згідно з вимогами ст.246 КпАП України, порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у містах, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст.48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституціїі законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.

В Кодексі України про адміністративні правопорушення відсутня стаття, яка б передбачала відвід судді. Разом з цим, ЄСПЛ неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності (п. 53 рішення від 06.11.2008 року у справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine), заява № 17283/02); п. 19 рішення від 18.12.2008 року у справі «Новік проти України» (Novik v. Ukraine), заява № 48068/06), а КСУ у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011 (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні КСУ поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Водночас і Рада суддів України пунктом 4 рішення №34 від 08 червня 2017 року роз`яснила, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства, суддя, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, та міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства може застосовувати чинні процесуальні норми за аналогією.

Отже, беручи до уваги принципи верховенства права та загальні засади судочинства з урахуванням практики ЄСПЛ, яка відносить справи про адміністративне правопорушення до «кримінального провадження», при розгляді заяви про відвід судді слід застосувати принцип аналогії закону найбільш близької галузі права, а саме кримінального процесуального права.

Норми Кримінального процесуального кодексу України передбачають підстави, за яких може бути заявлено відвід судді, який бере участь у кримінальному провадженні.

Так, статтею 75 КПК України визначений виключний перелік обставин, що виключають участь судді в кримінальному провадженні, а саме: слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленогочастиною третьою статті 35цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Згідно з ч.5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Поняття «інші обставини, які викликають сумнів у його неупередженості» є оціночним, використання якого залежить від правосвідомості особи, яка його застосовує та з`ясовує його сутність, виходячи зі свого внутрішнього переконання.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» встановлено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини, при наданні оцінки безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так, у справі «Гаусшильдт проти Данії» та «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначено, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. При цьому, суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо нього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчить про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України».

Заявлений відвід не містить об`єктивних даних, які б свідчили про наявність обставин, які викликають сумнів, у неупередженості судді Проценка О.М. під час розгляду справи ЄУН 389/579/20 (провадження 3/389/287/20) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-7 КУпАП (п.4 ч.1 ст.75 КПК України).

Із заявленого відводу вбачається, що ОСОБА_1 та його захисник не згодні з процесуальними рішеннями судді Проценка О.М., постановленими в іншій справі про адміністративне правопорушення, що у свою чергу відповідно до діючого законодавства, не може бути підставою для відводу та вважатись як сумнів в об`єктивності, упередженості та заінтересованості при розгляді справи, яка наразі перебуває у провадженні судді. Особа, яка не погоджується з ухваленим рішенням у справі має право оскаржити його в апеляційному порядку, передбаченому Главою 24 Розділу ІV Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Більш того, будь-яких підтверджених фактів того, що суддя Проценко О.М. виявляв упереджене ставлення до результатів розгляду справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 172-7, ч.2 ст.172-7 КУпАП судом не встановлено та захисником в заяві не наведено. Ухвалена суддею Проценком О.М. 12 липня 2019 року постанова оскаржувалася до апеляційного суду, проте залишена без змін.

Враховуючи викладене, суд констатує, що обставини, на які посилається заявник в обґрунтування заявленого відводу останнім не доведено, а самі по собі припущення не можуть свідчити про наявність підстав для відводу судді.

Посилання ж заявника в мотивування заявленого відводу на рішення Європейського суду з прав людини також не є доказом того, що суддя Проценко О.М., розглядаючи справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , є упередженим та необ`єктивним. Цитовані ж рішення Європейського суду з прав людини лише вказують на критерії визначення наявності безсторонності або упередженості судді, за допомогою яких оцінюються конкретні фактичні дані (докази), на підставі яких можна дійти відповідного висновку, та які (докази) в даному випадку заявником не надані.

Отже, з урахуванням викладеного, вимог чинного законодавства, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви адвоката Перемот О.Г., поданої в інтересах ОСОБА_1 про відвід судді Проценка О.М. необхідно відмовити.

Керуючись статтями 7, 246 КУпАП, статтями 75, 76, 80,81 КПК України, ст.ст.23,48,54 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви захисника - адвоката Перемот Оксани Григорівни, поданої в інтересах ОСОБА_1 ,про відвід судді Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_2 у справі ЄУН 389/579/20 (провадження 3/389/287/20) про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за ч.1 ст.172-7 КУпАП, відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Знам`янського міськрайонного суду

Кіровоградської області О.Е. Богданова