Справа № 296/2602/20
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" червня 2020 р. м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м.Житомира Покатілов О.Б., розглянувши матеріали, що надійшли з військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працює - військова частина НОМЕР_1 -водій автомобільної роти, зареєстрований та проживаючий за адресою АДРЕСА_1 , ід.н. НОМЕР_2

за ч. 4 ст. 172-11 КпАП України,-

встановив :

Відповідно до вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України та кожен повинен додержуватися вимог Конституції України та законів України.

Згідно ст.ст. 2, 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон) визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежністю та територіальною цілісністю.

У відповідності до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це період функціонування національної економіки, Збройних Сил України та інших державних органів, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та закінчується прийняттям рішення про демобілізацію. Демобілізація - комплекс заходів спрямованих, крім ншого, на планомірне переведення Збройних Сил України на організацію і штати мирного часу.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» рішення про демобілізацію приймає Президент України, яким станом на теперішній час відповідних рішень прийнято не було.

Тобто, особливий період розпочався з моменту набрання чинності Указом Президента України від 17 березня 2014 року № 303 на визначених територіях України та продовжується на цих територіях до оголошення (набрання чинності) окремого рішення Президента України про демобілізацію, якого станом на теперішній час оголошено не було.

Згідно статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до вимог ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України,

військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.

Згідно розпорядку дня військової частини НОМЕР_1 , службові обов`язки військовослужбовці частини виконують упродовж робочих днів з понеділка по п`ятницю в період часу з 08 год. 00 хв. по 17 год. 00 хв.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 172-11 КУпАП самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб, вчинені в умовах особливого періоду, є діяннями, що віднесені до адміністративних правопорушень.

Солдат ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за правопорушення, ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.

Солдат ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем за контрактом військової частини НОМЕР_1 , обіймаючи посаду водія, порушив вимоги ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 24 березня 2020 року о 08 год. 00 хв. не з`явився вчасно без поважних причин на військову службу до військової частини НОМЕР_1 , що дислокується за військове містечко № НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків до 08 год. 00 хв. 29 березня 2020 року.

Таким чином, солдат ОСОБА_1 , діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу командуванни та без поважних причин, в умовах особливого періоду, 24 березня 2020 року о 08 год. 00 хв. не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: військове містечко № НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків до 08 год. 00 хв. 29 березня 2020 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 на виклик до суду не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

До суду з військової частини НОМЕР_1 надійшов витяг із наказу від 03.04.2020 р. № 70, згідно якого ОСОБА_1 звільнено 03.04.2020 р. з військової служби у запас за підпунктом «ж» ( у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) ч.5 ст. 26 Закону України « Про військовий обов`язок і військову службу».

ОСОБА_1 вину при складанні матеріалів про військове адміністративне правопорушення визнав повністю.

Вина ОСОБА_1 підтверджується:

-протоколом А3204 № 9 про військове адміністративного правопорушення від 03.04.2020 р.;

-к. бланку отримання пояснень ОСОБА_1 від 30.03.2020 р.;

-к. бланку отримання пояснень ОСОБА_2 від 03.04.2020 р.

При накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 22 КпАП України при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи самі обставини справи, враховуючи особу правопорушника, який вину визнав повністю, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності в зв`язку із малозначністю скоєного, обмежившись усним зауваженням.

Керуючись ст.ст. 22, 283 КпАП України,-

постановив :

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративної правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КпАП України та звільнити його від адміністративної відповідальності в зв`язку з малозначністю скоєного і обмежитись усним зауваженням. Провадження по справі закрити.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом 10 днів з дня її винесення

Cуддя О. Б. Покатілов