Справа № 409/479/20
Провадження №3/409/116/20
П О С Т А Н О В А

"12" травня 2020 р. Білокуракинський районний суд Луганської області

Суддя Білокуракинського районного суду Максименко О.Ю., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Білокуракинського ВП ГУНП в Луганській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Білокуракине Луганської області, громадянина України, не працюючого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Білокуракинським РВ УМВС України в Луганській області, 19.02.2000 року; РНОКПП: НОМЕР_2 ,

За ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративне правопорушення, -

В с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 18.02.2020 року о 15 годині 20 хвилин гр. ОСОБА_1 здійснював перевезення пасажирів без ліцензії на даний вид діяльності, чим порушив п. 24 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 року № 222-VIII.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що вину за ч. 1 ст. 164 КУпАП він не визнає. 18.02.2020 року він їхав з с. Луб`янка Білокуракинського району в смт Білокуракине. По дорозі йшов невідомий йому чоловік, який зупиняв автомобілі махаючи рукою, ОСОБА_1 зупинився та погодився підвезти чоловіка в смт Білокуракине безкоштовно. Вже в самому селищі, десь на кварталі Миру його зупинили працівники поліції, спочатку вказали на те, що він був не пристебнутий, а потім запросили вийти того чоловіка, якого підвозив ОСОБА_1 , на вулицю та одразу почали складати протокол, пояснивши, що ОСОБА_1 займається перевезенням пасажирів без ліцензії. Ніякі кошти працівники поліції у нього не вилучали. На його власному автомобілі ніяких знаків, крім державного реєстраційного номеру, не має. Сам протокол про адміністративне правопорушення серії АРП 18 № 131863 складений з порушеннями, оскільки в протоколі не вказано місце вчинення правопорушення, також зазначено, що він відмовився від пояснень в присутності понятих і відповідно є їх підписи, в той час як у графі "пояснення особи. яка притягається до адміністративної відповідальності" є його пояснення, що він з протоколом не згоден. Від пояснень та підпису в присутності свідків він не відмовлявся.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 він не знає, бачив одного разу, коли, не пам`ятає. Того дня викликав таксі з с. Луб`янка Білокуракинського району, треба було їхати у справах до смт Білокуракине. Не дочекавшись таксі, пішов пішки та почав зупиняти попутні машини, зупинив якийсь автомобіль та поїхав до смт Білокуракине. На кв. Миру в смт Білокуракине автомобіль був зупинений працівниками поліції, ОСОБА_2 потрібно було доїхати в центр (до кафе-бару «Палуба»), тому сидів та чекав доки працівники поліції складали якийсь протокол. Пояснення, які писали працівники поліції та потім давали йому підписувати, він не читав, протокол також підписав не читаючи. Чи були присутні свідки при складанні протоколу працівниками поліції, він не пам`ятає. Працівники поліції жодних коштів у водія автомобіля не вилучали. В автомобілі з пасажирів він був сам.

Захисник Погрібніченка Г ОСОБА_3 П. Чорнуха І ОСОБА_4 , ознайомившись з матеріалами адміністративного правопорушення, суду пояснив, що інспектор поліції посилається на ЗК "Про ліцензування видів господарської діяльності" від 02.08.2015 року № 222-VIII. Частина 1 ст. 164 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документу дозвільного характеру, якщо одержання передбачене законом. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність, при цьому господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва, підприємцями. Згідно ст. 42 ГК України підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Таким чином, істотною ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, є не тільки факт надання послуг за винагороду, а систематичний характер таких дій, їх самостійний та ініціативний характер, що і становить суть господарської діяльності. В даному випадку не встановлено, що його підзахисний ОСОБА_1 перевозив пасажирів, оскільки на момент зупинки працівниками поліції у його автомобілі дійсно був чоловік, але він його підвіз, так як їхав у попутному напрямку по своїх справах. Ніякої оплати за те, що підвіз чоловіка, він не брав, що підтверджується відсутністю у матеріалах справи доказів того, що ОСОБА_1 була отримана будь-яка сума грошей. Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення серії АРП18 № 131863, при викладенні обставин вчинення правопорушення, відображено одиничний факт, що мав місце 18.02.2020 року, а не систематичну діяльність, яка має здійснюватися протягом певного періоду часу.Стосовно ч. 1 ст. 164 КУпАП у протоколі необхідно зазначити такі обставини: протягом якого часу особа здійснювала відповідну діяльність (у даному випадку це мав бути проміжок часу, а не конкретна дата й час, адже господарська діяльність обов`язково має тривалий, а не одноразовий характер); всі задокументовані окремі факти такої діяльності, які в своїй сукупності підтверджують самостійний, ініціативний і систематичний характер діяльності, яку здійснює особа, адже ці ознаки є обов`язковими для господарської діяльності; інші обставини, які мають істотне значення. У зв`язку з вищезазначеним, адвокат Погрібніченка Г.П. Чорнуха І.П. вважає, що обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії АРП18 № 131863 від 18.02.2020 року не відображають всіх істотних ознак складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, тому просить суд провадження у справі закрити відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, в судове засідання не з`явилися, причин неявки не повідомили, неодноразово викликалися в суд шляхом направлення судових повісток, які вони отримували особисто, що підтверджується їх підписами на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Пояснень зазначених осіб до протоколу прикладено не було.

Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , захисника Чорнухи І.П., свідка ОСОБА_2 , вивчивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948р. та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950р., ратифікованою Україною 17.97.1997 р. передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п. 21 свого рішення у справі «Надточий проти України від 15 травня 2008 року» ЄСПЛ зазначив, що українське правительство визнало кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р., з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.

Частина 1 ст. 164 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювания або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документу дозвільного характеру, якщо одержання передбачене законом. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність, при цьому господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва, підприємцями. Згідно ст. 42 ГК України підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Таким чином, істотною ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, є не тільки факт надання послуг за винагороду, а систематичний характер таких дій, їх самостійний та ініціативний характер, що і становить суть господарської діяльності.

Як встановлено в судовому засіданні та відповідно до показів свідка, ОСОБА_1 рухався на своєму автомобілі з с. Луб`янка Білокуракинського району Луганської області в напрямку смт Білокуракине Луганської області. По дорозі побачив чоловіка, який зупиняв транспорт, ОСОБА_1 зупинився та погодився підвезти його до смт Білокуракине, так як йому було їхати в тому ж напрямку. Ніяких коштів за те, що підвіз чоловіка, ОСОБА_1 не брав. Працівниками поліції у ОСОБА_1 грошові кошти не вилучалися.

Тобто, при складанні протоколу не було встановлено фактів надання послуг з перевезень пасажирів систематично; отримання останнім прибутку від здійснення відповідної діяльності. Також в протоколі не зазначено місце вчинення правопорушення.

Таким чином, суд вважає, що дії ОСОБА_1 щодо надання послуг перевезення пасажирів без державної реєстрації як суб`єкта господарювання без ліцензії не підпадають під ознаки господарської діяльності, оскільки не мають ознак систематичності, платності, внаслідок чого, суд приходить до висновку, що у діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП України.

Керуючись ст.ст. 1, 164, 247, 251, 283, 284 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту її проголошення.

Суддя Білокуракинського

районного суду Луганської області О. Ю. Максименко