Справа № 456/1001/20
Провадження № 3/456/590/2020
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 травня 2020 року суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Шрамко Р. Т. , розглянувши матеріали, які надійшли від Головного управління Держпраці у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , директора Стрийської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №5 імені Василя Стасюка, проживаючої по АДРЕСА_1 , за ст. 188-1 ч. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 21.02.2020р., ОСОБА_1 , ставиться в вину вчинення правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 188-1 КУпАП.

З протоколу вбачається, що 21 лютого 2020 року о 12 год. 00 хв., під час проведення планової перевірки у Стрийській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №5 імені Василя Стасюка, виявлено порушення законодавства, а саме вимог частини першої статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» - роботодавцем не виконується норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, в результаті чого вчинила правопорушення передбачене ч. 2 ст. 188-1 КУпАП.

ОСОБА_1 , в судовому засіданні свою вину заперечила та пояснила, що під час проведення перевірки не враховано наявність в штаті особи з інвалідністю, а саме ОСОБА_2 , яка працює в ЗСШ №5 на посаді лаборанта школи з 01.09.2003. Відповідно до наявної копії посвідчення вона є особою з інвалідністю ІІІ групи. Вказана обставина була відома інспектору під час проведення перевірки, проте залишилась поза увагою. Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні «підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі хмісця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування: осіб з інвалідністю, та звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Частиною 1 ст. 18 цього Закону передбачено, що забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до- підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості. Відтак обов`язок роботодавця щодо створення робочих місць для осіб з інвалідністю не супроводжується його обов`язком здійснювати пошук таких осіб для працевлаштування, оскільки такий обов`язок покладенона державну службу зайнятості. Таким чином, пошуком відповідної роботи для осіб з інвалідністю повинен займатися не сам потенційний роботодавець, адержавна служба зайнятості. Законодавством чітко визначено, що роботодавець лише забезпечує працевлаштування осіб з інвалідністю, тобто оформлює на роботу відповідно до вимог трудового законодавства осіб з інвалідністю, які прибули працевлаштовуватися (самостійно звернулися до нього) або були направлені з відповідного центру зайнятості і не в праві відмовити у такому працевлаштуванні. До неї як до директора Стрийської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №5 імені ОСОБА_3 із заявою про прийняття на роботу жодна особа з інвалідністю не зверталася, дирекцією школи перешкод у такому зверненні не чинилося, з центру зайнятості людей з інвалідністю не скеровували, а тому просила закрити спарву у зв?язку з відсутністю події і складу адміністративного праовопрушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , за ч. 2 ст. 188-1 КУпАП слід закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно зі ст. 245 КУпАП, є всебічне, повне і об?єктивне з?ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 188-1 КУпАП адміністративним правопорушенням є невиконання посадовою особою, яка користується правом приймати на роботу і звільняти з роботи, фізичною особою, яка використовує найману працю, нормативу робочих місць, для працевлаштування інвалідів, неподання Фонду соціального захисту інвалідів звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері реалізації громадянами України права на працю.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у таких формах: невиконання посадовою особою, яка користується правом прийняття на роботу і звільнення, розпорядження виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, місцевої державної адміністрації або рішення служби у справах дітей чи рішення іншого органу про працевлаштування осіб, забезпечення роботою яких відповідно до законодавства покладено на ці органи; невиконання посадовою особою, яка користується правом приймати на роботу і звільняти з роботи, фізичною особою, яка використовує найману працю, нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, неподання Фонду соціального захисту інвалідів звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів.

Суб`єкт адміністративного проступку - посадові особи, які користуються правом прийняття на роботу і звільнення з роботи, а також фізичні особи, які використовують найману працю. Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини як у формі умислу, так й у формі необережності.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 , вчинила порушення законодавства, а саме роботодавцем не виконала норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, в результаті чого вчинила правопорушення передбачене ч. 2 ст. 188-1 КУпАП.

Суд вважає, що оскільки ч. 1, 3 ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спещальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, та звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, забезпечувати право осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості, а відтак обов`язок роботодавця щодо створення робочих місць для осіб з інвалідністю не супроводжується його обов`язком здійснювати пошук таких осіб для працевлаштування, оскільки такий обов`язок покладенона державну службу зайнятості, тому пошуком відповідної роботи для осіб з інвалідністю повинен займатися не сам потенційний роботодавець, а державна служба зайнятості. Законодавством чітко визначено, що роботодавець лише забезпечує працевлаштування осіб з інвалідністю, тобто оформлює на роботу відповідно до вимог трудового законодавства осіб з інвалідністю, які прибули працевлаштовуватися (самостійно звернулися до нього) або були направлені з відповідного центру зайнятості і не в праві відмовити у такому працевлаштуванні.

Додатково слід зазначити, що до матеріалів справи не долучено будь-яких доказів того, що до директора Стрийської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №5 імені Василя Стасюкаі з заявою про прийняття на роботу зверталися особи з інвалідністю та/обо скеровувались такі з центру зайнятості.

Відповідно до вимогст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, враховуючи, що згідно зі ст.251КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об?єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 188-1 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 251, 266 КУпАП суддя, -

п о с т а н о в и в :

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст. 188-1 КУпАП закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Cуддя Р. Т. Шрамко