ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5807/20
провадження № 3/753/2945/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" травня 2020 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Трусова Тамара Олександрівна за участі захисника Красківського В.П. розглянула адміністративну справу про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Київської обл., громадянина України, працюючого директором ТОВ «Чумацький Шлях», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1

до адміністративної відповідальності за статтею 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

17 березня 2020 р. о 14-30 год. у м. Києві на вул. Ревуцького патрульні поліцейські ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які перебували на службі у складі екіпажу патрульної поліції роти № 1 батальйону № 3 полку № 2 Управління патрульної поліції у м. Києві «Рубін-251», виявили факт порушення Правил дорожнього руху України водієм автомобіля Фольксваген Туарег, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 . Виконуючи покладені на Національну поліцію завдання щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху та здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення, патрульні поліцейські зупинили керований ОСОБА_1 транспортний засіб. На неодноразові законні вимоги поліцейського ОСОБА_2 ОСОБА_1 категорично відмовився пред`явити документи, які посвідчують його особу та право на керування транспортним засобом.

Своїми умисними діями ОСОБА_1 скоїв злісну непокору законній вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КпАП України).

В суді ОСОБА_1 не визнав себе винним у вчиненні адміністративного правопорушення пославшись на те, що Правила дорожнього руху він не порушував, жодних доказів на підтвердження, що він за кермом розмовляв по мобільному телефону йому не було пред`явлено, а тому вимоги поліцейських не були законними і він не зобов`язаний був їх виконувати.

Вказав також, що винесені поліцейськими щодо нього постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за статтями 122, 126 КпАП України оскаржуються ним в судовому порядку.

З наведених вище підстав ОСОБА_1 та його захисник просили закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, її захисника та дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у злісній непокорі законній вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

Відповідно до частини 1 статті 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом диспозиції статті 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення дане правопорушення полягає в злісному, тобто тривалому і наполегливому, невиконанні законної вимоги або розпорядження поліцейського при виконанні ним службових обов`язків.

За приписом статті 30 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань вживає заходів реагування на правопорушення, визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення та Кримінальним процесуальним кодексом України, на підставі та в порядку, визначених законом. Поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу, визначені цим Законом.

Згідно положень статті 32 цього Закону поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках: 1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи; 2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; 3) якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю; 4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо; 5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події; 6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення.

За приписами Закону України «Про дорожній рух» порядок дорожнього руху на території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі - ПДР України). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 2.9.д. ПДР України водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв`язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Пункт 2.4. ПДР України покладає на водія обов`язок зупинитися на вимогу поліцейського та пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1. (посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб).

З пояснень та рапорту інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві Тищенко Ю.В. вбачається, що 17 березня 2020 р. о 14-30 год. на вул. Ревуцького було помічено автомобіль Фольксваген Туарег, д.н.з. НОМЕР_2 , водій якого під час руху користувався засобом зв`язку, тримаючи його в руці. Інспектор ОСОБА_4 зупинив вказаний автомобіль і повідомив причину зупинки. На вимогу поліцейського пред`явити документи, зазначені в пункті 2.1. ПДР України, ОСОБА_1 відповів відмовою та агресією. На прохання заспокоїтись та на повторні вимоги щодо пред`явлення документів ОСОБА_1 не реагував і продовжував чинити протиправні дії, а тому для припинення правопорушення поліцейськими було застосовано фізичну силу та спецзасіб кайданки. З метою встановлення особи правопорушника ОСОБА_1 доставили до Дарницького УП ГУ НП у м. Києві. Відповідно Закону України «Про безплатну правову допомогу» до управління поліції було викликано адвоката Центру вторинної правової допомоги та щодо ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне затримання та матеріали про притягнення його до адміністративної відповідальності за статтями 126, 185 КпАП України.

Згідно з даними протоколу про адміністративне затримання АЗ № 140657 ОСОБА_1 був доставлений в службове приміщення Дарницького УП ГУ НП у м. Києві о 14-50 год. та звільнений о 17-35 год. після встановлення його особи та складання протоколу і постанови про адміністративне правопорушення.

Викладені у рапорті інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві Тищенко Ю.В. обставини щодо тривалого і наполегливого невиконання вимоги поліцейських щодо пред`явлення документів об`єктивно підтверджується переглянутими в суді відеозаписами з нагрудних камер поліцейських (камери АА-00901, АА-00906, АА-00931).

Більше того факт відмови від виконання вимоги поліцейського щодо пред`явлення документів та вчинення опору поліцейським не заперечується і самим ОСОБА_1 .

Наведене переконливо доводить, що вимога поліцейських щодо пред`явлення документів була законною, а ОСОБА_1 злісно їй не підкорився.

Доводи ОСОБА_1 про те, що працівники поліції не пред`явили докази порушення ним Правил дорожнього руху не заслуговують на увагу, оскільки за змістом Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський як представник влади вправі самостійно визначати достатність підстав вважати, що особа вчинила правопорушення, при цьому закон не зобов`язує працівників поліції при встановленні особи правопорушника надавати докази вчинення ним правопорушення.

При незгоді з діями поліцейського особа вправі у встановленому законом порядку оскаржити його дії та/або рішення, проте незгода з діями та/або рішеннями поліцейського не звільняє особу від виконання його законних вимог.

Риторичне запитання ОСОБА_1 в суді про те, що звідки він мав би дізнатися, що його дійсно зупинила поліція, є безпідставним та надуманим, оскільки в даному випадку патрульні поліцейські пересувалися на службовому автомобілі і їх особи як поліцейських ідентифікувались за зовнішніми ознаками (однострої, нагрудні знаки тощо).

Суд не дає оцінки правомірності застосування поліцейськими до ОСОБА_1 фізичної сили, спецзасобу та заходів забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення (адміністративне затримання, особистий огляд і огляд речей, вилучення речей, тимчасове затримання транспортного засобу), оскільки вказані обставини не є предметом розгляду даної справи.

Результати розгляду адміністративних позовів ОСОБА_1 жодним чином не впливають на розгляд цієї справи, предметом доказування у якій, зокрема, є законність вимог поліцейських на момент пред`явлення таких вимог.

Як встановив суд, 17 березня 2020 р. поліцейські мали право вимагати у ОСОБА_1 пред`явлення ним документів, а останній відповідно до пункту 2.4.а. ПДР України зобов`язаний був пред`явити їх для перевірки.

Враховуючи конкретні обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, умисний характер його дій, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставин, та дані про його особу, зокрема, його вік та майновий стан, суд вбачає підстави для накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в максимальному розмірі, передбаченому для даного виду правопорушення.

У зв`язку з притягненням ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності з нього підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 185, 279, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтею 4 Закону України «Про судовий збір» суддя

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420 гривень 40 копійок.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці з дня її винесення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: