П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2020 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., за участі особи відносно якої складено протокол Панкулич М.А., його представника Коваленко О.М. розглянувши матеріали справ про адміністративне правопорушення які надійшли з Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк. АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №187281 від 20.02.2020 року, вказано, що 20.02.2020 року о 03.00 хв., в м. Ужгород по вул. Собранецькій, 5 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом КІА д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря нарколога, висновок № 32. Чим порушив вимоги п. 2.9 "а" ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 , в судовому засіданні заперечував вину у вчиненні правопорушення, не заперечив факт керування транспортним засобом, однак заперечив факт перебування в стані алкогольного сп`яніння, вказуючи що відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння.

Адвокат Ковалено М.А., вказував на те, що ОСОБА_1 , не вчиняв правопорушення зазначене у протоколі серії ОБ №187581, при цьому вказав, що протокол про адміністративне правопорушення було складено із порушенням вимог КУпАП, процедура проведення огляду на стан сп`яніння була порушена, тому такі висновки в протоколі є недопустимими. Просив закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Підтримав письмові пояснення подані на адресу суду.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визначається, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.

Аналіз вказаної норми дає підстави стверджувати, що склад адміністративного правопорушення це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП, передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пункт 2.9 а) ПДР України передбачає, що водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ст. 266 КУпАП та п.1.2 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року за №1395 - огляд водіїв на стан сп`яніння проводиться лише у тому випадку, коли є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Згідно п.1.3 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота;порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Так, п. 3. Інструкції передбачено, що направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року N 1103(зі змінами). Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до роз`яснень, що міститься в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 р. №14 під керуванням транспортними засобами слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа транспортними засобами, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Відповідно до п. 6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакціїогляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Пунктом 7 вказаної Інструкції передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно достатті 266Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

В свою чергу, ст. 266 КУпАП регламентує порядок огляду водія на стан сп`яніння, зокрема передбачає, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я…

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

За змістом вказаних норм підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України, є відповідно засвідчений у передбачену законом порядку факт перебування особи водія в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Слід зазначити, що обов`язок особи на проходження огляду на стан сп`яніння, співвідноситься з обов`язком працівників поліції забезпечити такий огляд, як на місці зупинки так і у медичному закладі у відповідності із нормами ст. 266 КУпАП у порядку визначеному законом.

Згідно положень ст. 266 КУпАП та Інструкції, у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №187281 від 20.02.2020 року, вказано, що 20.02.2020 року о 03.00 хв., в м. Ужгород по вул. Собранецькій, 5 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом КІА д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря нарколога, висновок № 32.

До матеріалів справи додано Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 20.02.2020 року №32, відповідно до якого, ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно роз`яснень, що міститься в п.27Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 р. №14під керуванням транспортними засобами слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа транспортними засобами, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності заст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані спяніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Факт керування підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, та не заперечується особою відносно якої складено протокол в судовому засіданні.

При цьому, відповідно до п.2 розділу I Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року N 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Згідно п.3 розділу І цієї Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Згідно з п.1 розділу II вказаної Інструкції за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу I цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Відповідно до пунктів 3, 4 розділу III вказаної Інструкції огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану спяніння в обстежуваної особи. Згідно з п.15 Інструкції за результатами огляду на стан спяніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду. Відповідно до п.п. 8, 10, 12 Інструкції метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан спяніння. Зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів. Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.

Згідно пояснень наданих в судовому засіданні ОСОБА_1 заперечує факт проходження огляду на стан сп`яніння в порядку передбаченому процедурою зазначеною вище. Вказуючи при цьому про заперечення проходження такого як на місці зупинки так і в закладі ЗОНД.

Судом за клопотанням сторони захисту було здійснено запит до Закарпатського наркологічного диспансеру з метою отримання відомостей про те чи звертався адвокат Коваленко О.М., представник ОСОБА_1 до ЗОНД та чи йому було надано відповідь та надати до суду Акт згідно якого був складений висновок №32 від 20.02.2020, відносно гр. ОСОБА_1 .

Відповідно до отриманої відповіді: на адвокатський запит ОСОБА_2 , було надано вмотивовану відповідь. Окрім того суду було надано копію Акту медичного огляду з метою встановлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 32 від 20.02.2020 р. Зі змісту вказано Акту вбачається, що огляд було проведено 20.02.2020 р. о 05 год. 00 хв., лікарем ОСОБА_3 ..

Згідно вказаного акту зокрема в п. 18 (використання технічних засобів для визначення наявності або вимірювання вмісту етилового спирту у видихуваному повітрі) зазначено «відмовився від використання», факт вживання алкогольних напоїв заперечує. В той же час в акті вказується про наявні ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 ..

При цьому згідно наданого акту медичного огляду проведено огляд ОСОБА_1 20.02.2020 року о 04. год. 00 хв. А згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою встановлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №32 від 20.02.2020 такий виданий відносно ОСОБА_1 , який направлений на огляд 20.02.2020 року о 04. год. 40 хв.

Разом з тим, згідно дослідженого в судовому засіданні наданого на запит адвоката копій журналу реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції Закарпатського обласного наркологічного диспансеру, працівниками поліції було доставлено до відповідного закладу ОСОБА_1 20.02.2020 року о 05 год.00хв. Відомостей про доставлення працівниками поліції до відповідного закладу ОСОБА_1 20.02.2020 року о 04 год. 00 хв. відсутні.

Відеозаписи, які надіслані до суду разом з протоколом про адміністративне правопорушення, та були досліджені в судовому засіданні, не містять достатніх та достовірних даних про те, що 20.02.2020 року о 04 год. 00 хв. ОСОБА_1 проходив огляд на стан сп`яніння у лікаря нарколога в ЗОНД, оскільки під час огляду в судовому засіданні відеозаписи CD- дисків, не відтворюють факту проходження огляду на стан сп`яніння, а в наданих до суду відеозаписах міститься фактично відмова від отримання висновку ЗОНД. Окрім того, згідно відеозапису він містить години початку фіксації 02 год. 57 хв., на відеозаписі наявна фіксація виключно відмови від підпису в отриманні висновку на стан сп`яніння у лікаря нарколога о 05 год. 20 хв., на інших відеозаписах ОСОБА_1 наполягає на роз`ясненні йому його прав, та не вказує про згоду на проходження огляду на місці зупинки. Як вбачається з дослідженого відеозапису 1 запис починається о 03 год. 55 хв. закінчується о 03.год.57 хв. , працівником поліції не вказується підстав проведення огляду на стан сп`яніння, а міститься тільки констатації поліцейським що необхідно пройти на стан алкогольного сп`яніння, під час якого ОСОБА_1 заперечує, вказує що не розуміє чому саме він має проходити. Як вбачається з дослідженого відеозапису запис починається о 03 год. 57 хв., закінчується о 03.год.59 хв. працівником поліції вказується про підставу проведення огляду на стан сп`яніння, запитує про необхідність пройти тест на стан алкогольного сп`яніння, під час якого ОСОБА_1 повторно заперечує, вказує що не розуміє чому саме він має проходити тест на алкогольне сп`яніння. Як вбачається з дослідженого відеозапису запис починається о 04 год. 23 хв. закінчується о 04.год.29 хв. , працівником поліції вказується про присутність двох свідків та підставу проведення огляду на стан сп`яніння, запитує про необхідність пройти тест на стан алкогольного сп`яніння, під час якого ОСОБА_1 вказує повторно про нерозяснення йому прав, повторно заперечує, вказує що не розуміє чому саме він має проходити тест на алкогольне сп`яніння, під час вказаної події з відеозапису вбачається що працівником поліції складається протокол про відмову у проходженні огляду тесту на стан алкогольного сп`яніння. В послідуючому працівник поліції констатує, що «їдемо в наркодиспансер». Як вбачається з дослідженого відеозапису запис починається о 05 год. 20 хв. закінчується о 05.год.51 хв., під час якої фіксується відмова від підпису в отриманні висновку у лікаря нарколога, ОСОБА_1 вказує про те, що йому незрозуміло суть правопорушення.

Разом із тим, при дослідженні відеозаписів з нагрудної камери поліцейкого вбачається, що ОСОБА_1 фактично відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки, так у лікаря нарколога.

В матеріалах справи відсутні відомості про наявність свідків підтверджуючих факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, про які зазначається на відеозаписі . Письмових пояснень таких не додано до матеріалів справи.

Всупереч вимогам п.п. 3.3 та 3.5 Інструкції «про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року № 100, відеозапис є не суцільним, переривається на важливих моментах, є нерозбірливим. При дослідженні запису з нагрудної відеокамери поліцейського всупереч викладеному вбачається, що відеофіксація декілька разів переривалася, події про які вказує сторона захисту взагалі відсутні на відеозаписі, та такі не надані до матеріалів протоколу.

Наведене дає підстави вважати надані відеозаписи неналежними та недопустимими доказами у даній справі. Таким чином, суд не вважає що даний відеозапис може слугувати належним доказом, оскільки він не відтворює факт вчиненого адміністративного правопорушення, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Слід зазначити також, що у висновку №32 від 20.02.2020 р. відсутній підпис ОСОБА_1 , натомість містяться підписи двох свідків. Сторона захисту клопотала про допит таких в судовому засіданні, разом з тим, у висновку №32 від 20.02.2020 р. відсутні адреса кореспонденції або засоби зв`язку вказаних в такому висновку свідків, а анкетні дані вказані нерозбірливо, що не дозволяє їх встановити.

В той же час, згідно Акта медичного освідчення на стан сп`яніння, за результатами якого складено відповідний висновок, фактично зафіксовано відмову від проходження огляду, тоді як в протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 порушив п. 2.9.а) ПДР України, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Вказані вище обставини в протоколі та матеріалах справи не узгоджуються між собою, та розбіжності в матеріалах справи, на які вказує сторона захисту не були спростовані в судовому засіданні особою якою складено протокол, в судові засідання неодноразово викликались працівники поліції, однак з невідомих суду причин в судові засідання так і не з`явились.

При цьому, відповідно до вимог ч. 5 ст. 266 КУпАП та пункту 22 Розділу ІІІ Інструкції, огляд на стан сп`яніння, проведений з порушенням, зокрема пунктів 6, 7 Розділу І Інструкції, вважається недійсним.

Враховуючи викладене, досліджені судом докази свідчать про те, що ОСОБА_1 фактично вчинив дії, спрямовані на ухилення від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, при цьому суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно висновків, що містяться у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України», суд у постанові у справі про адміністративне правопорушення не вправі самостійно змінювати (редагувати) фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді, оскільки внаслідок такої зміни (редагування) буде порушено як право особи на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) так і принцип рівності сторін процесу.

Суд наголошує на тому, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом, тому кваліфікація дій правопорушника за ч.1 ст. 130 КУпАП, саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, без кваліфікуючих ознак та доказової бази є порушенням вимог закону.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Зазначені обставини свідчать про те, що зміст протоколу про адміністративне правопорушення і стан доказів, доданих до протоколу, не відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п.43 рішення від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» ( з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Відтак, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, адже не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», не доказує співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

За таких умов, суть вчиненого правопорушення з кваліфікацією дій ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП а саме порушення вимог п.2.9 а ПДР України є сумнівною, що є не прийнятним, оскільки суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівів, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

З огляду на викладене, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б вказували на наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст. 130 КУпАП, саме порушення вимог п. 2.9.а ПДР України.

Відповідно до ч. 3 ст.62Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

За вищезазначених обставин, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а тому провадження по справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП

Керуючись ст.ст.9, 245, 247 ч.1 п.1, 280, 283 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Строк звернення постанови для виконання три місяці з дня винесення постанови.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В.Фазикош