КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Ігнатов Р.М., за участі:

секретаря судового засідання ? Бендюжик Ю.А.

захисника ? Сухарко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника Сухарко Аліни Віталіївни, в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.02.2020, -

В С Т А Н О В И В

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.02.2020 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП (протокол серії ДПР18 №225843 від 11.12.2019 про адміністративне правопорушення) та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч вісті) грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 01 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Не погоджуючись з таким рішення суду захисник Сухарко А.В. подала апеляційну скаргу визнати поважною причину пропуску строку на апеляційне оскарження та поновити такий строк, постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.02.2020 скасувати, а провадження по справі закрити у зв?язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування заявленого в межах апеляційної скарги клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження захисник вказує на те, що ОСОБА_1 не було відомо про дату судового засідання, виклик з суду він не отримував, копію постанову апелянт отримала 11.03.2020 коли самостійно звернулась до суду щоб дізнатись про рух справи.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги захисник вказує на те, що: протокол про адміністративне правопорушення є фіктивним; висновок ЦРЛ Києво-Святошинського району щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11.02.2020 не містить відтиску печатки лікаря/лікарні; огляд проводився лікарем-гінекологом; матеріали справи не містять направлення на медичний огляд і доказів на підтвердження того, що водію на місці пропонувалось пройти огляд із застосуванням спеціальних технічних засобів, а також про його відмову; в протоколі не викладено суті правопорушення, так як не вказано виявлені ознаки алкогольного сп?яніння; ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, його працівники поліції не зупиняли, автомобіль був припаркований біля будинку його матері; відсутній рапорт поліцейського про причину зупинки транспортного засобу.

Як встановлено судом першої інстанції, 11.02.2020о 06:05 год. водій ОСОБА_1 керував автомобілем "BMW", д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Магістральній в м.Боярка Києво-Святошинського району Київської області в стані алкогольного сп?яніння. Огляд на стан сп?яніння проводився у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога медичного закладу, за результатами висновку якого станом на 06:17 11.02.2020 перебуває в стані алкогольного сп?яніння. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9. а) ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з?явився. Про розгляд його апеляційної скарги повідомлений завчасно у належний спосіб. На особистій участі не наполягав, клопотань про відкладення до суду не направляв, в судовому засіданні представлений захисником.

Першочергово судом вирішено клопотання захисника, заявлене в межах апеляційної скарги, про поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.02.2020.

Так, згідно ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Враховуючи те, що судом першої інстанції дану справу розглянуто за відсутності ОСОБА_1 і суд його не повідомляв про судове засідання, а також з огляду на ту обставину, що зі змістом оскаржуваної постанови захисник ознайомила лише 11.03.2020 і 19.03.2020, тобто негайно і без жодних зволікань в межах десятиденного строку, подала апеляційну скаргу, приходжу до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження захисника Сухарко А.В. підлягає задоволенню.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника Сухарко А.В., яка підтримала подану апеляційну скаргу і просила суд її задовольнити, її пояснення, дослідивши письмові матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови місцевого суду в межах поданої апеляційної скарги, а також доводи апеляції, суд вважає апеляційні вимоги такими, що підлягають задоволенню, зважаючи на наступне.

Згідно ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Ст.280 КУпАП передбачено обов?язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що даних вимог закону дотримано не було, що підтверджується слідуючим.

Так, приймаючи рішення про визнання ОСОБА_1 винним за ч.1 ст.130 КУпАП та піддаючи його адміністративному стягненню, суд в постанові вказав, що вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом серії ДПР18 №225843 від 11.02.2020, копією висновку щодо результатів медичного огляду водія ОСОБА_1 на стан сп?яніння, розпискою ОСОБА_2 про доправлення автомобіля до місця його стоянки.

Проте, на переконання апеляційного суду, такі висновки суду першої інстанції не ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки сул лише послався у постанові на те, що вина ОСОБА_1 підтверджується зібраними по справі доказами, формально перерахувавши їх та не надавши вказаним доказам жодної оцінки, як кожного окремо так і у їх взаємозв?язку.

Так, ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП не узгоджуються з критерієм доведеності вини у поза розумний сумнів.

П. 6 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МОЗ і МВС України від 09.11.2015 № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

П.3. Розділу ІІІ Інструкції визначено, що огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

П.20. Розділу ІІІ Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.

П.22. Розділу ІІІ визначено, що висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Так, матеріали справи про адміністративне правопорушення №369/2375/20 оригіналу висновку щодо результатів медичного огляду на стан сп?яніння ОСОБА_1 не містять.

А.с. 2 містить копію висновку щодо результатів медичного огляду на стан сп?яніння ОСОБА_1 від 11.02.2020. Зі змісту даної копії висновку слідує, що висновок складений на підставі даних, що містяться в акті медичного огляду, складеному о 06 год. 17 хв. Дата складання згаданого акту в копії висновку не вказана.

Крім того, в графі 10 копії висновку вказано, що висновок огляду ? ОСОБА_1 перебуває у стані "факт вживання алкоголю".

Зазначена копія висновку складена лікарем ОСОБА_3 Штампова відмітка закладу охорони здоров?я чи самого лікаря на копії висновку відсутня.

На переконання суду вказана копія висновку є недопустимим доказом у справі.

По-перше, п.20. Розділу ІІІ визначено, що перший примірник висновку видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд. Примірник висновку це оригінал документу, а не його копія. Однак поліцейським до протоколу долучено копію висновку, а не його оригінал.

По-друге, згідно долученого захисником Розпорядження про нагородження з нагоди відзначення Дня медичного працівника №64 від 12.06.2017, а також витягу з інформаційної бази "Medcard24" ОСОБА_3 є лікарем акушером-гінекологом ЦРЛ Києво-Святошинського району. Відомостей про те, що вказаний лікар пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою, яка дозволяє проводити огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння, суду надано не було.

По-третє, у вказаній копії зазначено, що висновок огляду ? факт вживання алкоголю, тоді як останній мав за мету встановити перебування чи неперебування в стані алкогольного сп?яніння особи. Факт вживання алкоголю і факт перебування особи в стані алкогольного сп?яніння, не є тотожними поняттями з огляду на положення п.7 Розділу ІІ Інструкції.

По-четверте, на копії висновку відсутня штампова відмітка закладу охорони здоров?я чи самого лікаря.

Крім того розписка ОСОБА_2 від 11.02.2020, якою він зобов?язується забрати автомобіль "BMW-520", р.н. НОМЕР_1 , і доставити за місцем призначення за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували порушення ОСОБА_1 вимог п.2.9. а), не доводить вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Натомість, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказам вини особи в тому чи іншому діяння, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із вищевказаним стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Згідно ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на зазначений конституційний припис, а також з огляду на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не доведена належними та допустимими доказами, що залишено судом першої інстанції поза увагою, то оскаржувана постанова Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.02.2020 підлягає скасуванню, а провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП ? закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Враховуючи вищевикладені мотиви суду, доводи захисника щодо недоведеності факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом 11.02.2020, а також щодо відсутності доказів на підтвердження правомірності зупинки працівниками поліції ОСОБА_1 перевірці не підлягають.

Керуючись ст. 294, п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ

Клопотання захисника Сухарко Аліни Віталіївни, в інтересах ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження ? задовольнити, прийнявши апеляційну скаргу до розгляду.

Апеляційну скаргу захисника Сухарко Аліни Віталіївни, в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.02.2020 відносно ОСОБА_1 скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 у зв?язку з відсутністю в його діях складу даного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.М. Ігнатов

Справа № 369/2375/20

Апеляційне провадження № 33/824/1595/2020

Суддя у першій інстанції - Омельченко М.М.

Суддя в апеляційній інстанції - Ігнатов Р.М.