Справа № 481/496/20
Провадж.№ 3/481/333/2020
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2020 року м. Новий Буг

Суддя Новобузького районного суду Миколаївської області Вжещ С.І., при секретарі Томинцю О.В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новий Буг справу про адміністративне правопорушення, що надійшла від Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючого,

про притягнення до адміністративної відповідальності,

за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП

В С Т А Н О В И В:

11.04.2020 року відносно ОСОБА_1 поліцейським СРПП Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області капралом поліції Девятком В.В. складено протокол, №АПР18 №246272, про адміністративне правопорушення за ст. 44-3 КУпАП, за фактом того, що ОСОБА_1 , будучи особою, що підписала інформативну згоду на самоізоляцію, 10.04.2020 року о 11:45 год. покинув місце самоізоляції за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , що було вказано у згоді, чим порушив вимоги постанови головного державного санітарного лікаря України МОЗ від 21.03.2020 року №2, ст. 20 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаного правопорушення визнав частково, пояснив, що 01.04.2020 року він перетнув державний кордон України з Польщею, повертаючись з роботи. На митному контролі України він підписав згоду на самоізоляцію у зв`язку з карантином, під час заповнення якої він вказав, що має можливість пройти двотижневу самоізоляцію за місцем свого постійного проживання по АДРЕСА_1 . Нового ОСОБА_2 , він в присутності лікаря Новобузької ЦРЛ, знову підписав аналогічну згоду на самоізоляцію за місцем проживання. Між тим, як виявилося його житловий будинок знаходився в непридатному для проживання стані, оскільки за час його перебування за кордоном цей будинок був відрізаний від мереж електропостачання, що унеможливлювало приготування їжі та взагалі створювало неможливим умови проживання в ньому. Рідних та близьких у місті у нього не залишилося, через це він був змушений звернутись за допомогою до свого товариша ОСОБА_3 , який проживає неподалік від нього по АДРЕСА_2 . Новому Бузі. Останній придбав для нього продукти харчування та приготував їжу, а він ( ОСОБА_1 ) прийшов до його будинку і отримав від свого товариша пакет з приготовленою їжею та іншими продуктами харчування через огорожу, не заходячи навіть на подвір`я. По дорозі він ні з ким не контактував. Наголосив, що повернувшись додому з-за кордону, він не мав жодних ознак застудних чи вірусних захворювань, отже вважає, що своїми діями не наразив нікого з громадян на небезпеку зараження вірусом. При цьому, до теперішнього часу його стан здоров`я залишається нормальним. Тест на коронавірус, як на кордоні, так і за місцем проживання, він не проходив. Не заперечував, що порушив правила карантину, але наголосив, що допустив таке порушення ненавмисно, а в силу обставин, які склались. Просив суворо його не карати.

Вислухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, допитавши свідків, вивчивши протокол про адміністративне правопорушення та матеріали, додані до нього, приходжу такого висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так, ст. 44-3 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Вказана норма КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм та є обов`язковими для виконання.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби.

У відповідності до ст. 41 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Крім того, згідно ст. 20 цього Закону, особи, які хворіють на інфекційні хвороби чи є бактеріоносіями, зобов`язані: вживати рекомендованих медичними працівниками заходів для запобігання поширенню інфекційних хвороб; виконувати вимоги та рекомендації медичних працівників щодо порядку та умов лікування, додержуватися режиму роботи закладів охорони здоров`я та наукових установ, у яких вони лікуються; проходити у встановлені строки необхідні медичні огляди та обстеження.

У відповідності з постановою Головного державного санітарного лікаря України N 2 від 21.03.2020 року "Про запобігання подальшого занесення на територію України випадків коронавірусної хвороби (COVID-19)" зі змінами, внесеними постановою Головного державного санітарного лікаря України №3 від 24 березня 2020 року запроваджено використання форми інформованої згоди особи на проведення протиепідемічних та/або профілактичних заходів.

Відповідно до п.п. 17 п. 2, п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»(далі Постанова) із подальшими змінами, з 12 березня 2020 року до 11 травня 2020 року на всій території України установлено карантин та заборонено до 11 травня 2020 року, зокрема: самовільно залишити місця обсервації (ізоляції).

Суддя, аналізуючи зміст протоколу про адміністративне правопорушення та інші наявні у справі докази, вважає, що уповноваженою особою, в цілому, складено протокол серії АПР18 № 246272 від 11 квітня 2020 року з дотриманням вимог чинного законодавства.

Окрім згаданого протоколу, де також містяться зізнавальні пояснення самого ОСОБА_1 та пояснень даних останнім безпосередньо у судовому засіданні, вина ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, підтверджується також наступними доказами:

інформованою добровільною згодою ОСОБА_1 на проведення протиепідемічних та/або профілактичних заходів, підписаних останнім 03.04.2020 року, згідно з якою ОСОБА_1 , приймаючи умови евакуації з країни поточного перебування і правила проходження карантину, погодився на власну самоізоляцію протягом 14 діб, починаючи з 03.04.2020 року;

поясненнями свідка ОСОБА_4 наданих у судовому засіданні, з яких видно, що вона проживає по сусідству з ОСОБА_1 , та вказала, що не знала, що останній знаходився в умовах самоізоляції після повернення з-за кордону. У будинку, де мешкала родина ОСОБА_1 , знаходиться у занедбаному стані, у ньому тривалий час ніхто не проживав, оскільки мати ОСОБА_1 померла, а її троє синів, в т.ч. ОСОБА_1 , роз`їхалися по заробітках в інші міста України та за кордон. Наразі будинок відключено від мереж електропостачання і в ньому фактично неможливо проживати. Між тим, на початку квітня вона дійсно бачила кілька разів ОСОБА_1 на подвір`ї його домоволодіння;

поясненнями свідка ОСОБА_3 в судовому засіданні, з яких видно, що його товариш ОСОБА_1 на початку квітня 2020 року повернувся з-за кордону та підписав згоду на домашню самоізоляцію. Але будинок, в якому він раніше проживав, був у непридатному для проживання стані, в ньому було відсутнє світло, газ, неможливо було приготувати їжу, тому ОСОБА_1 звернувся до нього за допомогою придбати продукти харчування. Він погодився, але самостійно принести ОСОБА_1 їжу до дому він не міг, оскільки в цей час доглядав за своєю малолітньою дитиною. І так як, ОСОБА_1 проживав від нього неподалік, останній сам прийшов до нього додому, і він ( ОСОБА_3 ) передав йому через огорожу продукти харчування.

письмовими поясненнями свідка сімейного лікаря Новобузької ЦРЛ ОСОБА_5 , з яких видно, що 03.04.2020 року вона прибула за місцем проживання ОСОБА_1 , по АДРЕСА_3 . Новому Бузі, де провела роз`яснювальну роботу з останнім щодо правил самоізоляції вдома в період карантину, у зв`язку з чим ОСОБА_1 підписав і відповідну інформаційну згоду на добровільну самоізоляцію тривалістю 14 днів;

рапортом працівника ДОП СП Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області Гарбузюка Ю. від 10 квітня 2020 року, про те, що під час перевірки місця знаходження ОСОБА_1 , який перебуває на самоізоляції, було виявлено відсутність останнього за місцем свого проживання по АДРЕСА_3 . Новому Бузі.

Сукупність досліджених доказів свідчить про те, що ОСОБА_1 , будучи особою, що підписала інформаційну згоду на карантин «самоізоляцію», всупереч вимогам постанови головного державного санітарного лікаря України МОЗ від 21.03.2020 року №2, ст. 20 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», покинув межі самоізоляції, у зв`язку з чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 44-3 КУпАП.

Разом з цим, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення даного адміністративного правопорушення, суддя виходить з того, в силу вимог ст.ст. 23,33 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого правопорушення орган, посадова особа, уповноважені вирішувати справу, можуть звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

За таких обставин, враховуючи встановлені під час судового розгляду обставини щодо причини відсутності ОСОБА_1 за місцем перебування (самоізоляції), а також відсутність в матеріалах справи будь-яких даних, щодо захворювання ОСОБА_1 на гостру респіраторну хворобу COVID-19, зважаючи на те, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, порушив умови карантину вперше, вчинення вказаного правопорушення не призвело до тяжких наслідків та не завдало будь-якої шкоди державним та суспільним інтересам, вважаю, що останнього слід звільнити від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, чого буде достатньо для забезпечення виховного впливу та запобігання вчиненню нових правопорушень, а провадження у справі закрити.

На підставі ст.40-1 КУпАП судовий збір з ОСОБА_1 не стягується.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 33-35, 221, 268, 276, 283-284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , з застосуванням ст. 22 КУпАП, звільнити від адміністративної відповідальності передбаченої ст. 44-3 КУпАП в силу малозначності правопорушення і обмежитись відносно нього усним зауваженням.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , закрити.

Постанову може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, до Миколаївсьуого апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Вжещ С.І.