Тернівський районний суд міста Кривого Рогу
Дніпропетровської області
справа № 215/1671/20
номер провадження 3/215/1052/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2020 року суддя Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Дудіков А.В., розглянувши матеріал, який надійшов від Тернівського відділення поліції КВП ГУНП в Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія АПР18 №439308 від 19.03.2020р., 19.03.2020р. о 13 год. 50 хв. гр. ОСОБА_1 здійснювала торгівлю продуктами харчування у магазині ФОП ОСОБА_2 розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , без засобів індивідуального захисту, чим порушила вимоги п.п. 3 п. 2 постанови КМУ від 11.03.2020 р. № 211.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що після обіду обробила руки антисептиком та чекала поки вони висохнуть, маска була на обличчі приспущена, в магазині в цей час відвідувачів не було.

Суд, вислухавши думку ОСОБА_1 , дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Адміністративна відповідальність за ст. 44-3 КУпАП настає у разі порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами та тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 інкримінується, що 19.03.2020р. о 13 год. 50 хв. остання здійснювала торгівлю продуктами харчування у магазині ФОП ОСОБА_2 розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , без засобів індивідуального захисту, чим порушила вимоги п.п. 3 п. 2 постанови КМУ від 11.03.2020 р. № 211.

Підпунктом 3 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (у редакції на час складання протоколу про адміністративне правопорушення), було заборонено з 00 год. 01 хв. 17 березня 2020 р. до 03 квітня 2020 р. роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення, крім роздрібної торгівлі продуктами харчування, пальним, засобами гігієни, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, засобами зв`язку, провадження банківської та страхової діяльності, а також торговельної діяльності і діяльності з надання послуг з громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту.

Зі змісту вказаного акту законодавства випливає, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП за порушення правил щодо карантину людей необхідна наявність таких умов у їх сукупності: 1) суб`єкт господарювання повинен здійснювати роботу; 2) вказана робота пов`язана із прийманням відвідувачів. Крім того, суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП є уповноважена особа суб`єкта господарювання.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

У п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Статтею 62 Конституції України визначено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою не винуватість у вчиненні злочину. Суд вважає, що встановлення безпосередньо в Конституції України формули презумпції не винуватості як об`єктивно-правового положення має найважливіший значення для захисту прав та законних інтересів громадян. Хоча цей принцип сформульовано як кримінально-процесуальній, однак його дія виходить за рамки лише кримінального процесу.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 44-3 КУпАП суду надано: протокол про адміністративне правопорушення від 19.03.2020р. серії АПР18 №439308 (а.с. 3); письмові пояснення ОСОБА_1 (а.с. 4); копії фото (а.с. 5,6); копію протоколу позачергового засідання № 5 Криворізької міської комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій при виконкомі міської ради від 16.03.2020р. (а.с. 7-9); письмові пояснення ОСОБА_3 ; копію трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю від 03.04.2018р. укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , відповідно до якого остання зобов`язана виконувати роботу продавця (а.с. 15-16); копію форми трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю від 01.07.2012р. укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , відповідно до якого остання зобов`язана виконувати роботу бухгалтера (а.с. 17-18).

Однак, із копій фото не вбачається, що ОСОБА_1 реалізовувала продукти харчування. Видно, що остання знаходиться за прилавком, при цьому не зрозуміло зі сторони продавця, чи покупця, крім того, ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що коли до магазину зайшли працівники поліції, відвідувачів не було. Не зрозуміла і природа походження фото знімків, оскільки не вбачається, якою саме посадовою особою вони виконані і долучені до матеріалів справи. Не завірені вони печаткою відповідного органу, що ставить під сумнів законність вказаних знімків і допустимість в якості доказу винності ОСОБА_1 .

В письмових поясненнях ОСОБА_3 вказано, що вона працює бухгалтером у ФОП ОСОБА_5 з 2006 р. В її обов`язки входить ведення бухгалтерського обліку та організація роботи працівників магазину. У ФОП ОСОБА_5 у власності знаходиться кіоск розташований за адресою: АДРЕСА_2 , в якому за трудовим договором працює гр. ОСОБА_1 . Під час дії карантину нею було забезпечено останню засобами індивідуального захисту, а саме маскою та рукавичками. З яких причин на момент перевірки ОСОБА_1 перебувала без засобів індивідуального захисту, вона не знає.

Вищевказані пояснення підтверджують лише те, що гр. ОСОБА_1 на підставі трудового договору працює в ОСОБА_6 ОСОБА_5 та була забезпечена засобами індивідуального захисту.

Таким чином, крім тверджень в протоколі органу поліції про реалізацію ОСОБА_1 продуктів харчування без засобів індивідуального захисту, вони нічим не підтверджуються.

Дані обставини не встановлені і судом під час розгляду справи. Між тим, відповідно до ст. 283 КУпАП рішення про визнання особи винною у скоєнні правопорушення ухвалює саме суд, а не орган поліції, експертний заклад, або інший фахівець.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Сукупність досліджених даних приводить суд до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, що відповідно до ст. 247 ч. 1 п. 1 КУпАП тягне за собою скасування судового рішення, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 251, 252, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Постанова суду може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя: