Єдиний унікальний номер №943/318/20
Провадження №3/943/173/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2020 року

Суддя Буського районного суду Львівської області Кос І.Б., розглянувши матеріали, які надійшли від начальника Буського відділення поліції Кам`янка-Бузького відділу поліції ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово непрацюючого, який проживає по АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №029144 від 22.02.2020 про те, що 22 лютого 2020 року о 01 год. 55 хв. по вул. Заводській в місті Буськ водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Opel Veсtra», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився в Буській ЦРЛ, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України.

В судове засідання ОСОБА_1 повторно не з`явився, незважаючи на повідомлення судом його про час і місце розгляду справи належним чином, будучи представлений в судовому засіданні своїм повноважним захисником адвокатом Скоробогатим М.В., який заявив клопотання про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, на задоволенні якого наполягає, виходячи з таких мотивів. Зокрема захисник покликається на незаконність дій поліцейських та протиправне складення ними адміністративного протоколу щодо підзахисного, оскільки сам огляд його підзахисного на стан сп`яніння фактично не проводився, а на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 ніхто не пропонував пройти відповідний огляд на стан сп`яніння, що є обов`язковою передумовою, а в порушення процедури такого огляду одразу відвезли до лікарні. Натомість, як слідує із відповідного медичного висновку, що огляд його підзахисного провів лікар Буської ЦРЛ ОСОБА_2 без фактичного огляду. Однак формально виписаний медичний висновок містить лише відтиск печатки лікарні, проте не підписаний лікарем, що унеможливлює його допустимість. Крім того захисник звернув увагу на те, що в порушення вимог чинного законодавства його підзахисний направлений на медичний огляд у Буську ЦРЛ 22.02.2020 року о 02 год. 05 хв., однак сам медичний висновок містить інший час 02 год. 14 хв., що свідчить про порушення процедури освідування ОСОБА_1 на стан сп`яніння. Крім того, медичний висновок щодо нього було складено в момент його прибуття, оскільки проміжку часу між прибуттям особи в медичний заклад, його оглядом і складенням висновку відсутній будь-який час, так як ці різні три події датовані виключно одним моментом 22.02.2020 року та одним часом - 02 год. 14 хв., що безспірно свідчить як про порушення процедури, так і те, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння фактично не проводився. Відтак захисник вважає згаданий медичний висновок недопустимим доказом у справі. Крім того, поліцейські, які брали участь в оформленні адміністративних матеріалів щодо його підзахисного та викликані до суду в якості свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 не з`явилися, медичний висновок є недопустимим доказом у цій справі, а усі інші сумніви повинні трактуватись на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Відтак захисник вважає, що складення поліцейським протоколу про адміністративне правопорушення щодо його підзахисного є безпідставним, не відповідає вимогам чинного законодавства та виключає відповідальність ОСОБА_1 . Оскільки матеріалами справи не доведено винуватість останнього у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому просив закрити провадження щодо його підзахисного за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши доводи захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши надані суду матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що провадження у даній справі слід закрити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Вимогами статті 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовується особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконання правил, норм, стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З огляду на вимоги ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Нормою статті 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан сп`яніння. Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарський препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Диспозицією частини першої статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до вимог п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року за № 1452/735, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 11.11.2015 року за № 1413/27858 (надалі - Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Огляд особи на стан сп`яніння може бути проведений у найближчому закладі охорони здоров`я виключно у двох випадках, а саме: у разі відмови водія транспортного засобу від проходження такого огляду на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським (п. 6 та п. 7 Розділу І цієї Інструкції).

Проте, у матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки чи його незгоди з результатами будь-якого огляду. Більше того, зазначений час у направленні поліцейського щодо скерування ОСОБА_1 для проходження відповідного обстеження у Буській ЦРЛ (22.02.2020 о 02 год. 05 хв.) не відповідає часу направлення, указаному у самому медичному висновку лікаря Буської ЦРЛ ОСОБА_2 (22.02.2020 о 02 год. 14 хв.). Крім того складений медичний висновок щодо перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння від 22.02.2020 року не містить номеру та не підписаний лікарем, який його склав.

Крім того, як убачається із вищевказаного медичного висновку без номеру від 22.02.2020 року, що ОСОБА_1 був доставлений на огляд в Буську ЦРЛ 22.02.2020 року о 02 год. 14 хв., точний час його огляду також 02 год. 14 хв., як і оформлення цього ж висновку про перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння датовано одним і тим же часом також 02 год. 14 хв. 22.02.2020 року, що є необ`єктивним, нелогічним і суперечливим, оскільки відсутній будь-який проміжок часу між трьома різними подіями, що може свідчити про те, що огляд на стан сп`яніння фактично не проводився.

Натомість, свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, незважаючи на те, що вони повідомлялись про час і місце розгляду справи та викликались для допиту судом в якості свідків на предмет з`ясування наведених стороною захисту сумнівів у винуватості ОСОБА_1 , про що у матеріалах справи наявні письмові виклики про це.

Окрім цього, жодного відеозапису, який міг би об`єктивно свідчити про хід даної події, до даної справи про адміністративне правопорушення, до суду надано не було.

Згідно зі статтею 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Відповідно до частини третьої статті 61 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України, Європейський суд з прав людини, що при оцінці доказів суд з прав людини зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом» Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Відтак, суд не може виконувати одночасно функцію дізнання, обвинувачення і правосуддя.

Згідно пункту 22 цієї Інструкції висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Аналогічно, частиною п`ятою статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Відтак, ураховуючи наведені фактичні обставини та вимоги чинного законодавства у цій частині, оформлений щодо ОСОБА_1 медичний висновок без номеру від 22.02.2020 року, який не підписаний лікарем, що його склав, було видано із порушенням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року, а тому такий медичний висновок є, на думку суду, недопустимим доказом у справі.

За таких обставин, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні достатньо переконливі, чіткі та узгоджені між собою висновки чи схожі неспростовані презумпції факту щодо перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння під час керування ним транспортним засобом 22 лютого 2020 року, ураховуючи визнання судом недопустимим у даній справі складеного щодо нього висновку щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння без номеру від 22.02.2020 року.

Відтак, із урахуванням вимог пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП підлягає закриттю за відсутності у його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Ураховуючи наведене та керуючись статтями 130, 247, 266, 279, 280, 283, 284, 288 КпАП України, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП закрити за відсутністю у його діях складу даного адміністративного правопорушення на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП.

На постанову судді може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Буський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя І. Б. Кос