Справа № 163/756/20 Провадження №33/802/303/20 Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С.
Категорія:ст. 471 МК України. Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2020 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., з участю представника митниці Пікалюка М.С., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 27 березня 2020 року щодо неї,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 471 МК України із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Також стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 420 гривень 40 копійок.

Оскаржуваною постановою судді ОСОБА_1 визнана винною у тому, що вона, прямуючи 02 березня 2020 року з Республіки Польща в Україну через митний пост «Ягодин» Волинської митниці Держмитслужби пасажиром автомобіля «БМВ», номерний знак НОМЕР_1 , будучи відсутньою в Україні менше 24 годин, порушила порядок проходження митного контролю в зоні спрощеного митного контролю, переміщуючи понад неоподатковувану норму ноутбук «Asus» вартістю 49 889,76 гривень, чим вчинила правопорушення, передбачене ст. 471 МК України.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 вважає постанову судді необґрунтованою. Посилається на те, що переміщуваний ноутбук придбаний для власного користування, тобто є особистою річчю, а тому згідно Митного кодексу України не підлягав письмовому декларуванню та обкладенню митними платежами. Вказує, що ні міжнародні закони ні національне законодавство не встановлює вартісний критерій особистих речей. Просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, хоча була повідомлена належним чином про дату, час та місце судового розгляду апеляційного суду, що підтверджується письмовим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи. Жодних клопотань від неї про відкладення розгляду справи не надходило.

А тому відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП її неявка у судове засідання не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши представника митниці, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив рішення судді залишити без змін, доходжу висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Стаття 489 Митного кодексу України передбачає, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 471 МК України вказаних вимог закону дотримався.

Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну оцінку.

Факт недекларування виявленого та вилученого товару підтверджується поданим контрольним талоном для проходження по «зеленому коридору» (а.с.4), актом про проведення огляду товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (а.с.9), польською фактурою (а.с.10).

Окрім того, при наданні пояснень працівникам митниці ОСОБА_1 фактично визнала свою винуватість, оскільки підтвердила те, що ноутбук придбала в Республіці Польща незадовго до перетину кордону, на підтвердження чого надала ОСОБА_4 .

Дана судом першої інстанції і належна оцінка іншим доказам у справі, зокрема і поясненням ОСОБА_1 щодо відсутності умислу не незаконне перевезення ноутбука.

Положеннями п. 36 ст. 4 МК України визначено, що особисті речі товари, нові і такі, що були у вжитку, призначені для забезпечення звичайних повсякденних потреб фізичної особи, які відповідають меті перебування зазначеної особи відповідно в Україні або за кордоном, переміщуються через митний кордон України у ручній поклажі, супроводжуваному та несупроводжуваному багажі і не призначені для підприємницької діяльності, відчуження або передачі іншим особам.

А відповідно до приписів п. 13 ст. 370 МК України особистими речами вважаються переносні персональні комп`ютери у кількості не більше двох штук і периферійне обладнання та приладдя до них.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до висновку, що переміщуваний ОСОБА_1 новий ноутбук (придбаний нею перед поверненням в Україну того ж самого дня) не має ознаки забезпечення її повсякденних потреб відповідно до мети перебування за кордоном, а за його вартістю перевищував 500 євро, через що підлягав письмовому декларуванню. З таким висновком повністю погоджується і апеляційний суд.

Отже, переміщення ноутбука через «зелений коридор» порушувало порядок проходження митного контролю в такій зоні контролю, оскільки мало всі ознаки переміщення товару понад встановлену неоподатковувану норму.

Статтею 68 Конституції України передбачено, що незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Враховуючи вищенаведені та зібрані по справі докази, які суд першої інстанції взяв до уваги, давши їм належну оцінку, суддя вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що доводи ОСОБА_1 щодо відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, безпідставні, тому визнав останню винною у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

З огляду на наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді є законною та обґрунтованою, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 27 березня 2020 року щодо неї без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.П. Денісов