Справа № 737/82/20 Головуючий у 1 інстанції Лібстер А. С.
Провадження № 33/4823/141/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2020 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд в складі: судді апеляційного суду Акуленко С.О., за участю особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Куликівського районного суду Чернігівської області від 16 квітня 2020 року,

У С Т А Н О В И В :

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на підставі ст. 36 КУпАП накладено стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік.

Стягнуто з нього на користь держави судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп.

Судом встановлено, що 02 лютого 2020 року, близько 16 год. 25 хв., в смт Куликівка Куликівського району Чернігівської області по вул. 8 Березня, 2-Г, ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 21043», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, при цьому не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на електроопору та бетонний паркан. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб отримав механічні пошкодження.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та провадження по справі закрити.

В підтвердження своїх вимог зазначив, що суд в порушення вимог ст.268 КУпАП розглянув справи без його участі, хоча від нього була подана зава про відкладення розгляду у зв`язку із перебуванням на стаціонарному лікуванні, що свідчить про порушення його права на захист.

Зазначає, що не заперечує факт наїзду на електроопору та бетонний паркан, проте не погоджується з керуванням транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, так як огляд на стан сп`яніння він не проходив.

В порушення вимог ст. 254 КУпАП, йому не було вручено копію протоколу про адміністративне правопорушення.

Оскарживши постанову суду поза строком подання апеляційної скарги, порушив питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки пропустив його з поважних причин.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримав подану апеляційну скаргу і просив її задовольнити, стверджував, що автомобілем в стані алкогольного сп`яніння не керував, при цьому не заперечував, що керуючи автомобілем, не впорався з керуванням та здійснив наїзд на електроопору та бетонний паркан.

Заслухавши пояснення апелянта, дослідивши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень судом першої інстанції встановлені вірно.

Ці обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції доказами, зокрема, змістом протоколів про адміністративне правопорушення серії БД №033638 та серії БД №033639 від 02 лютого 2020 року; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, який складений на підставі акту медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, згідно з яким о 17 год. 30 хв. 02.02.2020 року ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння (1,0 ‰); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про обставини відмови ОСОБА_1 від отримання протоколів про адміністративні правопорушення, складені відносно нього, обставини ДТП та неадекватне його поводження після дорожньо-транспортної пригоди; схемою місяця ДТП, на якій зафіксовано розташування автомобіля після ДТП, зафіксовані механічні пошкодження автомобіля.

Цим доказам суд дав належну оцінку і вірно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.130, ст. 124 КУпАП.

Крім того, обставини дорожньо-транспортної пригоди не заперечує і ОСОБА_1 , про що зазначено в його апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення, відносно нього складений з порушенням вимог ст.ст. 254, 256 КУпАП, не відповідають матеріалам справи.

Так, матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 від дачі пояснень по суті правопорушення, ознайомитись, підписати та отримати протоколи відмовився в присутності двох свідків, що підтверджується їх письмовими поясненнями.

Підстав вважати, що викладені у протоколі обставини не відповідають дійсності та протокол складений з порушенням вимог КУпАП у апеляційного суду не має.

Слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У разі невиконання вимог п.2.9 «а» ПДР, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Доводи апелянта про те, що розгляд справи відбувся з порушенням вимог ст. 268 КУпАП, без його участі, не заслуговують на увагу виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, в судові засідання суду першої інстанції, які призначались на 20.02., 06.03., 01.04., 16.04.2020 року ОСОБА_1 не з`являвся, про день та час розгляду справи сповіщався належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення йому судових повісток та подані до канцелярії суду заяви про відкладення розгляду справи.

З огляду на наведене, суд вважає, що ОСОБА_1 був обізнаний про місце та час розгляду справи, а надані до суду медичні довідки не доводять того факту, що він за станом здоров`я не міг примати участь у розгляді справи.

Крім того, ОСОБА_1 був присутній в суді апеляційної інстанції, та скористався передбаченими ст. 268 КУпАП правами, а наведені ним аргументи не дають підстав для висновку про незаконність постанови судді в частині доведеності його вини у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст. 124 КУпАП.

З приводу наведених апелянтом доводів суд вважає за необхідне, згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», взяти до уваги рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», яким наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З огляду на наведене, твердження апелянта про порушення його прав на захист суд вважає безпідставними.

Разом з тим, враховуючи, що ОСОБА_1 не був присутній у судовому засіданні та оскаржувану постанову суду отримав із запізненням, суд вважає можливим поновити строк апеляційного оскарження вказаної постанови, визнавши вказані обставини поважними.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчинених правопорушень, особи порушника, ступені його вини, з врахуванням положень ст. 36 КУпАП.

З огляду на наведене, підстави для скасування постанови місцевого суду та закриття справи,як про це йдеться в апеляційній скарзі, відсутні.

Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Куликівського районного суду Чернігівської області від 16 квітня 2020 року відносно ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддяС. О. Акуленко