№ 207/900/20
№ 3/207/393/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2020 року суддя Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області І.М. Юрченко, розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли з Південного ВП Кам`янського відділу поліції ГУНП України в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм в ТОВ «Інтерспецмаркет», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , а проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ст. 44-3 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення: 25.03.2020 року о 05 год. 20 хв. за адресою: м. Кам`янське, вул. Січеславський шлях, ОСОБА_1 здійснював міське перевезення пасажирів на транспортному засобі «БАЗ А079.14» д/н НОМЕР_1 з порушенням встановленої на перевезення кількості пасажирів більше ніж на 14 осіб, визначеної постановою КМУ № 211 від 11.03.2020 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 44-3 КпАП України не визнав та пояснив, що працює водієм в ТОВ «Інтерспецмркет». Також пояснив, що був обізнаний про наявність обмежень, встановлених постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року щодо перевезення понад 10 пасажирів одночасно. 25.03.2020 року до салону зайшли пасажири, кількість яких перевищувала 10 осіб. Після чого, він повідомив пасажирам про наявність заборони перевезення понад 10 пасажирів та попросив залишити салон автобусу, на що останні почали обурюватись та відмовлялись виходити з салону, йому стало шкода людей та він поїхав. Далі його зупинили працівники поліції, які зафіксували перевищення допустимої кількості пасажирів в салоні автобусу та склали відносно нього протокол за ст.44-3 КпАП України.

Перевіряючи вказані пояснення ОСОБА_1 , суд враховує наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 245 КпАП України встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КпАП України, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255цього Кодексу.

Згідно ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 10 КпАП України встановлено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст.11 КпАП України адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Відповідно до ст.44-3 КпАП України встановлено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КпАП України, яке полягало в перевезенні пасажирів більше 10 осіб, що є порушенням постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року, які саме вимоги вищезазначеної постанови порушено, в протоколі не зазначено.

Суд враховує, що диспозиція норми ст.44-3 КпАП України є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні правила щодо карантину людей, в даному випадку визначених постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року.

Так, відповідно до пп. 4 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року (в редакції, що діяла на момент виявлення адміністративного правопорушення та складання протоколу відносно ОСОБА_1 ) було встановлено заборону в період дії карантину регулярні та нерегулярні перевезення пасажирів автомобільним транспортом у приміському, міжміському внутрішньообласному і міжобласному сполученні (крім перевезення легковими автомобілями); перевезення понад 10 пасажирів одночасно в одному транспортному засобі у міському електричному (трамвай, тролейбус) та автомобільному транспорті, що здійснює регулярні пасажирські перевезення на міських маршрутах у звичайному режимі руху; перевезення понад 10 пасажирів одночасно в автобусах, які виконують регулярні пасажирські перевезення на міських автобусних маршрутах в режимі маршрутного таксі; заїзд на територію автостанцій автобусів, які здійснюють перевезення пасажирів у приміському, міжміському внутрішньообласному і міжобласному сполученні, та реалізацію власниками автостанцій квитків автомобільним перевізникам, які виконують такі перевезення;

Таким чином, відповідно до приписів пп.4 п.2 постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року (в редакції, що діяла на момент виявлення адміністративного правопорушення та складання протоколу відносно ОСОБА_1 ) відповідальність за ст.44-3 КУпАП може наступати за перевезення в період дії карантину понад 10 пасажирів одночасно в одному транспортному засобі у міському електричному (трамвай, тролейбус) та автомобільному транспорті, що здійснює регулярні пасажирські перевезення на міських маршрутах у звичайному режимі руху; перевезення понад 10 пасажирів одночасно в автобусах, які виконують регулярні пасажирські перевезення на міських автобусних маршрутах в режимі маршрутного таксі; заїзд на територію автостанцій автобусів, які здійснюють перевезення пасажирів у приміському, міжміському внутрішньообласному і міжобласному сполученні, та реалізацію власниками автостанцій квитків автомобільним перевізникам, які виконують такі перевезення.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено основні терміни, зокрема регулярні пасажирські перевезення - перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування за умовами, визначеними паспортом маршруту, затвердженим в установленому порядку органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування або уповноваженими органами Договірних Сторін у разі міжнародних перевезень; регулярні спеціальні пасажирські перевезення - перевезення певних категорій пасажирів (працівників підприємств, школярів, студентів, туристів, екскурсантів та інших) на автобусному маршруті за умовами, визначеними паспортом маршруту, затвердженим в установленому порядку замовником транспортних послуг або уповноваженими органами Договірних Сторін у разі міжнародних перевезень; нерегулярні пасажирські перевезення - перевезення пасажирів автобусом, замовленим юридичною або фізичною особою з укладанням письмового договору на кожну послугу, в якому визначають маршрут руху, дату та час перевезень, інші умови перевезень та форму оплати послуги, або перевезення за власний кошт.

В протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, які саме перевезення здійснював ОСОБА_1 , не долучено відповідних документів, які б стверджували, що ОСОБА_1 здійснював заборонене перевезення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020.

Згідно пояснень ОСОБА_1 пасажири в кількості більше 10 осіб зайшли до салону автобусу під час посадки та відмовлялись виходити з нього на вимогу водія.

Вказані пояснення ОСОБА_1 , крім протоколу про адміністративне правопорушення не спростовуються. Наявні свідки не встановлювались та не опитувались, відеозапису з нагрудних камер поліцейських не надано.

В той час, як відповідно до наведеної вище ч. 2 ст. 251 КпАП України обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255цього Кодексу.

За вказаних обставин, враховуючи відсутність достатніх та беззаперечних доказів вини ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, з огляду на приписи ст.62 Конституції України, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження по справі відносно останнього на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України.

Крім того, ОСОБА_1 інкримінувалось вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, яке полягало в перевезенні пасажирів більше 10 осіб, що є порушенням приписів пп.4 п.2 постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року (в редакції, як діяла станом на момент виявлення правопорушення та складання протоколу).

Поряд з цим, в подальшому до постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року вносились зміни, у т.ч. стосовно обмеження допустимої кількості пасажирів.

Так, пп.9 п.2 вказаної постанови в редакції, що діє станом на момент розгляду справи, встановлено, що регулярні та нерегулярні перевезення пасажирів автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, зокрема пасажирські перевезення на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, крім перевезення:

-легковими автомобілями;

-службовими та/або орендованими автомобільними транспортними засобами працівників підприємств, закладів та установ незалежно від форми власності, які забезпечують охорону здоров`я, продовольче забезпечення, урядування та надання найважливіших державних послуг, енергозабезпечення, водозабезпечення, зв`язок та комунікації, фінансові та банківські послуги, функціонування інфраструктури транспортного забезпечення, сфери оборони, правопорядку та цивільного захисту, суб`єктів господарювання, які мають безперервний промисловий цикл, за умови забезпечення водіїв та пасажирів під час таких перевезень засобами індивідуального захисту в межах кількості місць для сидіння, передбаченої технічною характеристикою транспортного засобу або визначеної в реєстраційних документах на цей транспортний засіб і виключно за маршрутами руху, погодженими з органами Національної поліції, а також дотримання відповідних санітарних та протиепідемічних заходів;

-працівників закладів та установ незалежно від форми власності, які забезпечують охорону здоров`я, продовольче забезпечення, урядування та надання найважливіших державних послуг, енергозабезпечення, водозабезпечення, зв`язок та комунікації, фінансові та банківські послуги, функціонування інфраструктури транспортного забезпечення, сфери оборони, правопорядку та цивільного захисту, суб`єктів господарювання, які мають безперервний промисловий цикл, за умови забезпечення водіїв та пасажирів під час таких перевезень засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, у тому числі виготовленими самостійно, в межах кількості місць для сидіння, передбаченої технічною характеристикою транспортного засобу або визначеної в реєстраційних документах на цей транспортний засіб, а також дотримання відповідних санітарних та протиепідемічних заходів в міському електричному (трамвай, тролейбус) та автомобільному транспортному засобі, що здійснює регулярні пасажирські перевезення на міських маршрутах;

Таким чином, відповідно до положень п.2 постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року, в редакції на час розгляду справи, не встановлено обмеження у перевезенні пасажирів в кількості понад 10 осіб, порушення яких інкримінувалось ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Згідно ст.8 КпАП України, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

З огляду на вищевикладене, провадження по справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України з підстав за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КпАП України.

На підставі ст. 44-3 КпАП України, та керуючись ст.ст. 247, 268, 283, 284, 285 КпАП України, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 44-3 КпАП України - закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Дніпровського апеляційного суду через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська.

Суддя І.М. Юрченко