Справа №538/775/20
Провадження по справі №3/538/289/20
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2020 року м. Лохвиця

Суддя Лохвицького районного суду Полтавської області Бондарь В.А. розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Управління Державного агенства рибного господарств у Полтавській області (Полтавський рибоохоронний патруль) Державного агенства рибного господарства України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , працюючого СВК "Каміла" охоронником, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До Лохвицького районного суду Полтавської області, 12.05.2020 року надійшов матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП України.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №006363 від 22.04.2020 року ОСОБА_1 22.04.2020 року близько 07 год. 00 хв. на місцевій водоймі поблизу с. Білогорілка Лохвицького району в нерестовий період сіткою ліскового знаряддя лову забороненими для любительського і спортивного риболовства ловив рибу, чим грубо порушив п. 3.15 Правил любительського і спортивного рибальства. Таким чином, вчинив правопорушення передбачене ч.4 ст. 85 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 з`явився, вину в інкримінованому йому правопорушенні не визнав, пояснив, що дана територія є земельною ділянкою, цільове призначення якої - добувна.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП, виходячи з наступного.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно зі ст. 245 КУпАП, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Відповідно до положень ст. 252 КУпАП - орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 006363 від 22.05.2020 року ОСОБА_1 22.04.2020 року, близько 07 год. 00 хв. на місцевій водоймі поблизу с. Білогорілка Лохвицького району в нерестовий період сіткою ліскового знаряддями лову забороненими для любительського і спортивного риболовства ловив рибу, чим порушено п.3.15 Правил любительського та спортивного рибальства.

Відповідно до п.3.15 Правил любительського та спортивного рибальства, забороняється лов водних живих ресурсів із застосуванням промислових та інших знарядь лову, виготовлених із сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів і найменувань.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП, полягає у грубому порушенні правил рибальства (рибальство із застосуванням вогнепальної зброї, електроструму, вибухових або отруйних речовин, інших заборонених знарядь лову, промислових знарядь лову особами, які не мають дозволу на промисел, вилов водних живих ресурсів у розмірах, що перевищують встановлені ліміти або встановлену правилами любительського і спортивного рибальства добову норму вилову).

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності в судовому засіданні додала копію Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою Серія НОМЕР_2 на підставі якого Дочірнє підприємство "Лохвицяторф" Державного підприємства "Київторф" на підставі рішення органу державної влади або органу місцевого самоврядування - Розпорядження голови Лохвицької районної державної адміністрації від 09.06.2009 року № 226, є постійним користувачем земельної ділянки площею 46.00 га у межах згідно з планом на території Білогорільської сільської ради Лохвицького району Полтавської області. Цільове призначення (використання) земельної ділянки - добувної.

До того ж особою, уповноваженою на складання протоколу не зазначено, до якого водного фонду України та водних об`єктів належить дана водойма, адже Водним кодексом України передбачений вичерпний перелік водного фонду та водних об`єктів загальнодержавного і місцевого значення.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Перекладання такого обов`язку на суд не передбачено.

Крім цього, до матеріалів справи, всупереч ст. 256 КУпАП, не долучено письмових пояснень свідків вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення, хоча вони зазначені у протоколі, що, в свою чергу, ставить під сумнів наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП.

Особа, яка складала даний Протокол і на яку законом покладений обов`язок щодо збирання доказів (абзац 2 статті 251 КУпАП) не надала суду належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 85 КУпАП.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди уповноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини » (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Крім цього, суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 20.09.20196 року «Карелін проти Росії», відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутності сторони обвинувачення у справах про адміністративні правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Виходячи із змісту ст. 8 Конституції України щодо визначення і дії в Україні верховенства права, положення ст. 62 цього Закону розповсюджуються і на обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Згідно положень ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на вищевикладене, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходжу до висновку про відсутність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 85 ч. 4 КУпАП, оскільки зібраних по справі доказів не достатньо для встановлення вини.

Відповідно до вимог ст. 247 ч. 1 п. 1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, провадження у даній справі підлягає закриттю.

В свою чергу, суд враховує, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для звернення судового збору.

При накладенні адміністративного стягнення, з огляду на викладене, характер зробленого правопорушення і керуючись ст.ст. 40-1, 85 ч. 4, 247, 283-285, 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Лохвицький районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Лохвицького районного

суду Полтавської області В.А.Бондарь