Справа № 323/563/20
Провадження № 3/323/214/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2020 р.м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області у складі головуючого - судді Мінаєва М.М., при секретарі Тахтаул А.Л., за участю прокурора Товкача О.Є., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

05.03.2020 року до Оріхівського районного суду Запорізької області надійшов протокол № 57 про вчинення адміністративного правопорушення, складений 03.02.2020 року старшим оперуповноваженим Управління стратегічних розслідувань в Запорізькій області Коломицьким С.С. відносно громадянки ОСОБА_1 за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та додані до протоколу матеріали.

Зазначеним протоколом встановлено, що ОСОБА_1 , будучи протягом 2018 року присяжною Токмацького районного суду Запорізької області, тобто особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та, відповідно, суб`єктом, на якого поширюються вимоги Закону України «Про запобігання корупції», достовірно знаючи про необхідність подати до 01.04.2019 року декларацію особи, уповноваженої виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2018 рік, не виконала цього обов`язку, передбаченого ч. 1 ст. 45 вказаного Закону, не подавши до 01.04.2019 року щорічну декларацію особи, уповноваженої виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2018 рік. Фактично така декларація була подана нею лише 25.06.2019 року. Тим самим ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 факту несвоєчасного подання декларації не заперечувала та пояснила, що їй було невідомо про обов`язок подавати таку декларацію. У Токмацькому районному суді Запорізької області їй такий обов`язок не роз`яснювали і про відповідальність за неподання декларації не попереджали, хоча вона вже багато років виконує функції спочатку народного засідателя, а потім й присяжного вказаного суду. Протягом 2018 року вона дійсно декілька разів безпосередньо брала участь в судових засіданнях як присяжна. Про факт неподання декларації їй стало відомо у травні 2020 року у зв`язку з перевіркою, яка проводилась Токмацькою місцевою прокуратурою Запорізької області. Після цього, незважаючи на відсутність у неї комп`ютерної техніки та навичок роботи з цифровим підписом та реєстром декларацій, ОСОБА_1 за допомогою доньки подала декларацію за 2018 рік 25.06.2019 року. В подальшому ОСОБА_1 зобов`язалась таких порушень не допускати.

Прокурор Товкач О.Є вважав, що факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого їй адміністративного правопорушення є доведеним зібраними у справі доказами, та просив визнати винуватою, наклавши на неї адміністративне стягнення в межах передбаченої ч. 1 ст. 172-6 КУпАП санкції.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши зібрані у справі докази, проаналізувавши законодавство, яким регулюються відповідні правовідносини, суд встановив наступні факти.

Рішенням Токмацької міської ради Запорізької області від 22.12.2016 року № 37 був затверджений список присяжних Токмацького районного суду Запорізької області, до якого була включена ОСОБА_1 .

За підтвердженням, яке надано Токмацьким районним судом Запорізької області листом від 30.05.2019 року (вих. № 01-23/71/2019), протягом 2018 року ОСОБА_1 безпосередньо залучалась до участі в судових засіданнях.

Відповідно до пп. «ґ» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» присяжні віднесені до суб`єктів, на яких поширюється дія цього Закону.

Статтею 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, зазначені, зокрема, у п. 1 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов`язані щорічно, до 1 квітня, подавати декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, шляхом заповнення на офіційному сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, за формою, затвердженою цим агентством.

ОСОБА_1 вказаного обов`язку не виконала, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 рік до 01.04.2019 року не подала, здійснивши це лише 25.06.2019 року, що підтверджується як її власними поясненнями, так і відомостями Єдиного державного реєстру декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 172-6 КУпАП несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування є адміністративним правопорушенням, пов`язаним з корупцією, і тягне адміністративну відповідальність у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Поважних причин неподання ОСОБА_1 своєчасно декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2018 рік, судом не встановлено. При цьому суд відхиляє доводи ОСОБА_1 про те, що вона не знала про існування такого обов`язку, і що їх ніхто не роз`яснював про необхідність подання декларації і не попереджав про відповідальність за її неподання.

Так, відповідно до ст. 57 Конституції України кожному гарантується право знати свої права і обов`язки. Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов`язки громадян, мають бути доведені до відома населення у порядку, встановленому законом. Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов`язки громадян, не доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, є нечинними.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Закон України «Про запобігання корупції» був доведений до відома населення шляхом офіційного опублікування у встановленому законодавством порядку. Відтак, обізнаність населення Україні і, зокрема, ОСОБА_1 , з фактом існування такого закону та його змістом, - презюмується.

Крім того, в матеріалах справи наявна роздруківка скрин-шоту з офіційної інтернет-сторінки Токмацького районного суду Запорізької області з повідомленням від 06.03.2019 рок на адресу присяжних цього суду про необхідність подання декларації до 01.04.2019 року.

Таким чином, факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого їй адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, повністю доводиться матеріалами справи.

Водночас суд бере до уваги, що відповідно до ч. 3 ст. 38 КУпАП (в редакції, чинній станом на час вчинення правопорушення) адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

З матеріалів, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення, судом встановлено, що ОСОБА_1 надала пояснення про факт неподання декларації прокурору Токмацької місцевої прокуратури 30.05.2019 року. В той же день Токмацька місцева прокуратура отримала від Токмацького районного суду Запорізької області підтвердження про включення ОСОБА_1 до кола присяжних у 2018 році та безпосереднє її залучення до судових засідань.

19.07.2019 року прокуратура Запорізької області направила матеріали перевірки щодо ОСОБА_1 для складання протоколу щодо неї до УЗЕ в області ДЗЕ Національної поліції, які були отримані вказаним органом 22.07.2019 року.

У протоколі зазначено, що днем вчинення правопорушення є 25.06.2019 року, тобто день несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларації за 2018 рік, а днем виявлення правопорушення 03.02.2020 року, тобто день складення протоколу, «оскільки саме в цей день посадовою особою органу Національної поліції надається оцінка зібраним доказам у їх сукупності».

Однак суд з таким ствердженням не погоджується.

Так, у разі якщо виконання певного обов`язку відповідно до закону обмежено певною календарною датою, обов`язок вважається порушеним, а правопорушення, відповідно, вчиненим, з дня, наступного після закінчення строку виконання обов`язку. В даному випадку останнім днем подання декларації за 2018 рік було 31 березня 2019 року. Отже, датою вчинення ОСОБА_1 інкримінованого їй правопорушення є день 01.04.2019 року. Дії щодо подання декларації, які вона вчинила 25.06.2019 року, були діями щодо усунення правопорушення, а не його вчинення.

Разом з тим суд зауважує, що складання протоколу про адміністративне правопорушення - це остаточний, завершальний етап складання процесуального документу на підставі раніше виявлених фактів щодо встановлених порушень, які підпадають під заборони, встановлені законодавством у сфері боротьби з корупцією.

При цьому слід звернути увагу на те, що діючим законодавством чітко не визначено, який момент слід розуміти під виявленням правопорушення.

Згідно з вимогами ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності. Вказане ЄСПЛ зокрема висловлює у рішеннях «Єлоєв проти України» від 06 листопада 2008 року, «Фельдман проти України» від 08 квітня 2010 року, «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, тощо.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, з вимогою, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого питання, порушує вимогу «якості закону». В разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосовувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

З досліджених у судовому засіданні матеріалів справи вбачається, що з травня 2019 року Токмацькою місцевою прокуратурою та прокуратурою Запорізької області проводилась перевірка за фактом неподання ОСОБА_1 щорічної декларації за 2018 рік. Орган Національної поліції отримав відомості про цей факт щонайпізніше 22.07.2019 року, коли отримав відповідні матеріали перевірки від органів прокуратури.

Однак в матеріалах справи відсутні відомості про те, які конкретно дії щодо збирання доказів та (або) складання протоколу про адміністративне правопорушення вчинялись уповноваженим органом Національної поліції в період часу з 22.07.2019 року по день складання протоколу, тобто по 03.02.2020 року.

Всі докази, які доводять вину ОСОБА_1 , і які додані до протоколу, були отримані уповноваженими органами протягом травня-липня 2019 року. Єдине виключення пояснення ОСОБА_1 від 09.01.2020 року, надані на ім`я особи, яка в подальшому склала протокол. Однак в цих поясненнях відсутні будь-які нові докази чи нові обставини.

При цьому про факт подання ОСОБА_1 декларації за 2018 рік 25.06.2019 року уповноваженому органу було відомо щонайпізніше 09.07.2019 року, що підтверджується відповідною роздруківкою скрин-шоту з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Тобто необхідною та достатньою інформацією про правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 , спеціально уповноважені органи у сфері протидії корупції (згідно з положеннями ст.1 Закону України «Про запобігання корупції») володіли вже 22.07.2019 року, що в даному випадку є найбільш вірогідним днем виявлення інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення.

Зволікання як з проведенням ефективної перевірки, так і зі складенням протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, не може бути підставою для штучного подовження строків, визначених у ст.38 КУпАП.

Таким чином, суд приходить до висновку, що на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, і навіть на момент складання протоколу від 03.02.2020 року, відносно ОСОБА_1 закінчились строки, передбачені ст.38 КУпАП.

Відповідно до вимог п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. 1, 3, 45 Закону України "Про запобігання корупції", п. 7 ст. 247, ст. ст. 280, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити за закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Оріхівський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області М.М. Мінаєв