Дата документу Справа № 331/432/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №331/432/20 Головуючий в 1 інст. Пивоварова Ю.О.
Провадження №33/807/281/20 Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 травня 2020 року місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю ОСОБА_1 , її представника адвоката Дем`янової В.Є., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 7 квітня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір.

Згідно з оскаржуваною постановою, 22 січня 2020 року о 09 годині 40 хвилин біля будинку № 87, розташованого по пр. Соборному в м. Запоріжжя, водій ОСОБА_1 керувала автомобілем «Chevrolet Lacetti», д.н. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу «Drager Alcotester 6810». За результатами тесту № 1787 проба позитивна 0,48 проміле. У зв`язку з незгодою водія з результатом тестування, повторний огляд проведено у закладі охорони здоров`я лікарем наркологом. Згідно висновку № 383 ОСОБА_1 перебуває у стані сп`яніння. Своїми діями ОСОБА_1 порушила п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначила, що судом першої інстанції невірно встановлені обставини справи, що призвели до необґрунтованих висновків суду, виходячи з наступного. Так, відеозапис не містить відомостей про запрошення працівниками поліції свідків, і в їх присутності ОСОБА_1 пройшла огляд на стан сп`яніння. В супереч цьому, в протоколі зазначено свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які надали письмові пояснення стосовно огляду ОСОБА_1 , що вказує на фальсифікацію доказів. Звертає увагу, що свідок ОСОБА_2 під час розгляду справи, дала неправдиві покази про її присутність під час складання протоколу. Крім того, доданий до матеріалів справи акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів сфальсифікований, оскільки ОСОБА_1 не відмовлялась від підпису, про вказане свідчить відеозапис, тест Drager alkotester 6810 із зазначенням особистого підпису ОСОБА_1 та її підпису в протоколі. Просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 , її представника адвоката Дем`янову В.Є., які підтримали апеляційну скаргу,перевіривши доводи скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вищевказані вимоги закону судом виконані в повному обсязі.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознакадміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ№ 215553 від 22.01.2020 року (а.с. 1), результатом тесту газоаналізатора «Драгер» № 1787 від 22.01.2020 року, згідно якого результат позитивний - 0,48 проміле , актом огляду на стан сп`яніння, проведений на місці зупинки, згідно якого у ОСОБА_1 виявлено позитивний результат тесту газоаналізатора «Drager Alcotester» (а.с. 2), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 22.01.2020 року, які були присутні під час проведення огляду водія на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, за наслідками якого у ОСОБА_1 виявлено позитивний результат - 0,48 проміле (а.с.3,4), направленням на огляд водія з метою виявлення стану сп`яніння від 22.01.2020 року, згідно якого у ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів (а.с. 5), висновком щодо результатів огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння та акт до нього, у якому зафіксовані результати усіх проведених обстежень (а.с.6), довідкою майора поліції Тонковської О.В., згідно якої ОСОБА_1 документована посвідченням водія НОМЕР_2 НОМЕР_3 від 18.09.2009 року (а.с.7), сертифікатом газоаналізатора «Драгер» від 01.09.2014 року та свідоцтвом про повірку газоаналізатора «Драгер 6810» (а.с.8), витягом з підсистеми Адмінпрактика щодо порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху (а.с. 9), інформацією, зафіксованою на DVD диску, що надана відділом патрульної поліції (а.с. 10).

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення

Доводи апелянта, що під час проведення обстеження не були присутні свідки суд першої інстанціїдослідив і перевірив. Такі доводи спростовані з наведенням в постанові відповідних мотивів.

Апеляційний суд також не приймає ці доводи до уваги з огляду на наступне.

З відеозаписів, наявних в матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_1 на пропозицію працівника поліції погоджується пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці на допомогою газоаналізатора. Після чого, в присутності чоловіка, який перебував в автомобілі з водієм і дівчини зафіксовано продуття ОСОБА_1 трубки газоаналізатора «Драгер», результат якого позитивний: 0,48 проміле. Далі, водій повідомляє, що бажає поїхати на обстеження до лікарського закладу, де також зафіксовано обставини проходження ОСОБА_1 обстеження на стан сп`яніння у лікаря-нарколога.

Свідок ОСОБА_2 допитана в суді першої інстанції, показала, що у січні 2020 року у районі ТРЦ Аврора її зупинили працівники поліції та попросили бути свідком, на що вона погодилась. Також був і інший свідок, якого вона не знає. Пам`ятає, як жінка-водій проходила обстеження на стан сп`яніння, дула у спеціальний прибор, результат перевищував норму, однак точні цифри вона не пам`ятає. Далі за свідченням ОСОБА_2 : водій сказала, що бажає пройти обстеження у лікарському закладі. Після чого вона підписала всі необхідні документи та пішла у справах. Що відбувалось далі вона не знає.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд не вбачає підстав ставити під сумнів усні та письмові покази свідка ОСОБА_2 , оскільки вони узгоджуються з іншими доказами наявними в матеріалах справи, зокрема і письмовими поясненнями іншого свідка цих подій ОСОБА_3 (а.с.3).

Отже, доводи ОСОБА_1 про відсутність двох свідків при продутті нею газоаналізатора спростовуються матеріалами справи.

Огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів було проведено відповідно до вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1454/735.

Посилання сторони захисту щодо різних результатів газоаналізаторів, якими було проведено огляд ОСОБА_1 на місці зупинки (0,48 проміле) та в лікарні (0,35 проміле) не заслуговують на увагу через сплив часу та природних метаболічних процесів організму людини.

Крім того, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтвердила факт вживання алкоголю напередодні, однак через сплив часу вважала позитивний результат не можливим, що натомість спростовується відомостями медичного огляду.

Отже, доводи ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі не ґрунтуються на матеріалах провадження, спростовуються наявними у справі належними та допустимими доказами, і не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 7 квітня 2020 року, якою ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького

апеляційного суду М.С. Тютюник