Справа № 390/597/20
Провадження № 3/390/310/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2020 року. Суддя Кіровоградського районного суду Кіровоградської області Пасічник Д.І., розглянувши матеріали, які надійшли з Кропивницького відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючої, освіта вища, не одружена, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

за ст. 44-3 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

У відношенні ОСОБА_1 складено протокол Серії АПР18 № 380185 про адміністративне правопорушення за ст.44-3 КУпПА, а саме, що вона 18.04.2020 року перетнула державний кордон України (прибула з Польщі) та відмовилась після перетину кордону від обов`язкової обсервації протягом 14 діб у спеціалізованих закладах, чим порушила вимоги Постанови КМУ від 12.03.2020 року № 211.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину не визнала. Пояснила суду, що під час перетину кордону Польщі з Україною почувала себе добре, їй виміряли температуру та взяли кров на аналіз. Після перетину кордону з Україною на пропускному пункті митниці ніхто з посадових осіб митниці та прикордонної служби не повідомив про те, що вона повинна їхати на обсервацію, натомість дали підписати інформативну згоду на перебування на самоізоляції за місцем її постійного проживання, яку вона підписала. 21.04.2020 року їй зателефонували з сільської ради та запитали чи дійсно вона повернулася із за кордону, та відразу після цього до неї прийшли працівники поліції та склали протокол про адміністративне правопорушення. Також двічі на день ОСОБА_1 телефонувала до свого сімейного лікаря, на протязі двох тижнів до 02.05.2020 року, повідомляла про свою температуру та про самопочуття.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, повно та всебічно дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов наступних висновків.

Частиною 1 статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Обов`язок щодо збирання доказів, відповідно ст. 251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Відповідно до положень ст. 255 КУпАП обов`язок щодо належного оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення покладається на уповноважених посадових осіб. Однак дані матеріали оформленні неналежним чином, у встановленому законом порядку.

Диспозицією ст. 44-3 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами. Зазначена норма закону є бланкетною, тобто такою, що не називаючи конкретних ознак правопорушення або називаючи лише їх частину, відсилає для встановлення змісту ознак правопорушення до інших нормативних актів, які не є законами про адміністративну відповідальність, а тому у протоколі про адміністративне правопорушення має бути зазначена відповідна стаття певного нормативного акту (частина, пункт) та має бути викладено їх зміст. Закон України "Про захист населення від інфекційних хвороб" визначає правові, організаційні та фінансові засади діяльності органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, спрямованої на запобігання виникненню і поширенню інфекційних хвороб людини, локалізацію та ліквідацію їх спалахів та епідемій, встановлює права, обов`язки та відповідальність юридичних і фізичних осіб у сфері захисту населення від інфекційних хвороб. Статтею 1 указаного Закону визначено, що карантин - адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб; обсерватор - спеціалізований заклад, призначений для перебування осіб, які підлягають обсервації, їх обстеження та здійснення медичного нагляду за ними; обсервація - перебування особи, стосовно якої є ризик поширення інфекційної хвороби, в обсерваторі з метою її обстеження та здійснення медичного нагляду за нею. За приписами ст. 29 Закону карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, підстави та порядок обов`язкової самоізоляції, перебування особи в обсерваторі (обсервації), госпіталізації до тимчасових закладів охорони здоров`я (спеціалізованих шпиталів). Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короно вірусом SARS-CoV-2» на усій території України з 12 березня 2020 року встановлено карантин та відповідні заборони. Так, відповідно до п. 2-3 Розділу Х Прикінцевих положень Закону, тимчасово, на період здійснення заходів щодо запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), передбачених карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України, з урахуванням епідемічної ситуації, можуть бути запроваджені обмежувальні протиепідемічні заходи щодо фізичних осіб. За порушення встановлених обмежувальних протиепідемічних заходів особи несуть відповідальність згідно із законом. Згідно з положеннями ст. 31 Закону обсервації та самоізоляції підлягають особи, які підпадають під критерії, визначені в рішенні про встановлення карантину. Положеннями п.5 Постанови КМУ установлено, що обов`язковій госпіталізації до обсерваторів (ізоляторів), які визначаються обласними, Київською міською державними адміністраціями, підлягають особи, які здійснюють перетин державного кордону (крім осіб, які є працівниками дипломатичних представництв та консульських установ іноземних держав, представництв офіційних міжнародних місій, організацій, акредитованих в Україні, та членів їх сімей, водіїв та членів екіпажу вантажних транспортних засобів, членів екіпажів повітряних і морських, річкових суден, членів поїзних і локомотивних бригад, якщо немає підстав вважати, що вони були в контакті із хворою на ОСОБА_2 -19 особою). Обов`язкова госпіталізація таких осіб до обсерваторів (ізоляторів) проводиться у порядку, визначеному цією постановою. Госпіталізація до обсерваторів та/або ізоляторів осіб, визначених у цьому пункті, забезпечується в межах компетенції Міністерством інфраструктури, Міністерством розвитку громад та територій і Міністерством охорони здоров`я. Порядок проведення обов`язкової госпіталізації осіб, які здійснюють перетин державного кордону, до обсерваторів (ізоляторів), затвердженийпостановою Кабінету Міністрів України від 8 квітня 2020 р. № 262, який визначає механізм організації роботи місць обсервації (ізоляції), їх утримання та госпіталізації до обсерваторів (ізоляторів) осіб, які здійснюють перетин державного кордону. За змістом п. 3 Порядку, керівники обласних, Київської міської держадміністрацій, в т.ч.: визначають перелік спеціалізованих закладів для організації обсервації (ізоляції) та надсилають його до штабу з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації відповідної адміністративно-територіальної одиниці; забезпечують чергування біля пунктів пропуску через державний кордон бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги під час направлення осіб на обсервацію (ізоляцію); визначають обсяги витрат, які необхідні для забезпечення транспортування осіб до місць обсервації (ізоляції) та укладають відповідні договори з постачальниками послуг. Згідно з п. п. 5, 6 Порядку, керівник робіт з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації відповідної адміністративно-територіальної одиниці своїм рішенням визначає уповноважених осіб, відповідальних за організацію процесу госпіталізації осіб до обсерваторів (ізоляторів) після того, як особи залишили територію пункту пропуску через державний кордон. МВС, Національна поліція, Національна гвардія забезпечують, в т.ч. охорону публічної безпеки та порядку під час направлення на госпіталізацію осіб до обсерваторів (ізоляторів) після того, як особи залишили територію пункту пропуску через державний кордон.

Так, матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли до суду, не містять переліку спеціалізованих закладів для організації обсервації (ізоляції), визначеного керівником обласної держадміністрації, куди обов`язково повинна була госпіталізована ОСОБА_1 , даних щодо роз`яснення останній порядку обов`язкової госпіталізації до обсерваторів (ізоляторів).

У відповідності з постановою Головного державного санітарного лікаря України № 2 від 21.03.2020 "Про запобігання подальшого занесення на територію України випадків коронавірусної хвороби (COVID-19)" запроваджено використання форми інформованої згоди особи на проведення протиепідемічних та/або профілактичних заходів.

Постановою Головного державного санітарного лікаря України № 3 від 24 березня 2020 року були внесені зміни до п. 2 вищезазначеної постанови та встановлено, що інформована згода підписується у двох примірниках усіма особами віком від 16 років, які здійснюють перетин державного кордону, крім водіїв та обслуговуючого персоналу вантажних транспортних засобів, членів екіпажів повітряних, морських та річкових суден, членів поїзних і локомотивних бригад.

Судом встановлено, ОСОБА_1 в`їжджаючи на територію України прийняла умови і правила проходження карантину та погодилася на власну самоізоляцію. Громадянці ОСОБА_1 не повідомлялося про те, що вона повинна відбути до місця обсервації.

До того ж матеріали справи не містять письмових пояснення ОСОБА_1 , в яких остання відмовлялася б від обсервації.

На підставі наданих до суду матеріалів, а саме інформовану добровільну згоду особи на проведення протиепідемічних та/або профілактичних заходів, у вигляді самоізолації, затверджену постановою Головного державного санітарного лікаря України, та те, що відсутні будь які відомості про те, що ОСОБА_1 відмовилася від обсервації, у суду є достатньо підстав вважати, що у діях останньої відсутня подія і склад правопорушення передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах "Малофєєва проти Росії" та "Карєлін проти Росії" зазначає, що у випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушенняне відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримається не стороною обвинувачення, а фактично судом.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Дана справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.44-3 КУпАП призначалась до розгляду 18.05.2020 року та 20.05.2020 року. В судове засідання, відповідно до чинного заканодавства викликався старший ДОП Кропивницького РВП Гуща В.М, який склав протокол, про притягнення до адміністративної відповідальності, в судові засідання не з"являвся. Про причини своєї відсутності суду не повідомив.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, оскільки достатніх, допустимих та безсумнівних доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП при обставинах, зазначених у протоколі, яким визначаються межі даного судового розгляду, суду не надано, її винуватість у вчиненні вказаного правопорушення поза розумним сумнівом не доведена, то склад правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, в її діях відсутній, а провадження по справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. 44-3, ст. 247, КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справ про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Скарга на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подана протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області Д.І. Пасічник