Номер провадження: 33/813/533/20
Головуючий у першій інстанції Іванчук В. М.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2020 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,

за участю секретаря Ющак А.Ю.,

особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

захисника ОСОБА_1 - адвоката Стогнія О.В.,

розглянувши клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Стогнія Олега Вікторовича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 за адерсою:

АДРЕСА_1 ,

постановою Київського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2018 року визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, з накладенням на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 10200 грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік. Крім того, з ОСОБА_1 на користь держави стягнуто судовий збір у розмірі 352,40 грн.

Не погоджуючись із вказаною постановою, 25 березня 2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Стогній О.В. подав апеляційну скаргу, разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови.

В обґрунтування своїх вимог про поновлення строку на апеляційне оскарження адвокат зазначив, що ОСОБА_1 не була викликана до судового засідання, жодної повістки вона не отримувала, у зв`язку з чим не мала можливості надати пояснення у справі. Лише у березні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Управління поліції з приводу втрати посвідчення водія, на що співробітники поліції їй повідомили, що 2018 року постановою Київського районного суду м. Одеси її було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 рік. У зв`язку з цим, лише 16.03.2020 року вона отримала копію постанови у Київському районному суді м. Одеси.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, строки подачі апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому, що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у справах про адміністративні правопорушення врегульований чинним Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається із наданих матеріалів, постанова суду, якою ОСОБА_1 визнано виною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, була прийнята 13 листопада 2018 року. Між тим, апеляційна скарга на вказану постанову була подана представником ОСОБА_1 - адвокатом Стогнієм О.В. лише 25 березня 2020 року, тобто майже через півтора роки з моменту закінчення встановленого законом строку на апеляційне оскарження.

Звернення до суду з апеляційною скаргою поза межами строку апеляційного оскарження через півтора роки з дня винесення постанови 13 листопада 2018 року, не виправдовується доводами апелянта.

Із додаткових пояснень до апеляційної скарги та пояснень ОСОБА_1 та її захисника адвоката Стогнія О.В. в суді апеляційної інстанції слідує, що ОСОБА_1 взагалі не знала про складання відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення, вона його не підписувала і його копія їй не вручалась.

Крім того, ОСОБА_1 пояснила суду апеляційної інстанції, що до суду її також ніхто не викликав, а тому вона на знала про прийняту відносно неї постанову суду аж до 16 березня 2020 року, коли вона тримала її копію.

Однак, на переконливу думку суду апеляційної інстанції апеляційна скарга ОСОБА_1 на оскаржувану постанову подана поза межами розумного строку на її оскарження, і при цьому ОСОБА_1 не навела достатніх і належних доказів поважності причин пропуску цього строку.

Такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи того що ОСОБА_1 знала про складання відносно неї протоколу про порушення Правил дорожнього руху і про скоєння нею адміністративного правопорушення, однак протягом півтора року не інтересувалась про долю цього протоколу, незважаючи на те, що двічі викликалась судом першої інстанції поштовою кореспонденцією за адресою проживання: АДРЕСА_1 (а.с.11-14). Саме цю адресу вона і вказала при складані відносно неї протоколу про адміністративне правопорушення.

З підстав викладеного, апеляційний суд вважає, що доводи правопорушника ОСОБА_1 і її захисника адвоката Стогнія О.В. про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, є безпідставними і необгрунтованими.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

Як відзначив суд у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».

Європейський суд з прав людини наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

В свою чергу, ОСОБА_1 з 02 вересня 2018 року - моменту складання відносно неї адміністративного протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП, не цікавилась рухом розгляду її справи та оскаржила постанову Київського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2018 року більше ніж через півтора роки.

З огляду на вищевикладені обставини, апеляційний суд доходить висновку про те, що зазначені в апеляційній скарзі причини пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження не можуть бути визнані поважними, у зв`язку з чим клопотання її захисника про поновлення цього строку задоволенню не підлягає.

З таких підстав, у відповідності до положень ч.2 ст.294 КУпАП апеляційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала.

Керуючись ст.ст. 289, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Відмовити в задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Стогнія Олега Вікторовича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2018 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Стогнія Олега Вікторовича на постанову Київського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2018 року - повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду С.М. Сегеда