Справа №: 486/481/20 Провадження № 3/486/311/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2020 року м. Южноукраїнськ

Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Далматової Г.А.,

при секретарях Коршак О.В., Деменко К.Л.,

за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Южноукраїнського відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного Управління Національної поліції у Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кишинів Молдови, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 030818 від 07 березня 2020 року, 07 березня 2020 року о 17 годині 15 хвилин ОСОБА_1 на 109 км автодороги Н-24 Благовіщенське-Миколаїв керував автомобілем Опель державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, різкий запах алкоголю з рота, нестійка хода, незв`язна мова, чим порушив п. 2.9 Правил дорожнього руху України. Огляд водія на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків за допомогою приладу Драгер.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що близько 10.00 години 07 березня 2020 року вжив слабоалкогольний напій, після чого ліг спати. Коли прокинувся, випив 30 крапель валокордину, пообідав та приблизно о 16.30 годині поїхав на дачу. На ділянці, де дві дороги сходяться в одну, він мав намір здійснити обгін автомобіля Жигулі, однак, оскільки останній пригальмував та намагався повернути, не вмикаючи сигналу повороту, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок чого його віднесло вліво, оскільки по зустрічній смузі руху їхали інші транспортні засоби, він був змушений рухатись по узбіччю. На полі його зупинили працівники поліції. Разом з останніми він повернувся на місце ДТП, також працівники поліції зупинили два автомобіля. Огляд на стан сп`яніння було проведено за допомогою приладу Драгер. В лікарню для проведення огляду йому їхати не пропонували. Окрім того, з результатами огляду він був не згоден та сам запропонував працівникам поліції поїхати в лікарню для визначення стану сп`яніння, однак йому відмовили.

Заслухавши ОСОБА_1 , дослідивши докази в сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

При вирішенні питання щодо доведеності вини особи у скоєнні, в тому числі й адміністративного правопорушення, слід виходити з положень ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь.

Такий підхід до тлумачення норм, в тому числі, адміністративного законодавства, відповідає контексту рішення Європейського Суду від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03), в якому зазначено, що правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція), що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне правопорушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів доведеності вини обвинуваченого.

Отже, стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено Європейським Судом й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).

У справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) Європейський Суд зазначив, що у справах про адміністративні правопорушення суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ 030818 від 07 березня 2020 року, складеного відносно ОСОБА_1 слідує, що останній керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 Правил дорожнього руху України.

Згідно п. 2.9 а) ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Якщо ж водій керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, вимоги п. 2.5 ПДР України зобов`язують останнього на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно вищезазначеного протоколу, огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 було проведено за допомогою приладу Драгер.

Таким чином, з протоколу про адміністратине правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 не зрозуміло, який саме пункт Правил дорожнього руху України порушив останній.

До протоколу долучено корінець приладу Драгер 07 березня 2020 року, відповідно до якого о 18:31 годині на 109 кілометрі автодороги Н-24 було проведено огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 , за результатами тесту наявність алкоголю у видихуваних ОСОБА_1 парах становить 1,44 промілле /а.с. 1/.

Також в матеріалах справи наявні пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідно до яких 07 березня 2020 року в їх присутності водій автомобілю Опель державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_1 на пропозицію працівників поліції погодився продути прилад Драгер. Після продуття на приладі був показник 1,44 промілле. ОСОБА_1 пояснив, що вжив дві пляшки алкогольного пива Гараж, після чого керував транспортним засобом. В їх присутності останній відмовився їхати в лікарню для проходження огляду на виявлення стану сп`яніння.

Допитати зазначених свідків безпосередньо в судовому засіданні не виявилось можливим, оскільки будучи належним чином повідомленими, останні до суду не з`явились.

Як вбачається з дослідженого в судовому засіданні відеозапису з нагрудного реєстратора /а.с. 8/ на 5.18 хвилині ОСОБА_1 у присутності двох свідків продув прилад Драгер. На 5.37 хвилині відеозапису зафіксовано показники приладу Драгер за результатами огляду ОСОБА_1 , які становили 1,44 промілле. Даних про те, що ОСОБА_1 пропонували пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, а також його незгоду з результатами тесту, відеозапис не містить, що не узгоджується з наявними в матеріалах справи поясненнями свідків.

Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст. 266 КУпАП, в Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103 (далі - Порядок).

Відповідно до ч.2 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно п.п 6, 7 розділу 1 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.

Вимоги ст. 266 КУпАП, Інструкції та Порядку доповнюють один одного і не протирічать один одному, працівниками поліції в даному випадку були дотримані вимоги зазначених нормативних актів.

З письмових матеріалів справи слідує, що поліцейськими було порушено порядок огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, зокрема останньому не було запропоновано пройти даний огляд в найближчому закладі охорони здоров`я, в зв`язку з його незгодою з результатами огляду.

Суд усвідомлює суспільну небезпеку правопорушень, пов`язаних з керування транспортними засобами особами у стані алкогольного сп`яніння, необхідність невідворотності покарання порушників та створення умов, які би перешкоджали розповсюдженню таких правопорушень.

Проте необхідність дотримання вимог статті 62 Конституції України (неможливість обґрунтовувати обвинувачення припущеннями, а усі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь), вимог статті 6 Конвенції (щодо забезпечення прав обвинувачених) та застосування основних принципів та європейських стандартів щодо рівня доказового забезпечення («поза розумних сумнівів»), дає суду підстави для висновку про недоведеність достатніми та неспростованими доказами факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом 07 березня 2020 року о 17 годині 15 хвилин.

Вищевказане свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП є підставою для закриття адміністративного провадження.

Керуючись ст. ст. 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Южноукраїнського міського суду Г.А. Далматова