ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/316/20 Справа № 202/5919/19 Суддя у 1-й інстанції - Ігнатенко В. В. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко Н. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2020 року м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши апеляційну скаргу представника потерпілих ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Шостакова Сергія Миколайовича на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2020 року, якою провадження щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

закрито, у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2020 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 за ст. 122-4, 124 КУпАП закрито, у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

В оскаржуваній постанові зазначено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №213457 від 09 серпня 2019 року та протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №213458 від 09 серпня 2019 року ОСОБА_3 13 липня 2019 року о 01 годині 00 хвилин, керуючи транспортним засобом Audi, н/з НОМЕР_1 , у м. Дніпро на нерівнозначному нерегульованому перехресті вул.Янтарної та вул.Калинової, здійснюючи рух по другорядній дорозі не надав перевагу в русі та допустив зіткнення з автомобілем ЗАЗ, д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 , продовжив некерований рух та здійснив зіткнення з автомобілем Geely, д/н НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 . В результаті чого водій ОСОБА_4 та пасажир автомобіля Audi, н/з НОМЕР_1 , ОСОБА_5 отримали тілесні ушкодження, автомобілі отримали механічні пошкодження та будучи учасником ДТП водій ОСОБА_3 місце події залишив, до поліції не повідомив, чим порушив п.2.10, 16.11 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі адвокат Шостаков С.М. в інтересах потерпілих просить постанову скасувати, прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП та закрити провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінчення на момент розгляд справи строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.2 ст. 38 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги адвокат зазначив, що в резолютивній частині постанови, одночасно із закриттям провадження у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, суд не вказав на винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП. При цьому вважає, що вина ОСОБА_3 у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, повністю знайшла своє підтвердження наявними доказами, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, схемою місця ДТП до нього, письмовими поясненнями потерпілих та відеозаписом із камер відеоспостереження.

Заслухавши потерпілих ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які апеляційну скаргу підтримали, адвоката Коваль О.В., яка діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та яка вважає постанову законною і обґрунтованою й просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали справи й дослідивши доводи апеляційної скарги, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно з п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

З наведеного вбачається, що для закриття провадження по справі суд має встановити наявність чи відсутність ряду обставин, зокрема, факту вчинення правопорушення особою, що його вчинила та її вини в цьому, часу вчинення, тощо.

При цьому, встановлення такої обставини, чи винна особа у скоєнні правопорушення, за яким відкрите провадження, є необхідною передумовою для прийняття рішення про закриття провадження за п. 7 ст. 247 КУпАП. Також, у відповідності до положень ст. 283 КУпАП усі обставини, встановлені при розгляді справи, мають бути зазначені в постанові суду.

Окрім цього, зі змісту норм ст.ст. 38, 247 КУпАП слідує, що закриття провадження можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; закінчення встановленого законом строку, перебіг якого розпочинається з дня вчинення правопорушення (при триваючому правопорушенні з дня його виявлення). При цьому, в аспекті аналізу положень п. 7 ч. 1 ст.247 КУпАП суд повинен встановити обставини вчинення адміністративного правопорушення, а також наявність вини особи у його вчиненні не дивлячись на сплив строку, встановленого ст.38 КУпАП, яка виключає можливість накладення стягнення, а ніяк не звільнення від відповідальності.

З огляду на це поєднання закриття справи на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення не є взаємовиключним рішенням.

Матеріалами справи підтверджено, що приймаючи рішення про необхідність закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції обставини доведенності винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, всупереч зазначеним вимогам, не з`ясував. За таких обставин, оскаржуване рішення підлягає безумовному скасуванню.

Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Так, в силу вимог п. 16.11 ПДР на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Отже, вирішуючи питання про наявність вини в діях ОСОБА_3 , суд виходить з того, що ПДР України прямо встановлено обов`язок водія транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, надати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_3 13 липня 2019 року о 01-00 год., керуючи транспортним засобом автомобілем «AUDI», номерний знак НОМЕР_1 , на нерівнозначному нерегульованому перехресті, вул. Янтарна та вул. Калинової, здійснюючи рух по другорядній дорозі не надав перевагу в русі та допустив зіткнення з автомобілем ЗАЗ НОМЕР_4 , номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 та продовжуючи некерований рух здійснив зіткнення з автомобілем Geely, номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок даної ДТП водій ОСОБА_4 та пасажир автомобіля «AUDI» номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_5 отримали тілесні ушкодження, а транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Даними діями ОСОБА_3 порушив вимоги п. 16.11 ПДР України.

На переконання суду апеляційної інстанції, ці обставини повністю підтверджуються: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 213457 від 09 серпня 2019 року, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 254 - 256 КупАП, протоколом огляду місця ДТП та схемою місця ДТП до нього, якими встановлено розташування учасників ДТП; поясненнями потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Надаючи оцінку цим доказам, у суду апеляційної інстанції відсутні сумніви щодо їх незаконності та недопустимості, тому ці докази у своїй сукупності є достатніми для доведення винуватості ОСОБА_3 у вчиненні цієї ДТП.

Пояснення ОСОБА_3 у суді першої інстанції про те, що він не керував транспортним засобом «AUDI» номерний знак НОМЕР_1 , та у нього відсутні будь - які документи, й не зрозуміло яким чином співробітники поліції встановили його особу, суд розцінює критично, враховуючи, те що відеозаписом з камер спостереження, об`єктивно підтверджується вчинення дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля «AUDI», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 автомобіля ЗАЗ НОМЕР_4 , номерний знак НОМЕР_2 під керуванням потерпілого ОСОБА_4 та автомобіля Geely, номерний знак НОМЕР_3 під керуванням потерпілого ОСОБА_2 .

Окрім того, відповідно до наявних в матеріалах справи письмових пояснень потерпілого ОСОБА_2 , які останній повністю підтвердив в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, саме ОСОБА_3 є тією особою, яка керувала транспортним засобом «AUDI», номерний знак НОМЕР_1 , який 13 липня 2019 року о 01 год. 00 хв. за зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин скоїла ДТП, та покинула місце вчинення правопорушення на таксі.

Між тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що чинним законодавством не заборонено встановлювати особу згідно довідки про звільнення, тому що відповідно до Інструкції про роботу відділів (груп, секторів, старших інспекторів) контролю за виконанням судових рішень установ виконання покарань та слідчих ізоляторів при звільненні проводиться ідентифікація особи за фотокарткою, особливими прикметами або шляхом порівнювання наданих нею відповідей з даними, що знаходяться в її особовій справі, а тому сумніви щодо скоєння ОСОБА_3 дорожньо-транспортної пригоди та перебування його на місці пригоди відсутні.

Слід також відзначити, що ОСОБА_3 залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний і свого рідного брата, який отримав тілесні ушкодження й потребував медичної допомоги та будучи обізнаним про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення відмовився надавати пояснення, тоді як апеляційний суд сприймає вказану поведінку як спробу уникнути покарання за вчинення адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вина ОСОБА_3 у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, повністю знайшла своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

Отже, скасувавши постанову, апеляційний суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги представника потерпілих адвоката Шостакова С.М. та вважає, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, є доведеною та його слід визнати винуватим у їх вчиненні.

Разом із цим, скасовуючи постанову суду першої інстанції та приймаючи нову, апеляційний суд враховує, що адміністративні правопорушення вчинено ОСОБА_3 13 липня 2019 року, а тому вважає за необхідне закрити провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Шостакова Сергія Миколайовича в інтересах потерпілих ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2020 року, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. ст. 122-4, 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності скасувати.

Постановити нову постанову, якою ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративні правопорушення, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, щодо ОСОБА_3 закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Н.В. Коваленко