Справа №461/3091/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2020 року суддя Галицького районного суду м. Львова Фролова Л.Д., розглянувши в судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Управління патрульної поліції у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), -

ВСТАНОВИВ:

29 березня 2020 року о 13:00 год., ОСОБА_1 на вул. Д. Галицького, 8 у м. Львові керував транспортним засобом марки «DACIA SANDERO», із реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , будучи особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами на підставі постанови державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області № 5043828від 08 жовтня 2018 року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.1а Правил дорожнього руху (ПДР).

Дані дії ОСОБА_1 органом поліції кваліфіковані за ч. 3 ст. 126 КУпАП, як керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав. Зазначив, що йому не було відомо про рішення державного виконавця щодо обмеження його у праві керування автомобілем. У той же час, ОСОБА_1 обізнаний про існування судового рішення щодо стягнення аліментів та існування заборгованості. Просив суд не позбавляти його права керування транспортними засобами.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 3 ст. 126 КУпАП, а його вина підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема даними, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 418212 від 29 березня 2020 року; копією постанови державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області № 5043828 від 08 жовтня 2018 року.

Нормами Конституції України (ст.ст. 124, 129) і ЦПК України (ст. 18) визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Та обставина, що на момент розгляду справи в суді факт ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, вже відбувся і був об`єктивно наявним, встановлено судом на підставі наявних в матеріалах справи доказів та поясненнями останнього під час судового розгляду. Рішення суду боржником не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено.

Утримання боржника від виконання таких дій, як: повідомлення державного виконавця про фактичне місце свого проживання; офіційного працевлаштування; ненадання достовірних відомостей про свої доходи та майно ускладнює виконання рішення суду та свідчить про бездіяльність боржника, яка спрямована на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні.

Отже, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази та давши їм належну оцінку, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 дійсно порушив п. 2.1а, ПДР України та його дії містять склад правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов висновку, що з метою виховання правопорушника та запобігання вчинення ним нових правопорушень, необхідним та достатнім є вид адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк три місяці.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП та Закону України «Про судовий збір» у зв`язку з притягненням до адміністративної відповідальності з ОСОБА_1 слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 221, 280, 283-284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП, та накласти на нього стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 03 (три) місяці.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн 40 коп.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Суддя Л.Д. Фролова