Єдиний унікальний номер судової справи 201/2587/20
Номер провадження 3/201/1402/2020
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2020 року суддя Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська Ополинська І.Г., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

08 березня 2020 року о 20 годині 00 хвилин, ОСОБА_1 , за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою та погроз фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю ОСОБА_2 , тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

На виконання вимог ст. ст. 268, 277, 277-2 КУпАП щодо забезпечення явки особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , у судове засідання, судом направлялися судові повістки на вказану у протоколі про адміністративне правопорушення адресу, а також смс-повідомлення з судовою повісткою.

Однак, ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить наявна в матеріалах справи довідка про доставку смс-повідомлення, до суду не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив.

Виходячи з положень ст. ст. 268, 277-2 КУпАП, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальним правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, вважаю за можливе провести розгляд справи у її відсутність.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Отже, ураховуючи вищенаведене, вважаю за можливе провести розгляд даної справи за відсутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

До канцелярії суду 15 травня 2020 року надійшла заява ОСОБА_2 , в якій остання підтвердила обставини, викладені в протоколі, однак просила не притягати ОСОБА_1 до адміністративної відповідальність, оскільки на теперішній час вони з чоловіком налагодили стосунки.

Дослідивши наявні матеріли справи, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП в повному обсязі підтверджується належними доказами, які містяться в матеріалах справи, у їх сукупності, зокрема, рапортом поліцейського взводу 1 роти 3 батальйону 4 управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, заявою ОСОБА_2 до Соборного ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області про вжиття заходів до ОСОБА_1 , який вчиняє щодо неї домашнє насильство від 08 березня 2020 року № 8129, письмовими поясненнями ОСОБА_2 , копією протоколу АЗ № 124573 про адміністративне затримання ОСОБА_1 , а також викладеним в заяві ОСОБА_2 , яка подана останньою до суду.

Вважаю, що у справі достатньо доказів, прямо передбачених ст. 251 КУпАП для повного, всебічного і об`єктивного розгляду цієї справи.

Отже, дослідивши надані докази у їх сукупності, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення знайшла своє підтвердження і в його діях є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Виходячи з положень ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

З огляду на вищевикладене, вирішуючи питання щодо накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 , зважаючи на позицію потерпілої, приходжу до висновку про можливість застосування положень ст. 22 КУпАП та звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 22, 283, 284, 299 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

На підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , закрити.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя І.Г. Ополинська