Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2020 року м. Рівне

Суддя Рівненського апеляційного суду - Полюхович О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 184 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 16 травня 2019 року, ?

В С Т А Н О В И В:

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 16 травня 2019 року ОСОБА_1 визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП та накладено на неї стягнення у виді попередження.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 неналежно виконувала обов`язки щодо виховання свого сина, в результаті останній зник і був розшуканий працівниками поліції.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, провадження по справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Вказує, що рішення місцевого суду є незаконним, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Додає, що висновок суду щодо наявності в її діях складу адміністративного правопорушення є необґрунтованим та не відповідає фактичним обставинам справи. Зазначає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження викладених у протоколі обставин щодо неналежного виконання обов`язків щодо виховання свого сина.

ОСОБА_1 також просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 16 травня 2019 року, оскільки справа розглянута без її участі, а копія постанови була отримана 02 березня 2020 року.

Відповідно до ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Постанова винесена відносно ОСОБА_1 16 травня 2019 року (а.с.10) без її участі. Копія постанови була отримана 02 березня 2020 року (а.с.16).

Апеляційна скарга подана 12 березня 2020 року (а.с.12).

Оскільки строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, то цей строк слід поновити.

На розгляд справи про адміністративне правопорушення в апеляційний суд ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася.

В матеріалах справи наявна заява ОСОБА_1 про розгляд справи за її відсутності.

За наведених обставин, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності ОСОБА_1 .

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Висновки суду, викладені в постанові щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, є обґрунтованими і відповідають дослідженим доказам у справі, яким суддя надав відповідну правову оцінку.

Так, ч.1 ст.184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (із змінами та доповненнями) передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Таким чином, ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, передбачає бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі. Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям, тощо), незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст.184 КУпАП, є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх. А об`єктивна сторона за ч.1 ст.184 КУпАП полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

З матеріалів справи вбачається, що суд вірно дослідив докази, у справі про адміністративне правопорушення щодо особи, відносно якої складено протокол, вірно врахував обставини, зазначені у наданих доказах, та надав їм належну оцінку.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши належним чином матеріали справи: дані протоколу про адміністративне правопорушення від 25 квітня 2019 року серії ГР №099270, складений уповноваженою особою та додані до протоколу матеріали ЄО № 15598 від 23 квітня 2019 року, приходить до висновку про правильність встановлення судом першої інстанції фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КупАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно неї уповноваженою особою поліції, котре полягає у незабезпеченні 23 квітня 2019 року, приблизно о 20 год. 00 хв., належного догляду за своїм сином, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який в подальшому зник в невідомому напрямку і був розшуканий працівниками поліції.

В наданій працівникам поліції розписці від 23 квітня 2019 року щодо отримання від працівників поліції свого сина, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 зобов`язувалась надалі слідкувати уважно за власними дітьми (а.с.6).

З огляду на викладене в апеляційній скарзі не наведено переконливих доводів, підтверджених відповідними доказами, які б давали апеляційному суду підстави ставити під сумнів правильно встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи.

За наведеного доводи апеляційної скарги стосовно того, що в постанові суду висновки не відповідають фактичним обставинам справи є неспроможними та такими, що спростовуються доказами, які містяться в матеріалах справи.

При розгляді справи судом першої інстанції істотних порушень вимог ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст.252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів, встановив та правильно кваліфікував вчинене як адміністративне правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, врахував особу порушника, характер вчиненого правопорушення та прийшов до обґрунтованого висновку про можливість застосування стосовно ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді попередження.

Саме таке адміністративне стягнення, на думку апеляційного суду, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_1 ..

Істотних порушень законодавства, що тягнуть скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

На підставі наведеного та керуючись ст.6 ЄКПЛ, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 16 травня 2019 року.

Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 16 травня 2020 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 184 КУпАП залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського

апеляційного суду О.І.Полюхович