Справа № 204/2110/20
Провадження № 3/204/1405/20
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2020 року суддя Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська Юшков М.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП №307119 від 06.04.2020, 06 квітня 2020 року о 12:00, за адресою: вул.Макарова, біля буд.32/1 у м.Дніпрі, ОСОБА_1 здійснював переміщення групою осіб у кількості більше ніж дві особи, а саме групою осіб у кількості четверо осіб, чим порушив вимоги пп.2 п.2 постанови КМУ №211 від 11 березня 2020 року. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується повістками, які містяться в матеріалах справи (а.с.5-7), а також дата розгляду справи зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи той факт, що судом було використано всі можливі засоби повідомлення особи, та те, що подальше відкладення справи призведе до затягування її розгляду, що може сприяти уникненню відповідальності у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку про можливість розглянути справу за відсутністю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши все між собою, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Частиною 2 статті 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З аналізу практики Європейського суду з прав людини вбачається, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

У якості доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, співробітниками поліції надано протокол серії ГП №307119, рапорт працівника поліції від 06.04.2020.

Аналізуючи правову позицію, висловлену у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 №489/4827/16а, можна дійти висновку, що свідчення службової особи інспектора патрульної поліції не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі за відсутності інших доказів.

При цьому, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення за відсутності будь-яких інших доказів не є беззаперечним доказом вини особи, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Інших доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП до матеріалів справи не додано.

Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідност.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Одночасно суд зазначає про наступне.

Відповідно до 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Статтею 8 Конституції України проголошено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та нормативно-правові акти приймається на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Виходячи з положень ст.64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина, до яких, зокрема, належить право вільного пересування територією України, не можуть бути обмежені крім випадків, передбачених Конституцією України. Таким чином, посилання в протоколі про адміністративне правопорушення на те, що ОСОБА_1 порушено постанову КМУ, якою фактично обмежено право вільного пересування осіб (групою чи окремо один від одного), не ґрунтується на основному законі України.

Враховуючи вищевикладене, суд, оцінивши протокол про адміністративне правопорушення та рапорт, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.44-3, 247, 283-285, 287, 289Кодексу України про адміністративні правопорушення

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.44-3 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: М.М. Юшков