14.05.2020 Провадження № 3/331/514/2020
Єдиний унікальний номер 331/1138/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Пивоварова Ю.О., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення у відношенні

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, ФОП, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

24 березня 2020 року о 18 годині 00 хвилин, ОСОБА_1 у закладі громадського харчування «Кафе-Павільон», розташованому у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_3 , здійснювала продаж алкогольних напоїв, а саме горілки «Nemiroff» через найманого працівника - ОСОБА_2 , яка є барменом, чим порушила правила щодо карантину людей, санітарно - протиепідемічних правил та норм, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2020 року № 215 «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211», Постановою Кабінету Міністрів України 11 березня 2020 року №211 « Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS- CoV-2».

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що є приватним підприємцем та винаймає в оренду приміщення, де здійснює господарську діяльність у сфері громадського харчування. 17.03.2020 року вона зачинила кафе, в приміщенні залишились товар та меблі. Вона попросила бармена зайти та перевірити, чи все там у порядку. Однак, в цей день бармен відчинила двері своїм знайомим та з власної ініціативи налила їм горілки. Після цього чоловіки повідомили, що вони є працівниками поліції та звинуватили її у порушенні карантинних обмежень. Однак, її кафе фактично не працювала, вона прийшла до кафе з метою залишитися на нічне чергування, оскільки сигналізації приміщення не має. Готові продукти харчування були залишені поваром для неї, на дверях кафе було оголошення, що кафе закрите через карантин. Вважає дії працівників поліції провокацією, тому просила закрити провадження щодо неї.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 зазначив, що є начальником сектору кримінальної поліції в річковому порту. У березні 2020 року вони працювали в посиленному режимі у зв`язку із карантином. 24.03.2020 року приблизно о 19:00 годині під час відпрацювання Олександрівського району побачили працююче кафе, розташоване по вул. Шкільній. Кафе працювало, на робочому місці знаходився бармен, було увімкнено світло. В кафе знаходились власник ОСОБА_1 та бармен. Він, під видом покупця, замовив 50 грамів горілки та пиріжок. Далі він розрахувався, йому видали його замовлення. Також на барі розташовувалась інша готова продукція. Тоді він запросив свого колегу зайти до кафе, бармен також погодилась обслужити і його. За усіма подіями спостерігала ОСОБА_1 та не зупиняла дії бармена. Зазначив також, що з вулиці було видно, що барна стійка підсвічується, горіло світло. Жодних оголошень про те, що кафе не працює, не було. Після того, як вони повідомили, що є працівниками поліції, ОСОБА_1 визнала, що не зачинила кафе своєчасно, у вчиненому розкаювалась. Окремо зазначив, що раніше ані з барменом, ані із ОСОБА_1 знайомий не був.

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що він працює інспектором сектору кримінальної поліції в річковому порту. Вони відпрацьовували місто у зв`язку із введенням карантинних обмежень. Неподалік від трамвайного парку побачили кафе, де горіло світло. Вслід за жінкою до приміщення зайшов ОСОБА_3 , двері кафе були відчинені. Через деякий час останній сказав, що він також може зайти. На барі стояв алкоголь у чарці. Потім бармен налила алкоголь і йому. Після чого вони представились. Із барменом він не знайомий. Вони також замовили в кафе пиріжки та отримали їх від бармена, у кафе була і інша готова продукція.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 пояснила, що вона також є співробітником кримінальної поліції в річковому порту. Разом із колегами вони на автомобілі здійснювали патрулювання на території Олександрівського району м. Запоріжжя, побачили, що працює кафе. Її колеги зайшли в приміщення. Вона в кафе не заходила. Всі вони були у цивільному одягу. На дверях жодних оголошень про те, що кафе не працює, не було. Раніше ні з ким із працівників кафе вона знайома не була, наміру перевірити саме це кафе, вони не мали, зайшли туди, оскільки помітили світло на барі.

Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, доходжу наступних висновків.

Статтею 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року визначено, що карантин це адміністративні та медико санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Згідно ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності. До відміни карантину його територію можуть залишити особи, які пред`явили довідку, що дає право на виїзд за межі території карантину.

Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS- CoV-2», на усій території України з 12 березня 2020 року по 03 квітня 2020 року встановлено карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2020 року № 215 «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211» внесені зміни до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України короновірусу COVID-19», згідно яких назва постанови викладена в редакції: «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS- CoV-2», п.2.3 постанови викладено в наступній редакції: заборонити з 00 год. 01 хв. 17 березня 2020 р. до 3 квітня 2020 р. роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення, крім роздрібної торгівлі продуктами харчування, пальним, засобами гігієни, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, засобами зв`язку, провадження банківської та страхової діяльності, а також торговельної діяльності і діяльності з надання послуг з громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту.

Відповідно ст. 41 «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року, особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Статтею 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Так, провина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення в їх сукупності, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії, рапортом майора поліції Нестеренка В., витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб-підприємців та громадських формувань, фото-матеріалами справи, а також поясненнями, наданими в судовому засіданні свідками.

Так, оцінивши усі наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 , будучи відповідальною особою за діяльність кафе, не вжила заходів щодо припинення його роботи в частині здійсенння прийому відвідувачів 24.03.2020, що підтверджєуться у тому числі і поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які у судовому засіданні підтвердили факт продажу їм алкогольних напоїв на розлив та їжі саме у приміщенні кафе без будь-якої заборони, при цьому у приміщенні перебувала ОСОБА_1 та не заперечувала проти продажу товару барменом відвідувачам.

Доводи правопорушника в частині того, що кафе не працювало, а вона прийшла до приміщення на чергування, алкогольні напої продавала бармен за власною ініціативою, оскільки товарищувала із відвідувачами раніше, суд відкидає, оскільки вони спростовуються поясненнями допитаних у судовому засіданні свідків, які пояснили, що нікого із працівників кафе вони не знають, ніяких оголошень з приводу припинення роботи у кафе не було, у приміщенні знаходилась готова їжа та горіло світло.

Крім того, суд зазначає, що в своїх письмових поясненнях від 24.03.2020 року ОСОБА_1 вказувала, що вона не знала про карантинні заходи та обмеження і не встигла попередити продавчиню, тому вчинила правопорушення через незнання законів, що також свідчить про неправдивість версії ОСОБА_1 , викладеної в суді.

Також суд не погоджується із посиланням правопорушниці на провокацію у діях працівників правоохоронних органів з огляду на обставини вчиненого правопорушення та відсутність будь-якої активної поведінки з їх боку, яка б могла виражатися з примушуванні або наполяганні їх обслужити у закладі громадського харчування, який був закритий, оскільки такі обставини під час судового розгляду встановлені не були.

У зв`язку з вищевикладеним, суддя дійшов висновку, що ОСОБА_1 своїми діями вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 44-3 КУпАП.

При обранні розміру стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 44 КУпАП, відповідно до положень ст. 33 КУпАП, враховано характер вчиненного правопорушення, особу порушника, ступінь його вини та майновий стан.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 , передбаченою ст. 34 КУпАП, є перше притягнення до адміністративної відповідальності. Обставини, що обтяжують відповідальність, передбачені ст. 35 КУпАП, відсутні.

Враховуючи особу порушника, яка раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася, сімейний, майновий стан останньої, характер вчиненного правопорушення та його наслідки, наявність обставин, що пом`якшує відповідальність та відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, судя дійшов висновку, що на ОСОБА_1 необхідно накласти адміністративне стягнення, передбачене санкцією статті, у вигляді штрафу у мінімальному розмірі, встановленому для посадових осіб, що становить 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Крім цього, відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

За правилом ст. 283 КУпАП, постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 40-1, 221, 283-285, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3КУпАП.

Застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, одержувач: УК в Олександрівському районі м. Запоріжжя, 21081100, рахунок: UA0008003, , банк: Казначейство України (ЕАП), код класифікації: 21081100 «Адміністративні штрафи та інші санкції».

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 грн., отримувач коштів: ГУК м. Києві/м. Київ/22030106, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (IBAN): UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, Судовий збір, стягувач: Державна судова адміністрація України.

У разі несплати судового збору у добровільному порядку правопорушником, судовий збір стягується примусово.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена учасниками процессу протягом десяти днів з дня винесення постанови до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя апеляційної скарги, а також прокурором у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 7, ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Суддя: Ю.О. Пивоварова