Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

21.05.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 - адвоката Співака О. М., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в :

постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 грудня 2019 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП й накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, зі сплатою судового збору в розмірі 384,20 грн. на підставі п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Згідно протоколу та постанови, 04.10.2019 року о 05 год. 17 хв., гр. ОСОБА_1 на проспекті Свободи, 52 у м. Ужгород, керував транспортним засобом марки «Volkswagen Golf» н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (порушення координації рухів, запах алкоголю з порожнини рота), при цьому, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги передбачені п. 2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що постанова судді є незаконною. Зазначає, що жодного разу його не викликали в судове засідання, а розгляд провадження відбувся за його відсутності. Стверджує, що поліцейськими було запропоновано пройти тест на стан алкогольного сп`яніння, що він неодноразово наполягав на проведенні огляду, згідно вимог чинного законодавства, жодних дій щодо відмови в проходженні огляду на стан сп`яніння не здійснював, а навпаки неодноразово наголошував на згоді щодо освідчення в спосіб та порядок передбачений законодавством. Також вказує на те, що в протоколі містяться неточності, а саме: час порушення зазначено 05.17, хоча спілкування із працівниками почалось у 04.57; місце проживання вказане м. Нововолинськ, Волинської області, хоча апелянт фактично проживає у с. В. Паладь, Виноградівського р-ну; в протоколі вказано: керування т/з ... ознаками алкогольного сп`яніння були громадяни: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , однак вивченням ії пояснень встановлено, що вони були лише свідками відмови від проведення огляду, а не факту «керування»; не зазначено в протоколі серію та номер тимчасово вилученого посвідчення водія. Просить постанову скасувати, а провадження в справі закрити.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката Співака О. М., який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності ОСОБА_1 , неявка якого з урахуванням положень ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. При цьому, враховується, що: ОСОБА_1 належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи; даних про поважність причин його неявки до апеляційного суду та заяви про відкладення розгляду справи на інший термін від нього не надходило; при розгляді справи приймав участь захисник ОСОБА_1 - адвокат Співак О. М., який указував на те, що ОСОБА_1 відомо про час та місце судового засідання й вони не заперечують щодо розгляду справи без його участі.

Апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка в постанові.

Так, протоколом про адміністративне правопорушення підтверджено, що 04.10.2019 року о 05 год. 17 хв., гр. ОСОБА_1 на проспекті Свободи, 52 у м. Ужгород, керував транспортним засобом марки «Volkswagen Golf» н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (порушення координації рухів, запах алкоголю з порожнини рота), при цьому, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги, передбачені п. 2. 5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. З указаного протоколу також убачається, що ОСОБА_1 у присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовився від підписання протоколу, отримання його копії та надання будь-яких пояснень по суті правопорушення (а. с. 1-2).

З наявних у матеріалах справи письмових пояснень громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 убачається, що в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та в лікаря-нарколога (а. с. 3, 4).

З рапорту інспектора УПП в Закарпатській області Гайданки О. М. убачається, що під час несення служби 04.10.2019 у м. Ужгород в складі екіпажу Олімп-151 ( ОСОБА_6 /Гайданка) приблизно о 05 год. 05 хв. було зупинено транспортний засіб марки «Фольксваген Гольф», д. н. з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , за порушення ПДР. Під час спілкування з водієм ОСОБА_1 у нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Щодо ОСОБА_1 винесено постанову за ч. 1 ст. 122 КУпАП та складено протокол за ч. 1 ст. 130 цього ж Кодексу, а автомобіль залишено на пл. Кирила і Мефодія, 5, в м. Ужгород без порушень ПДР (а. с. 5).

З копії постанови серії ДПО 18 № 757148 вбачається, що 04.10.2019 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме за те, що 04 жовтня 2019 року о 05 год. 05 хв., керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Golf» н.з. НОМЕР_1 , по проспекті Свободи, 52 у м. Ужгород, здійснив розворот, перетнувши горизонтальну подвійну розмітку 1.3, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків (а. с. 6).

Факт відмови ОСОБА_1 на пропозицію поліцейських пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці події або в закладі охорони здоров`я у присутності двох свідків підтверджується і наявним у матеріалах справи відеозаписом із місця події (а. с. 7).

Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, і зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні в ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.5 ПДР та винуватість у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор Гайданка О. М. був упереджений при проведенні перевірки та складанні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в нього були підстави для обмови ОСОБА_1 та фальсифікації протоколу, і що він зацікавлений у результатах розгляду справи - у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, і таких до апеляційної скарги не додано й на такі не вказував адвокат Співак О. М. у ході її розгляду.

Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що інспектор Гайданка О. М. при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.

Крім того, під час апеляційного розгляду справи не встановлено й даних про те, що в громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були залучені в якості свідків відмови ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння та складанні протоколу, були підстави для обмови ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, зокрема, у відмові від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров`я, - такі дані в матеріалах справи також відсутні й до апеляційної скарги таких також не додано й на такі не вказував адвокат Співак О. М. у ході її розгляду.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що жодного разу його не викликали в судове засідання, а розгляд провадження відбувся за його відсутності, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не спростовують висновків суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення. Відхиляючи вказані доводи, апеляційний суд враховує те, що: відповідно до вимог чинного КУпАП розгляд справи без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не є безумовною підставою для його скасування; у ході розгляду судом першої інстанції справи щодо ОСОБА_1 приймав участь його захисник - адвокат Співак О. М., що свідчить про те, що право на захист ОСОБА_1 не порушено; ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про час та місце апеляційного розгляду справи, не з`явився і до апеляційного суду, доручивши представляти свої інтереси адвокату Співаку О. М..

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 жодних дій щодо відмови в проходженні огляду на стан сп`яніння не здійснював, а навпаки неодноразово наголошував на згоді щодо освідчення в спосіб та порядок передбачений законодавством, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження і спростовуються наявними в матеріалах справи та наведеними вище доказами, у тому числі й відеозаписом із місця події та письмовими поясненнями свідків, із яких убачається, що ОСОБА_1 на пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки чи в закладі охорони здоров`я відмовився у присутності двох свідків.

Із вищенаведених підстав, як такі, що не спростовують факту порушення ОСОБА_1 вимог передбачених п. 2.5 ПДР та, відповідно і його винуватості в скоєнні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що в протоколі містяться неточності, а саме: час порушення зазначено 05.17, хоча спілкування ОСОБА_1 з працівниками почалось у 04.57; місце проживання вказане м. Нововолинськ, Волинської області, хоча апелянт фактично проживає у с. В. Паладь, Виноградівського р-ну; в протоколі вказано: керування т/з ... ознаками алкогольного сп`яніння були громадяни: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , однак вивченням їх пояснень встановлено, що вони були лише свідками відмови від проведення огляду, а не факту «керування»; не зазначено в протоколі серію та номер тимчасово вилученого посвідчення водія. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує те, що особу ОСОБА_1 , у тому числі й місце його проживання, працівники поліції встановили з даних, які містяться в посвідченні водія - НОМЕР_3 , а на факт проживання за іншою адресою ОСОБА_1 працівникам поліції не вказував. Також апеляційний суд враховує те, що зі змісту протоколу не вбачається, що в ньому зазначено, що гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були свідками керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а зазначено лише про те, що вказані особи були свідками відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та підписання протоколу. При цьому, неточності в протоколі щодо часу вчинення ОСОБА_1 правопорушення апеляційний суд визнає такими, що не є суттєвими, будь-яким чином не спростовують факту порушення водієм ОСОБА_1 вимог передбачених п. 2.5 ПДР, і в свою чергу не свідчать про невідповідність протоколу вимогам ст. 256 КУпАП. При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення враховується і те, що як ОСОБА_1 , так і його захисником - адвокатом Співак О.М., не оспорюється факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати, що доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винним у порушенні вимог, передбачених пунктом 2.5 ПДР та, відповідно, у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення; що адміністративне стягнення на нього накладено в межах санкції вищевказаної статті, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення.

На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, тощо; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що до апеляційної скарги не додано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанцій, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі, й про виклик свідків тощо, не заявлялось.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 грудня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан