ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2020 року смт.Підволочиськ

Суддя Підволочиського районного суду Тернопільської області Сташків Н.Б.,

розглянувши матеріали, які надійшли від Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , не працюючого,-

за ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 547466 від 01 травня 2020 року, гр. ОСОБА_1 , будучи притягнутим 04 березня 2020 року до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, повторно протягом року, а саме 01 травня 2020 року о 13-00 год вчинив домашнє насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 , а саме обзивав нецензурними словами, образливо виражався в її адрес, чим завдав шкоди здоров`ю потерпілої. Дії гр. ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні гр. ОСОБА_1 свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП повністю заперечував та пояснив, що 01травня 2020 року о 13-00 год між ним та ОСОБА_3 дійсно виник словесний конфлікт, оскільки остання перебувала в стані сп`яніння з їх спільною дитиною, проте під час конфлікту тілесних ушкоджень не наносив, а підставою її звинувачень є лише неприязне ставлення.

Суд, заслухавши пояснення гр. ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

У відповідності до ч. 2 ст. 173-2 КУпАП - вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення, - вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням особи яка вчинила правопорушення до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вимог ст.256 КУпАП, обставини правопорушення повинні бути викладені в протоколі про адміністративне правопорушення з належним формулюванням складу адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП.

Відповідно до ст.278 Кодексу України про адміністративні правопорушення, під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен перевірити чи правильно складений протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

За змістом ст.279КУпАП розгляд справ про адміністративне правопорушення судом першої інстанції проводиться в межах обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення.

На підтвердження вини гр. ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, наведено наступні докази, які досліджені судом в судовому засіданні:

- протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 547466 від 01 травня 2020 року, згідно якого гр. ОСОБА_1 , будучи притягнутим 04 березня 2020 року до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, повторно протягом року, а саме 01 травня 2020 року о 13-00 год вчинив домашнє насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 , а саме обзивав нецензурними словами, образливо виражався в її адрес, чим завдав шкоди її здоров`ю. Дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП;

- рапорт ст.. інспектора чергового Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області від 01 травня 2020 року, згідно якого 01 травня 2020 року о 13-02 год надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що за адресою м. Скалат вул.. Центральна знайомий заявниці ОСОБА_2 ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, наніс їй тілесні ушкодження. Виїздом на місце події встановлено, що ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, здійснила неправдивий виклик поліції, в неї дійсно виник словесний конфлікт з ОСОБА_5 , проте жодних тілесних ушкодженні останній не наносив. Обоє перебувають у неприязних відносинах;

- заява ОСОБА_2 від 01 травня 2020 року про притягнення до відповідальності ОСОБА_6 ,який 01 травня 2020 року о 13-00 год вчинив відносно неї домашнє насильство, обзивав нецензурними словами;

- письмове пояснення ОСОБА_2 від 01 травня 2020 року, згідно якого 01 травня 2020 року о 13-00 год вона, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вступила в конфлікт із батьком своєї дитини ОСОБА_1 , під час якого останній обзивав її нецензурними словами, погрожував фізичною розправою. Оскільки їй було страшно - зателефонувала в поліцію, проте ніяких тілесних ушкоджень їй завдано не було;

- постанова Підволочиського районного суду № 3/604/150/20 від 04 березня 2020 року, згідно якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 (сто сімдесят) гривень в дохід держави.

Однак, вказані докази не можуть бути визнані достовірними та достатніми для притягнення особи до адміністративної відповідальності, оскільки є суперечливими та неузгодженими між собою. Так, заява про вчинене правопорушення та пояснення ОСОБА_2 не можуть бути прийняті судом, як докази вчиненого правопорушення, так як містять суперечливі відомості, та, відповідно до даних документів не можливо встановити фактичні обставини вчиненого правопорушення. Крім того, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не може бути достатнім доказом, а обставини правопорушення повинні бути викладені в протоколі конкретно, з належним формулюванням складу адміністративного правопорушення у відповідності до змісту диспозиції статті (частини статті) КУпАП, що передбачає відповідальність за його вчинення, Разом з тим в протоколі не зазначено суть правопорушення, дані про те, які умисні дії, та якого характеру дії були вчинені, які наслідки цих дій,не розкрито суб`єктивну сторону правопорушення, яка визначається ставленням особи яка вчинила правопорушення до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Також в матеріалах даної справи відсутні конкретні правові докази, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 насильства саме в сім`ї, як це передбачено ст. 173-2 КУпАП.

Згідно ч. 2ст. 9 КУпАП адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого. Санкція ч.2 ст.173-2 КУпАП передбачає досить суворе стягнення у вигляді адміністративного арешту, а тому дана справа про адміністративне правопорушення розглядається з дотриманням стандартів ЄСПЛ, притаманних кримінальному провадженню.

Згідно приписів ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), виходжу з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Практика Європейського суду з прав людини вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом», яке має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції факту, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Як зазначено в ч.1,2 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. (ст.245 КУпАП).

Таким чином, доказів у підтвердження того, що 01 травня 2020 року о 13-00 год гр. ОСОБА_1 умисно вчинив домашнє насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 - суду не надано.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в тому разі, якщо відсутня подія і склад адміністративного правопорушення.

Оцінюючи встановлені факти, суд приходить до висновку, що вчинення гр. ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП в судовому засіданні не доведено, а тому провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.62 Конституції України, ст.ст. 173-2 ч.1, 221, 247, 251, 256, 283, 284 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Підволочиський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя підпис

Згідно з оригіналом:

Суддя Підволочиського районного суду

Тернопільської області Н.Б.Сташків