12.05.2020 Справа № 756/5022/20
Унікальний номер судової справи 756/5022/20
Номер провадження 3/756/2672/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 травня 2020 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Луценко О.М., розглянув справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

у с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 22.04.2020 о 16.15 годині ОСОБА_1 по пр. Оболонському, 34 у м. Києві перебував на спортивному майданчику, чим порушив вимоги Постанови КМУ №211 від 11.03.2020 зі змінами, підпункт 6 пункту 2 постанови КМУ №255 від 02.04.2020. У своїх поясненнях, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 зазначив, що не зав про заборону займатися спортом на майданчиках, вказав, що більше не повториться та просив суворо не карати.

У суд для дачі пояснень ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення повідомлявся належним чином.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS- CoV-2», на усій території України з 12 березня 2020 року встановлено карантин.

При цьому, слід відмітити, що в ухвалі ВАСУ від 30.10.2013 у справі № 2а-1670/4665/12 визначено, що встановлення завищення або заниження розміру податку на додану вартість не визначено складом адміністративного правопорушення нормами КУпАП та відповідно не є компетенцією загального суду при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення ведення податкового обліку, відповідно суд в цій справі відмічає, що питання законності установлення карантину не піддає оцінці, бо це не є компетенцією загального суду при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Законом України № 530-1Х від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню короновірусної хвороби (COVID-19 )» внесені зміни до КУпАП, який доповнено ст. 44-3 - Порушення правил щодо карантину людей.

Відповідно до ст. 44-3 КУпАП, передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Тим самим, указана стаття КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до правових норм інших галузей права. Фактично відповідальність за нею повинна наставати за умови, що вчинені дії суперечать встановленому законом порядку щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб" (1), іншими актами законодавства (2), а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами (3).

У Рішенні Конституційного Суду України від 19.04.2000 № 6-рп/2000 у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення положень статті 58 Конституції України, статей 6, 81 Кримінального кодексу України (справа про зворотну дію кримінального закону в часі) визначено: основна особливість бланкетної диспозиції полягає в тому, що така норма має загальний і конкретизований зміст. Конкретизований зміст бланкетної диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює правову норму більш конкретним змістом.

Відповідно сама по собі указана стаття наведеного Кодексу не передбачає конкретних порушень правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і їх норм, як ознак адміністративного порушення, що впливають на його кваліфікацію, так її диспозиція є бланкетною - для встановлення ознак об`єктивної сторони складу діяння, передбаченого цієї статтею належить звертатися до аналізу нормативно-правових актів, у яких сформульовано правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і їх норми.

Статтею 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Певні положення (статті, їх частини, пункти тощо) Кодексу України про адміністративні правопорушення, визнані неконституційними, втрачають чинність лише з дня ухвалення Конституційним Судом України такого Рішення.

Відповідно, у силу указаних положень законодавства установленню, у цій справі, підлягає питання наявності чи відсутності у діях особи складу адміністративного правопорушення за ст. 44-3 КУпАП, яка діяла та була чинною станом, як на 22.04.20, так і на час розгляду цієї справи, з безпосереднім урахуванням положень нормативно-правових актів, у яких сформульовано правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і їх норми.

Беручи до уваги рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року про те, що визнаватися допустимими і використовуватися як докази в справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог законодавства, а перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в такому процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Системний аналіз змісту положень КУпАП в поєднанні з вказаною позицією КСУ та ЄСПЛ, що ураховується з огляду на норми ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", свідчить, що у такого роду провадженнях належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у справі передбачені ст. 280, та інших обставин, які мають значення для неї, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КУпАП. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні рішення.

Сам обов`язок щодо збирання доказів відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому, такі фактичні дані (докази) мають випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто бути такими, що не залишать місце сумнівав, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Отже, повертаючись до обставин даної справи, суд звертає увагу на те, що проаналізувавши фактичні дані у цій справі установлено доведеність факту наявності у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ознак адміністративного правопорушення передбаченого ст. 44-3 КУпАП, у розрізі такого.

Як вбачається пояснень ОСОБА_1 так і даних протоколу, рапорту УП, фотознімків, в їх сукупності, є установленим факт перебування особи, що притягається до адміністративної відповідальності 22.04.2020 о 16:15 год. на території спортивного майданчику за адресою: м. Київ, пр. Оболонський, 34.

Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS- CoV-2» визначено, відповідно до статті 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 р. Кабінет Міністрів України установити з 12 березня до 3 квітня 2020 р. на усій території України карантин, заборонивши: відвідування закладів освіти її здобувачами; проведення всіх масових заходів, у яких бере участь понад 200 осіб, крім заходів, необхідних для забезпечення роботи органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Спортивні заходи дозволяється проводити без участі глядачів (уболівальників).

Постановою Кабінету Міністрів України від 02 квітня 2020 р. № 255 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211» визначено внести до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (Офіційний вісник України, 2020 р., № 23, ст. 896) - із змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 16 березня 2020 р. № 215, від 20 березня 2020 р. № 242, від 25 березня 2020 р. № 239 та від 29 березня 2020 р. № 241, зміни, як-то: назву і текст постанови викласти в такій редакції: «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та відповідно до статті 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 р. Кабінет Міністрів України постановляє: установити з 12 березня 2020 р. до 24 квітня 2020 р. на всій території України карантин та заборонити до 24 квітня 2020 р.: 1) з 6 квітня 2020 р. перебування в громадських місцях без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіратора або захисної маски, у тому числі виготовлених самостійно; 2) з 6 квітня 2020 р. переміщення групою осіб у кількості більше ніж дві особи, крім випадків службової необхідності та супроводження осіб, які не досягли 14 років, батьками, усиновлювачами, опікунами, піклувальниками, прийомними батьками, батьками-вихователями, іншими особами відповідно до закону або повнолітніми родичами дитини; 3) перебування в громадських місцях осіб, які не досягли 14 років, без супроводу батьків, усиновлювачів, опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів, інших осіб відповідно до закону або повнолітніх родичів дитини; 4) відвідування закладів освіти її здобувачами; 5) відвідування парків, скверів, зон відпочинку, лісопаркових та прибережних зон, крім вигулу домашніх тварин однією особою та в разі службової необхідності; 6) відвідування спортивних та дитячих майданчиків.

Відповідно, дійсним є факт, що на всій території України установлено з 12 березня 2020 р. до 24 квітня 2020 р. карантин та фактично з 04 квітня 2020 р. дії заборона: … 6) відвідування спортивних майданчиків.

Згідно ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Тим самим, є дійсним факт порушення порушення правил щодо карантину визначений підпункту 5 пункту 2 Постанови КМУ № 211 від 11.03.2020 р. «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2» із змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 16 березня 2020 р. № 215, від 20 березня 2020 р. № 242, від 25 березня 2020 р. № 239 та від 29 березня 2020 р. № 241, від 02 квітня 2020 р. № 255.

Згідно зі ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

За таких обставин, суд враховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, поведінку під час та після вчинення протиправних дій, життєві обставини, які спонукали порушника до вчинення цього адміністративного правопорушення, зокрема фінансове становище та дійсність подання інформації у ЗМІ, щодо установлення обмежень з 06.04.20, його вік, стать, вважає за можливе, беручи до уваги завдання КУпАП, у даному конкретному випадку, звільнити порушника, у порядку ст. 22 КУпАП, від адміністративної відповідальності, у зв`язку з малозначністю, враховуючи вищевказані обставини, цього адміністративного правопорушення і обмежитись усним зауваженням.

У свою чергу, суд враховує, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адімністратвиного стягнення, а тому враховуючи той факт, що усне зауваження, виходячи з норм ст.ст. 24, абз. 2 ст. 284 КУпАП, не відноситься до видів адміністративних стягнень, та являється однією із можливостей, визначених КУпАП, для звільнення особи від адміністративної відповідальності, не вбачає пістав для звернення судового збору.

п о с т а н о в и в :

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її постановлення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Строк пред`явлення до виконання три місяці з дня винесення постанови.

Суддя О.М. Луценко