Справа № 647/869/20
№ провадження 3/647/748/2020
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2020 року Бериславський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді: Корсаненкової О.О.

за участю секретаря: Налиснік І.А.

захисника: Оніщенко О.І.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Берислава Херсонської області справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 КпАП України, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Червоний Маяк Бериславського району Херсонської області, громадянина України, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , працюючого сільським головою Новокаїрської сільської ради Бериславського району Херсонської області, ідентифікаційний номер не надано,

встановив:

До Бериславського районного суду Херсонської області з Бериславського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області надійшов протокол про адміністративне правопорушення від 03.04.2020 року відносно ОСОБА_1 у вчинені правопорушення, передбаченого ст.44-3 КпАП України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаного правопорушення не визнав та пояснив, що 02.04.2020 року він із новопризначеним директором ЖКХ «Нептун» ОСОБА_2 на своєму автомобілі їхав до насосної станції, щоб зняти показники лічильника. Поблизу магазину по вул.Запорізькій, 1, ОСОБА_1 зупинила депутат сільської ради ОСОБА_3 та спитала, коли буде сесія ради. У с.Республіканець по четвергах привозять хліб, тому усі мешканці зранку приходять до магазину. На вул.Запорізькій майже поруч знаходяться два магазина, біля яких у цей день було багато людей, які стояли у черзі. Оскільки раніше мешканцям села було повідомлено, що на обговорення сесії буде поставлено питання щодо підвищення тарифів на водопостачання, люди почали підходити до ОСОБА_1 та до ОСОБА_2 та питати про це, а також з приводу відстрочки оплати комунальних послуг. Вони підходили по декілька осіб, потім відходили. Розмова з громадянами тривала не більше 15 хвилин, потім ОСОБА_1 та ОСОБА_2 поїхали. Під час розмови ОСОБА_1 закликав всіх розійтися, та повідомив, що питання стосовно водопостачання буде вирішено на сесії депутатами сільської ради. Навмисно він не збирав громадян. Коли виникає необхідність у зборах мешканців села для вирішення спірних питань, про це робиться оголошення та депутати сільської ради ходять по домівках та повідомляють кожного про збори. Під час зборів обирається секретар, який веде протокол. Даний протокол в подальшому використовується під час прийняття рішення депутатами на сесії. Нічого цього 02.04.2020 року не було, люди зібралися стихійно, переважно прийшли по хліб.

Захисником ОСОБА_4 було подано до суду письмові заперечення та доповнення до них, у котрих зазначила, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено із порушеннями законодавства, оскільки його було складено наступного дня без зазначення часу складання. Крім того, працівниками поліції не надано доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, які б доводили те, що останнім було ініційовано, організовано та проведено зібрання. Також зазначила, що між ОСОБА_1 та свідками ОСОБА_5 й ОСОБА_6 існують неприязні відносини через часткове задоволення сільською радою вимог КНП «Бериславський районний центр медико-санітарної допомоги» щодо відшкодування витрат з бюджету сільської ради на виплату заробітної плати працівникам фельдшерського пункту с.Республіканець, працівниками якого є останні. Захисник просить закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 за відсутності події та складу правопорушення, передбаченого ст.44-3 КпАП України.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, свідків та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

У відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення від 03.04.2020 року, 02.04.2020 року о 09-10 год. сільський голова с.Новокаїри ОСОБА_1 за адресою с.Республіканець, поблизу продуктового магазину за адресою вул.Запорізька, 1, без нагальної потреби провів зібрання громадян понад десять осіб з метою вирішення питання щодо підвищення тарифів на водопостачання в с.Республіканець, чим порушив п.2 постанови КМУ від 11.03.2020 року №211 та вчинив правопорушення, передбачене ст.44-3 КпАП України.

До протоколу додано рапорт, пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та пояснення ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_3 в судовому засідання пояснила, що є депутатом Новокаїрської сільської ради. 02.04.2020 року вона прийшла до магазину по хліб, оскільки був «хлібний день». Коли вийшла з магазину, побачила автомобіль ОСОБА_1 та махнула рукою, щоб він зупинився. ОСОБА_3 спитала останнього по робочим питанням, що виникли, у тому числі щодо сесії, на якій буде вирішено питання підвищення тарифів на водопостачання. ОСОБА_1 з цього питання направив її до ОСОБА_2 Мешканці села, що стояли поблизу магазину, почали підходити до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , висловлювали незадоволення з приводу можливого підвищення вартості води. Зібрання мешканців того дня не планувалося. Зазвичай про зібрання завчасно робиться оголошення та сільський голова просить депутатів особисто повідомити про це громадян. Близько 21-00 години цього ж дня до ОСОБА_3 приїхали працівники поліції та спитали про те, що було зранку. Вона їм розказала, пояснення не прочитала, проте поставила свій підпис.

ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що у вечірній час 01.04.2020 року їй зателефонувала ОСОБА_10 та повідомила, що зранку наступного дня буде зібрання з приводу підвищення тарифів на воду біля магазину в с.Республіканець. По четвергах у магазин привозять хліб і усі мешканці за ним приходять. 02.04.2020 року ОСОБА_9 прийшла до магазину, там були ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та близько 25 мешканців села. Люди заходили до одного або до другого магазину, підходили до ОСОБА_1 із ОСОБА_2 та відходили, розмовляли між собою, усі були обурені підвищенням тарифів та висловлювали своє незадоволення. Зазвичай про зібрання мешканців повідомляється шляхом вивішування оголошення про це або через депутатів сільської ради. Після цих подій дружина ОСОБА_1 стала звинувачувати ОСОБА_9 в тому, що та дала свої пояснення та довела останню до гіпертонічного кризу.

ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що працює завідувачем фельдшерського пункту у с.Республіканець. Зранку 02.04.2020 року їй зателефонувала бухгалтер ЖКГ «Нептун» та повідомила, що буде зібрання з приводу підвищення тарифів на воду. ОСОБА_5 зазначила, що у країні карантин та не можна збиратися, після чого зателефонувала ОСОБА_9 та просила не ходити. Коли ОСОБА_5 на початку 09 години їхала на роботу, то бачила біля магазину багато людей, проте до них не підходила. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 там не було. Оголошень про зібрання мешканців не було, ОСОБА_1 не телефонував ОСОБА_5 з приводу зібрання. Із останнім вона не має неприязних відносин, заробітну плату отримує у м.Бериславі. У вечірній час до неї приїхали працівники поліції, ОСОБА_5 підписала пояснення.

ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що 02.04.2020 року йшла на роботу до фельдшерського пункту, побачила біля магазину людей та зупинилася. Там були ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які відповідали на питання мешканців щодо підвищення тарифів на воду до 26 грн. за 1 куб. Раніше про зібрання повідомляли депутати, які приходили до дому. Про це зібрання ОСОБА_6 ніхто не повідомляв, вона проходила повз магазин та залишилася, після того, як зателефонувала ОСОБА_11 , пішла на роботу.

ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що працює продавцем у продуктовому магазині у с.Республіканець, 02.04.2020 року був «хлібний день». У магазині було багато відвідувачів, всі заходили по одному у засобах особистого захисту. Про збори мешканців села ОСОБА_7 нічого відомо не було, оскільки ні повідомлень про це, ні оголошень не робилося. Зазвичай, у магазині заздалегідь вішають оголошення про те, що відбудуться збори. Скільки було людей біля магазину та що вони робили, ОСОБА_7 не відомо. Цього дня після 20-00 години до неї приїхали працівники поліції та попросили підписати пояснення, вона їх не читала.

За клопотанням захисника в судовому засіданні також була допитана ОСОБА_2 , яка пояснила, що нещодавно була призначена директором ЖКХ «Нептун». З метою ознайомлення з місцем роботи вона попросила ОСОБА_1 поїхати до насосної станції. 02.04.2020 року зранку вони їхали повз магазина по вул.Запорізькій у с.Республіканець, коли їх зупинила депутат сільської ради ОСОБА_3 та спитала у ОСОБА_1 , коли буде сесія. Останній відповів, що депутати будуть збиратися для вирішення питання щодо підняття тарифів за воду після карантину. На вул.Запорізькій майже поруч знаходяться два магазина, біля яких було багато людей. Дехто стояв у черзі по хліб, дехто розмовляв, пенсіонери сиділи на лавках. Мешканці, побачивши ОСОБА_1 , стали підходити до нього та питати про підвищення тарифів, висловлювали своє обурення цим. До ОСОБА_2 також підходили люди по 2-3 особи та питали про воду, вона повідомила, що це питання буде вирішено на сесії. Люди хотіли висловити свої заперечення з цього приводу. Ніякого зібрання цього дня не планувалося, ОСОБА_2 нікому не повідомляла та не запрошувала на зібрання. Через 15-20 хвилин вони із ОСОБА_1 поїхали.

Відповідно до ст.7 КпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст.245 КпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено в ст.252 КпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ст.280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, ст. 44-3 КпАП України передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2», на усій території України з 12 березня 2020 року по 24 квітня 2020 року встановлено карантин.

Відповідно до пп. 2 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, (зі змінами від 16 березня 2020 року) забороняється з 00 год. 01 хв. 17 березня 2020 року до 3 квітня 2020 року проведення всіх масових (культурних, розважальних, спортивних, соціальних, релігійних, рекламних та інших) заходів, у яких бере участь понад 10 осіб, крім заходів, необхідних для забезпечення роботи органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Згідно із ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,- суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п. 50-55 рішення від 06.09.2005 року), суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.

Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Крім того, у справі «Paul and Audrey Edwards v. the United Kingdom» (№ 46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до статті 62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Частини 1 та 2 статті 6 Конвенції передбачають, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного розумного сумніву в цьому, тоді як наявність такого розумного сумніву у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Отже, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 року) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Оцінюючи додані до протоколу про адміністративне правопорушення докази з точки зору їх належності, допустимості та достатності слід зазначити, що рапорт Бериславського ВП ГУНП в Херсонській області містить відомості про те, що 02.04.2020 року надійшло повідомлення від працівника поліції ОСОБА_12 по телефону про вчинення ОСОБА_1 правопорушення із фабулою, викладеною у протоколі від 03.04.2020 року. Даний рапорт носить інформативний характер та не є належним та допустимим доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення.

Письмові пояснення свідка ОСОБА_8 також не є належним та допустимим доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, оскільки вказана особа у судове засідання на неодноразові виклики не з`явилася, а отже і не допитувалася та не попереджалася про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, а тому її покази не можуть бути беззаперечним доказом вчинення останнім адміністративного правопорушення.

Інші особи, письмові пояснення яких було долучено до протоколу про адміністративне правопорушення, були допитані в судовому засіданні.

Проаналізувавши покази свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , суд констатує, що вони не доводять вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КпАП України.

Так, в ході судового розгляду встановлено та підтверджується показами зазначених свідків, що 02.04.2020 року до продуктового магазину за адресою АДРЕСА_2 .Запорізька, АДРЕСА_3 привезли хліб, який зазвичай привозять по четвергах. З цього приводу біля магазину зібралися мешканці села, які прийшли, щоб його придбати. Після 09-00 години ранку повз магазину на своєму автомобілі проїжджав сільський голова ОСОБА_1 із директором ЖКХ «Нептун» ОСОБА_2 , які їхали до насосної станції для вирішення нагальних потреб, та були зупинені депутатом сільської ради ОСОБА_13 О.В. Мешканці с.Республіканець зверталися до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із питанням щодо можливого підвищення тарифів на водопостачання, про яке їм повідомляли раніше, та висловлювали своє незадоволення цим.

З показів свідків вбачається, що зазвичай про те, що відбудуться збори громадян для вирішення нагальних питань, вивішується оголошення та про це їх особисто повідомляють депутати сільської ради.

Жоден зі свідків не повідомив суду, що йому стало відомо про те, що 02.04.2020 року відбудуться збори мешканців, від сільського голови. ОСОБА_9 повідомила, що їй стало відомо про збори від ОСОБА_10 . ОСОБА_5 повідомила, що їй стало відомо про це від бухгалтера ЖКХ. ОСОБА_6 взагалі йшла на роботу та побачила сільського голову та інших людей біля магазину, тому зупинилася.

Покази зазначених осіб не спростовують свідченнями ОСОБА_3 , ОСОБА_7 та ОСОБА_2 , а також пояснення ОСОБА_1 , дані в судовому засіданні, щодо стихійності зібрання мешканців 02.04.2020 року біля магазину у с.Республіканець.

За встановлених обставин, доказів на підтвердження того факту, що сільський голова ОСОБА_14 ініціював, організував та, відповідно, провів збори громадян 02.04.2020 року матеріали справи не містять та в ході судового розгляду встановлено не було.

При цьому, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, сам суд не може ініціювати дослідження доказів обвинувачення, оскільки це становитиме порушення п.1 ст.6 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Слід також зазначити, що станом на час складання протоколу від 03.04.2020 року, постанова Кабінету Міністрів України №211 від 11 березня 2020 року містила шість підпунктів пункту другого, у тому числі пп.2 п.2 постанови передбачав заборону з 00 год. 01 хв. 17 березня 2020 року до 24 квітня 2020 року проведення всіх масових (культурних, розважальних, спортивних, соціальних, релігійних, рекламних та інших) заходів, у яких бере участь понад 10 осіб, крім заходів, необхідних для забезпечення роботи органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

За таких обставин, суд констатує, що у протоколі про адміністративне правопорушення від 03.04.2020 року відносно ОСОБА_1 фабула правопорушення викладена не конкретизовано, а відповідно до практики Європейського суду з прав людини, сам суд не може уточнювати в судовому рішенні фабулу правопорушення, усувати розбіжності та неточності, які мають місце у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки це також становитиме порушення п.1 ст.6 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Посилання захисника на те, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено із порушеннями законодавства, оскільки його було складено наступного дня без зазначення часу складання, суд вважає необґрунтованими, оскільки з рапорту вбачається, що даний факт було зареєстровано о 20-45 годині 02.04.2020 року, у цей же час було відібрано пояснення свідків, а з пояснень ОСОБА_1 вбачається, що із протоколом його було ознайомлено в обідній час 03.04.2020 року, тобто порушення ч.2 ст.254 КпАП України в судовому засіданні встановлено не було.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.247 КпАП України, обставина що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення є відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Отже, з огляду на вищезазначене, з урахуванням положень, викладених у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Карелін проти Росії», зважаючи на відсутність достатніх та переконливих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку, що сукупністю доказів у справі не доведена наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КпАП України, а отже провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КпАП України.

Керуючись ст.247, ст.ст. 283-285 КпАП України, суд

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.44-3 КпАП України закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення до Херсонського апеляційного суду через Бериславський районний суд Херсонської області.

Повний текст постанови складений 19.05.2020 року.

Суддя О. О. Корсаненкової