Справа № 303/1458/20
Провадження № 3/303/689/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2020 року м.Мукачево

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Котубей І.І., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 374009 від 11.03.2020 року водій ОСОБА_1 11 березня 2020 року о 13 год. 49 хв., в м.Мукачево по вул. Автомобілістів, буд.4, керував транспортним засобом марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Drager» та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків. Цим самим ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвокат Пензеник В.І. в судовому засіданні пояснив, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній транспортним засобом не керував. На момент зупинки автомобіля працівниками поліції за кермом перебувала його дочка ОСОБА_2 , а він знаходився на задньому сидінні. Дана обставина підтверджується поясненнями ОСОБА_2 та відеозаписом, наданим працівниками поліції до матеріалів справи. При цьому, пояснення працівника поліції про те, що перед зупинкою автомобіля за кермом був ОСОБА_1 не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки відповідно до практики Верховного суду, візуальне спостереження працівником поліції за порушенням не може бути доказом порушення. З врахуванням наведених обставин захисник просив провадження у даній справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, подав про це відповідне письмове клопотання.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засідання пояснив, що на даний час працює на посаді командира взводу УПП в Закарпатській області. 11 березня 2020 року біля 13 год. 49 хв. він із своїми колегами перебував в м.Мукачево по вул. Автомобілістів і в цей час побачив, як автомобіль Фольксваген Пасат виїхав на дорогу з території АЗС, при цьому порушивши правила дорожнього руху України, а саме, перетнувши суцільну лінію дорожньої розмітки. В зв`язку з цим ним було прийнято рішення зупинити даний автомобіль і за допомогою жезла він подав відповідний сигнал про зупинку. В цей момент від бачив, що за кермом перебувала особа чоловічої статі. Автомобіль зупинився приблизно за 50 м. від нього і коли він підійшов ближче, побачив за кермом жінку, громадянин ОСОБА_1 перебував на задньому сидінні. Вважає, що останній після зупинки автомобіля пересів на заднє сидіння, а жінка зайняла місце водія, хоча особисто цього не бачив. Під час спілкування з ОСОБА_1 в останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, від проходження відповідного огляду він відмовився в присутності свідків, тому на нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП. Крім того, свідок пояснив, що під час розмови з ОСОБА_1 останній підтверджував, що дійсно він перебував за кермом автомобіля, просив вирішити це питання незаконним шляхом. З метою з`ясування всіх обставин справи він переглянув відео з камер зовнішнього спостереження, на якому було чітко зафіксовано, як ОСОБА_1 на території АЗС сів за кермо автомобіля і поїхав.

Заслухавши пояснення захисника Пензеника В.І., свідка ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, орган (посадова особа) встановлює у визначеному законом порядку на основі будь-яких фактичних даних, тобто доказів. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КпАП України настає у разі керування особою транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції…, а також відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно, з диспозиції даної статті вбачається, що за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння до адміністративної відповідальності може бути притягнута тільки та особа, яка керувала транспортним засобом.

Виходячи з вимог ст. 251 КУпАП, у справі про адміністративне правопорушення повинні бути встановлені дані, тобто докази, які підтверджують як факт відмови особи від проходження відповідного огляду на стан сп`яніння, так і факт керування такою особою транспортним засобом.

З досліджених в судовому засіданні відеозаписів вбачається, що коли працівник поліції, після зупинки транспортного засобу «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , підійшов до нього, за кермом перебувала громадянка ОСОБА_2 , а громадянин ОСОБА_1 , відносно якого складено протокол про адміністративне правопорушення, знаходився на задньому сидінні вказаного автомобіля. Під час розмови з працівником поліції на місці зупинки, як ОСОБА_2 , так і ОСОБА_1 стверджували, що автомобілем керувала саме ОСОБА_2 .

В судовому засіданні також досліджено письмове пояснення ОСОБА_2 , відповідно до якого остання пояснила, що саме вона керувала автомобілем, під час виїзду з території АЗС порушила правила дорожнього руху і була зупинена працівниками поліції.

Таким чином, як доданими до матеріалів справи відеозаписами, здійсненими працівниками поліції за допомогою нагрудних відео реєстраторів на місці зупинки автомобіля, так і поясненнями свідка ОСОБА_2 підтверджується, що ОСОБА_1 не керував вищевказаним автомобілем.

Надаючи оцінку поясненням свідка ОСОБА_4 суд приходить до висновку, що вони не можуть бути прийнятими судом в якості доказу вчинення особою адміністративного правопорушення, оскільки під час складання протоколу у справі про адміністративне правопорушення свідок діяв як службова особа - інспектор патрульної поліції. Свідчення зазначеної особи не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху.

Вказаної позиції дотримується Верховний Суд, висвітливши її у Постанові від 15.04.2020 року, справа № 489/4827/16-а.

Також суд не приймає до уваги додані до справи відеозаписи, на яких зафіксовано, що на території АЗС особа чоловічої статі сідає за кермо автомобіля «Volkswagen Passat» і починає рух, та інший відеозапис, на якому зафіксовано, як автомобіль виїжджає з території АЗС. Дані записи зроблені не за допомогою нагрудних реєстраторів працівника поліції, а за допомогою інших технічних записів. При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які дані щодо джерела походження таких записів, на них не міститься точна інформація щодо автомобіля, часу її здійснення, запис не є безперервною з моменту початку руху автомобіля і до моменту виїзду з території АЗС.

З врахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку, що у справі відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

У відповідності до п.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247 ч.1, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції через Мукачівський міськрайонний суд.

Постанова набирає законної сили після вручення її особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні.

Суддя Мукачівського

міськрайонного суду І.І.Котубей