справа № 415/2876/20
провадження № 3/415/725/20
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"06" травня 2020 р.. місто Лисичанськ

Суддя Лисичанського міського суду Луганської області Старікова М.М., розглянувши матеріали справи, що надійшли від ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Черниш Чернігівської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , військовослужбовця за контрактом, не є особою з інвалідністю, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

28 березня 2020 року о 22 годині 45 хвилин, солдат ОСОБА_1 , який являється військовослужбовцем за контрактом ВЧ НОМЕР_2 , перебуваючи за місцем розташування підрозділу військової частини, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , виконував обов`язки військової служби, відповідно до ст.2 ч.13 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у нетверезому стані, в умовах особливого періоду.
В судове засідання правопорушник ОСОБА_1 не з`явився, до суду надав письмову заяву, згідно якої свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП України визнав в повному обсязі, з протоколом згоден, просив розглянути справу без його участі, оскільки явка до судового засідання є для нього не бажаною, через виконання завдань за призначенням в зоні проведення ООС.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні та доведена змістом досліджених у судовому засіданні доказів, а саме:
- поясненнями правопорушника ОСОБА_1 , наданих ним безпосередньо після вчинення адміністративного правопорушення, відповідно до яких, він, перебуваючи на території підрозділу військової частини НОМЕР_2 в м. Лисичанськ, 28 березня 2020 року близько 19 годині 40 хвилин, під час виконання обов`язків військової служби, вжив спиртні напої, а саме: 150 грамів горілки. Під час загального шикування підполковник з ІНФОРМАЦІЯ_3 виявив у нього ознаки алкогольного сп`яніння, після чого приїхали співробітники ІНФОРМАЦІЯ_3 та він разом з ними поїхав в м.Лисичанськ на освідчення для встановлення факту алкогольного сп`яніння, де після дослідження у нього було виявлено 1,83 % промілей алкогольного сп`яніння. Свою вину визнав в повному обсязі. (а.с. 4);
- протоколом медичного огляду для факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння № 237 від 28 березня 2020 року, проведеного відносно військовослужбовця ОСОБА_1 (а.с.2), яким підтверджується факт перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння проведеного за допомогою спеціального пристрою алкотестеру «АLKOTEST DRAGER» (1,83 %);

Статус військовослужбовця, підтверджується дослідженим в судовому засіданні, військовим квитком серії НОМЕР_3 , виданого 11.05.2000 ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.6-10).
Дані докази у розумінні ст. 251 КУпАП України суд визнає належними, допустимими, та такими, які повністю доводять провину ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, за обставин, викладених у протоколі.

Згідно вимог ч.5 ст.15 Кодексу України про адміністративні правопорушення за вчинення військових адміністративних правопорушень військовослужбовці, а також військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б цього Кодексу, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно - правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Таким чином, враховуючи вищенаведене суд вважає, що дії ОСОБА_1 за ч.3 ст.172-20 КУпАП кваліфіковані правильно, оскільки останній, являючись військовослужбовцем за контрактом виконував обов`язки військової служби, у нетверезому стані, в умовах особливого періоду.

Інших доказів, які б ставили під сумнів кваліфікацію дій правопорушника, суду надано не було.

Вирішуючи питання про застосування до правопорушника виду адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суд керується ст. 23 КУпАП, відповідно до якої, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень, як самим порушником, так і іншими особами.
При призначенні стягнення, суд відповідно до ст. 33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини та майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність: ОСОБА_1 являється військовослужбовцем, не є особою з інвалідністю, свою провину визнав, згідно протоколу про адміністративне правопорушення раніше не притягувався до адміністративної відповідальності.

В якості обставин, що, згідно зі ст.34 КУпАП, пом`якшують відповідальність правопорушника, суд визнає повне визнання своєї провини та щире розкаяння винного.
Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення згідно зі ст.35 КУпАП, суд не вбачає.
Суд не визнає в якості обставини, що згідно зі ст. 35 КУпАП, обтяжує відповідальність правопорушника, вчинення правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, оскільки дана обставина є кваліфікуючою ознакою складу правопорушення, передбаченого ст.172-20 ч. 3 КУпАП.
На підставі вищевказаного, з урахуванням особи та майнового стану правопорушника - військовослужбовця ОСОБА_1 , враховуючи наявність обставин, що пом`якшують та відсутності обставин, що обтяжують його відповідальність, беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, суд вважає, що ОСОБА_1 слід призначити стягнення у виді штрафу передбаченого санкцією ч. 3 ст.172-20 КУпАП, що, на думку суду, є достатньою мірою відповідальності з метою виховання, а також, запобіганню вчинення нових правопорушень.

Підстав для призначення правопорушнику стягнення у виді арешту з утриманням на гауптвахті, передбаченого санкцією ч. 3 ст.172-20 КУпАП, суд не вбачає.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.
Керуючись ст.33, ч. 3 ст.172-20, ст.221, ст.284, ст.289, ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 215 (двохсот п`ятнадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3655 (три тисячі шістсот п`ятдесят п`ять) гривень.

Постанову може бути оскаржено протягом десяти днів з дня її винесення до Луганського апеляційного суду через Лисичанський міський суд Луганської області.

Суддя: М.М. Старікова