Справа № 643/4409/20
Провадження № 3/643/1404/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.2020 року Суддя Московського районного суду міста Харкова - Букреєва І.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова адміністративну справу відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

У відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення

У відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 10.03.2020 року о 18 год. 40 хв. в м. Харкові по вул.Гвардійців Широнінців , 51, керував автомобілем « AUDI A4 » державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння , а саме : запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації руху, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатору на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я відмовився в присутності двох свідків, тобто своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Також з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що автомобіль марки «AUDI A4 », номерний знак НОМЕР_1 , не належить на праві власності ОСОБА_1 , а особу ОСОБА_1 було встановлено на підставі посвідчення водія.

Крім того, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 надав письмові пояснення, згідно з якими він заперечував факт знаходження у стані алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_1 та його захисник звернулися до суду з заявою про розгляд справи у їх відсутність , надали свої пояснення по справі і заперечення на протокол про адміністративне правопорушення.

З метою запобігання виникненню та поширенню гострих респіраторних захворювань; та коронавірусу COVID-19, який віднесено до особливо небезпечних інфекційних хвороб , беручи до уваги Постанову Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 « Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» та з урахуванням рекомендацій Ради суддів України, суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутність ОСОБА_1 та його захисника.

В запереченні на протокол ОСОБА_1 та його захисник адвокат Крижановський М.В. наполягали на тому , що ОСОБА_2 не керував транспортним засобом у стані сп`яніння , відмовився від проходження освідчення на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора, оскільки не довіряє цьому газоаналізатору , у заклад охорони здоров`я йому не пропонували їхати , долучені до матеріалів справи пояснення свідків є абсолютно ідентичними за змістом, а тому впевнений , що вони складені під самими поліцейськими. Протокол про адміністративне правопорушення не містить посилання на технічний засіб, яким здійснювалася відеофіксація , а тому є неналежним доказом.

Перевіривши матеріали справи , суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З протоколу серії ДПР18 № 368148 від 10.03.2020 року вбачається, що відносно ОСОБА_1 складено протокол за те, що він керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння, від огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора та у закладі охорони здоров`я відмовився.

Відповідальність за ст.130 КУпАП настає виключно за керування транспортними засобами особами які перебувають в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст.266 КУпАП з дотриманням вимог Інструкції про порядок виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена спільним наказом МВС України та Міністерства охорони здоров`я №1452/735 від 9.11.2015р, також порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008р.

Відповідно до вимог ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП та положень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, даний огляд проводиться:

1.поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом;

2.лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Відповідно до п. 8 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року за № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Співробітниками поліції в порушення п. 8 Інструкції... не було видано ОСОБА_1 направлення на медичний огляд у письмовій формі, наведеній в додатку 1 до Інструкції.

Ця обставина підтверджується матеріалами справи, які не містять копії письмового направлення водія ОСОБА_1 на огляд у найближчий заклад охорони здоров`я з метою встановлення факту перебування його у стані наркотичного сп`яніння.

Поліцейськими не було проінформовано ОСОБА_1 , яким саме способом буде проходити огляд на стан сп`яніння та за допомогою якого приладу буде проведено огляд, не було надано документів, що підтверджують відповідність сертифікованість засобу вимірювання .

Відповідно до п. 6-8 Порядку, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Тобто, чинним законодавством встановлюється чіткий порядок проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, після проведення якого, за наявності достатніх підстав вважати, що водій знаходиться у стані сп`яніння, складається протокол про адміністративне правопорушення. При цьому, направлення водія до закладу охорони здоров`я для проведення огляду, в разі відмови водія проходити огляд на місці зупинки, є невід`ємним кроком Порядку.

Згідно до п. п. 8 Розділу II Інструкції, форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до Інструкції.

Тобто, оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я у випадку відмови водія від проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння на місці зупинення транспортного засобу або незгоди з його результатами відповідно до встановленого порядку є обов`язковим. Якщо після оформлення направлення, водій транспортного засобу відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 8 Порядку №1103, пункт 6 розділу IX Інструкції з оформлення матеріалів №1395).

Однак, у матеріалах справи відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння.

До протоколу про адміністративне правопорушення не внесено даних про тимчасове затримання транспортного засобу та відсторонення ОСОБА_1 від його керування.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема, застосовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ч. 2 цієї ж статті, піл час проведення превентивних поліцейських заходів поліція зобов`язана повідомити особі про причини застосування до неї превентивних заходів, а також довести до її відома нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі №592/5576/17 дійшов висновку про те, що: «...у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення 10 травня 2017 року серії АР Хе 601533 посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, надана відповідачем копія відеозапису з нагрудної камери інспектора не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення...».

Так, у даній справі про адміністративне правопорушення оскаржуваний протокол не містить посилань на технічний засіб, за допомогою, якого здійснювався відеозапис.

Більш того, слід вказати, що працівником поліції не було повідомлено ОСОБА_1 про застосування до нього технічного приладу, що має функцію відеофіксації, та причин застосування такого приладу, що є явним порушенням (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17 липня 2019 року у справі № 524/832/17, адміністративне провадження №К/9901/23762/18 (ЄДРСРУ № 83104486).

Так, копії запису з нагрудних камер працівника поліції, які долучені до матеріалів справи без жодного посилання на технічний засіб, на якому було зроблено такий запис та його характеристики, без повідомлення ОСОБА_1 про застосування до нього такого технічного засобу, не можуть бути доказом вини ОСОБА_1 у даній справі. Більш того, відеозапис не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність винесення оскаржуваного протоколу про адміністративне правопорушення.

Тобто, працівниками поліції порушено вимоги ст. 266 КУпАП та інших вже багаторазово вказаних нормативно-правових актів, що є неприпустимим.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам статтям 256, 265-2, 266 КУпАП, «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», Розділам ІІ, ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі».

Зазначеними положеннями КУпАП та Інструкцій, які розроблені профільним міністерством, якими повинен керуватися поліцейський при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не виконані в той час як законодавець покладає обов`язок щодо збирання доказів на посадових осіб органів внутрішніх справ (Національної поліції) (частина 2 статті 251, пункт 1 частина 1 статті 255 КУпАП).

Зазначене має суттєве значення для правильного вирішення справи, оскільки недотримання встановленого порядку щодо проведення огляду на стан сп`яніння особи, неправильне оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, унеможливлює визнання судом, здобутих по справі доказів, належними та допустимими, в розумінні вимог статті 251 КУпАП.

Згідно частини 2 статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не доведена, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу вказаного адмінправопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст.247,283,284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя