Справа № 198/191/20
Провадження № 3/0198/75/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2020 року суддя Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області Гайдар І.О., за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Юр`ївка Дніпропетровської області справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Павлоградським МВ УМВС України в Дніпропетровській області 10.09.1996, зареєстрована та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , якій роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП,

за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

01.04.2020 відносно ОСОБА_1 співробітником Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області складений протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 171580, згідно з яким вона 01.04.2020 об 11-30 год., знаходячись в приміщенні магазину «Юр`ївський», розташованому по вул. Центральна, 104, в смт Юр`ївка Юр`ївського району Дніпропетровської області, здійснювала торгівлю без засобів індивідуального захисту (маски та рукавичок), а також торгівлю господарськими товарами, чим порушила п.п. 3 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 та ст. 10 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб».

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 44-3 КУпАП.

На підтвердження вчинення адміністративного правопорушення особою, що склала протокол про адміністративне правопорушення, надані протокол про адміністративне правопорушення, пояснення свідків та пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що за трудовим договором працює продавцем у ФОП ОСОБА_2 в торгівельному павільйоні «Юр`ївський», розташованому по вул. Центральна, 104, в смт Юр`ївка Юр`ївського району Дніпропетровської області. 01.04.2020 вона перебувала на робочому місці без гумових рукавичок та захисної маски. Стверджувала, що не здійснювала продаж товарів покупцям, а додані до протоколу пояснення підписала тому, що була дуже налякана та не знала як себе поводити в такій ситуації.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, опитавши особу, що притягається до адміністративної відповідальності, вважаю, що справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Відповідно до ст. 44-3 КУпАП адміністративна відповідальність за диспозицією цієї статті настає за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Враховуючи, що ст. 44-3 КУпАП є бланкетною (відсилочною) нормою, то в протоколі про адмінправопорушення зазначаються конкретні правила, норми або рішення, що порушуються особою, яка притягається до адмінвідповідальності.

Так, протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 171580 від 01.04.2020 містить посилання на порушення ОСОБА_1 заборон, встановлених п.п. 3 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (в редакції, яка діяла на момент складання протоколу), згідно з яким забороняється з 00 год. 01 хв. 17 березня 2020 р. до 24 квітня 2020 р. робота суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема, закладів торговельного обслуговування населення, крім роздрібної торгівлі продуктами харчування, пальним, засобами гігієни, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, засобами зв`язку, провадження банківської та страхової діяльності, а також торговельної діяльності і діяльності з надання послуг з громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту.

Господарським кодексом України визначено поняття «суб`єкт господарювання». Відповідно до статті 55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, зокрема, громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Аналіз вищевикладених норм права дає підстави вважати, що за недотримання заборон на торгівлю господарчими товарами, встановлених на період карантину людей, можуть відповідати не будь-які особи, а лише суб`єкти господарювання, до яких відносяться особи, які зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Однак, досліджені у судовому засіданні протокол з доданими до нього матеріалами, а також пояснення ОСОБА_1 свідчать про те, що остання є лише найманим працівником (продавцем) суб`єкта господарювання ФОП ОСОБА_2 , а отже й не може бути за вказаних в протоколі обставин суб`єктом правопорушення за ст. 44-3 КУпАП.

Крім того, ні постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (в редакції, яка діяла на момент складання протоколу), ні ст. 10 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» не зобов`язано працівників закладів торгівлі на період карантину перебувати на робочому місці тільки за умови використання засобів індивідуального захисту.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Основного Закону України).

У Рішенні від 29 червня 2010 р. № 17-рп/2010 Конституційний Суд України вказав, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу на необхідність дотримання національними органами принципу правової визначеності. Так, у справі "Салов проти України" (рішення від 6 вересня 2005 року) ЄСПЛ зазначив, що однією з вимог, яка випливає з вислову "передбачений законом" є передбачуваність відповідних заходів. Та чи інша норма не може вважатись "законом", якщо вона не сформульована з достатньою чіткістю, щоб громадянин міг регулювати свою поведінку: він повинен мати можливість - за необхідності за належної правової допомоги - передбачити наслідки до яких може призвести певна дія. Рівень передбачуваності значною мірою залежить від змісту заходу, сфери, яку він має охопити, а також кількості та статусу тих, до кого він застосовується.

Таким чином, за відсутності закріпленого та чітко визначеного законом порядку дій найманого працівника суб`єкта господарювання під час карантину людей при здійсненні ним своїх трудових обов`язків, у тому числі за відсутності встановлення обмеження (заборони) для такого працівника перебувати на робочому місці без гумових рукавичок та захисної маски, та з огляду на принцип правової визначеності дії ОСОБА_1 , вказані у протоколі, не утворюють складу правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Окрім того, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин доходжу висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, оскільки ні цією нормою, ні іншими нормативно-правовими актами не передбачено відповідальність найманих працівників за недотримання заборон на торгівлю та відповідальність за перебування на робочому місці без засобів індивідуального захисту в період карантину людей, запроваджених нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України.

Керуючись ч.ч. 1, 2, 3 ст. 7, ст.ст. 9, 44-3, п. 1 ст. 247, 283, п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 284 КУпАП, суддя

постановив:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП, відносно ОСОБА_1 в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя І. О. Гайдар