ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №33/821/192/20 Справа № 705/171/20 Головуючий по першій інстанції Гудзенко В.Л.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2020 р. м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - Цімохи Р.Р. , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 березня 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП ,-

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №396543 від 05.01.2020, ОСОБА_1 05.01.2020 о 02 год. 35 хв. м.Умань, вул.Успенській керував автомобілем «MERCEDES-BENZ 411» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп?яніння, чим порушив п.2.9.а) Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 березня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 420,40 грн.

Не погодившись із оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 березня 2020 року, скасувати постанову місцевого суду від 10 березня 2020 року, провадження по справі про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП відносно нього закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

В апеляційній скарзі посилається на те, що 05.01.2020 в м.Умань він взагалі не перебував, транспортним засобом не керував, рух не здійснював та працівниками поліції зупинений не був. Працівниками поліції йому не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння з використанням належних спеціальних технічних засобів. Жодного протоколу про адміністративне правопорушення 05.01.2020 в його присутності та в присутності будь-яких понятих чи свідків не складалося та ним не підписувалося. Водійське посвідчення в нього не вилучалося.

Зазначає, що матеріали справи не містять жодних доказів вчинення ним адміністративного правопорушення та складання матеріалів в його присутності, крім протоколу, який складений без його присутності працівниками поліції з якими він знаходиться в неприязних відносинах та пояснення свідків, які вже другий раз ідуть свідками по справі.

Вважає, що при відсутності всіх необхідних документів (акту, рапорту, відеофіксації, суперечливих показань свідків) суд не викликав і не допитав цих осіб в судовому засіданні, справу розглянув без його участі, у зв`язку з чим такі письмові пояснення не можна вважати доказами, так як письмові пояснення осіб не можуть братися до уваги, якщо вони не надали показання в судовому засіданні під присягою. Натомість суд розглянув справу поверхнево і формально, не допитавши свідків в судовому засіданні.

Вказує, що водія не відстороняли від керування, що в своїй сукупності з іншими доказами свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст.130 КУпАП.

Одночасно зазначає, що відеозаписи до протоколу про адміністративне правопорушення поліцейськими додано не було.

Також зазначає, що про розгляд справи судом йому відомо не було, справа розглянута в його відсутність та при розгляді якої, суддя не з`ясував дійсної причини його неявки в судове засідання і чи була вручена йому судова повістка та розглядаючи справу без його участі, не тільки порушив його право на захист, а і вимоги ч.1 ст.277-2 КУпАП, тому винесена постанова є незаконною.

Перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, заслухавши думку захисника ОСОБА_1 - Цімохи Р.Р. , який був присутній в судовому засіданні в режимі відеоконференції з Уманським міськрайонним судом Черкаської області та просив задовольнити апеляційну скаргу, скасувавши оскаржувану постанову з зазначених в апеляційній скарзі підстав, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.03.2020 ОСОБА_1 не був присутній у судовому засіданні місцевого суду під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього, тоді апеляційна скарга ним подана 13.03.2020, з чого слідує, що апелянтом не пропущений строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Так, відповідно до ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчують подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст.251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст.ст. 254-256 КУпАП.

Висновки судді про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.

Незважаючи на позицію ОСОБА_1 про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі і перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема даними:

- протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №396543 від 05.01.2020, складеного поліцейським Уманського ВП Байдою Є.В., про те, що ОСОБА_1 05.01.2020 року о 02 год. 35 хв. м.Умань, вул.Успенській керував автомобілем «MERCEDES-BENZ 411» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп?яніння, чим порушив п.2.9.а) Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП;

- висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1092/6 від 05.01.2020, згідно якого, ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння;

- рапорту поліцейського СРПП №2 Уманського ВП Байди Є.В. про те, що до адміністративних матеріалів за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 було долучено DVD-диск із відеозаписом, а саме, із камер вуличного спостереження, бодікамер та із відеореєстратора, встановленого в службовому транспортному засобі.

Наведені обставини свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та обгрунтованість його притягнення до адміністративної відповідальності.

Доводи апелянта про те, що 05.01.2020 в м.Умань він взагалі не перебував, транспортним засобом не керував, рух не здійснював та працівниками поліції зупинений не був, спростовуються доводами самої ж апеляційної скарги, в якій він посилається, що працівниками поліції йому не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння з використанням належних спеціальних технічних засобів, тобто, доводи апелянта протирічять між собою та не можуть бути задоволені.

Спростовуються наявними у матеріалах справи відеозаписами, дослідженими судом апеляційної інстанції, також доводи апелянта про те, що жодного протоколу про адміністративне правопорушення 05.01.2020 в його присутності не складалося.

Даним відеозаписами також спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять жодних доказів вчинення ним адміністративного правопорушення.

Неспроможними є доводи апелянта ОСОБА_1 щодо пояснень свідків, як він зазначає, що «які вже другий раз ідуть свідками по справі», оскільки у матеріалах справи відсутні будь-які посилання на будь-яких свідків, так як у даному випадку їх пояснення не потрібні, а тому посилання, що суд не викликав і не допитав цих осіб в судовому засіданні, свідчить про надуманість та безпідставність даних доводів.

Доводи апеляційної скарги про те, що водія не відстороняли від керування, що в своїй сукупності з іншими доказами свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст.130 КУпАП не є підставою для скасування законного та обгрунтованого рішення місцевого суду.

Неспроможними є доводи апелянта, що поліцейськими не було додано відеозапису до протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки спростовуються матеріалами справи (а.с.4).

А саме, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції досліджено відеозаписи наявні у матеріалах справи, які спростовують доводи апелянта ОСОБА_1 , викладені в його апеляційній скарзі та яких вбачається, що водієм транспортного засобу MERCEDES-BENZ був саме ОСОБА_1 , який був доставлений працівниками поліції до медичного закладу, оскільки останній відмовився його проходити за допомогою приладу «Драгер».

Тобто, дані відеозаписи також підтверджують обставини викладені в протоколі про адміністративне порушення, одночасно спростовуючи доводи апеляційної скарги.

Не можуть бути задоволені доводи апелянта про те, що йому не було відомо про розгляд справи, а розглядаючи справу без його участі, суд не тільки порушив його право на захист, а і вимоги ч.1 ст.277-2 КУпАП, так як апелянтом необґрунтовано дані доводи.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 належним чином місцевим судом неодноразово повідомлявся про розгляд справи відносно нього (а.с. 7, 14), тоді як судові повістки поверталися до суду, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с. 9, 16).

Одночасно із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 достеменно було відомо про розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП щодо нього, про що свідчать його заяви, подані до суду першої інстанції (а.с. 10, 13.)

Також у матеріалах справи є розписка захисника ОСОБА_1 - Цімохи Р .Р. про одержання ним судової повістки про виклик у суд на 9 год. 00 хв. 17 лютого 2020 року.

Тобто твердження апелянта ОСОБА_1 про те, що йому не було відомо про розгляд справи є недоречними.

Крім того, з метою поновлення ОСОБА_1 в його правах, судом апеляційної інстанції вжито заходи до безпосередньої участі в розгляді справи захисника останнього, на виконання вимог ст.294 КУпАП, з наданням можливості надати пояснення по суті складеного щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення.

Дослідивши вказані докази та оцінивши їх з точки зору належності, допустимості, та достовірності, накладення судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами, то воно відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП, вимогам ст.ст.33,34 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративні правопорушення, є співрозмірним скоєному адміністративному правопорушенню, особі правопорушника та не містить його альтернативних видів.

З огляду на викладене, вважаю, що постанова Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 березня 2020 року щодо ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, як того просить апелянт, - відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 березня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Биба