Номер провадження 3/754/1473/20
Справа №754/2691/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2020 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва ЛІСОВСЬКА О.В., за участю адвоката Краковного І.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

проживаючого у АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

В протоколі про адміністративне правопорушення від 17.02.2020 року вказано про те, що ОСОБА_2 17.02.2020 року о 18 годині 30 хвилини керував автомобілем ДЕУ д/н НОМЕР_1 по вул.. Будищанській, 6 у м. Києві з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини роту, порушення координації рухів, порушення мови), від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився. Таким чином, своїми діями ОСОБА_2 допустив порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху та скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КпАП України.

В суді ОСОБА_2 вину свою у скоєному правопорушенні не визнав. Пояснив, що він разом з товаришами святкували день народження друга вдома. Ввечері вийшли на вулицю, щоб проводити до таксі дівчину, але автомобіля довго не було, тоді вони вирішили цей час погрітися в автомобілі ДЕУ, який стояв біля будинку, а вони всі разом з друзями користувалися ним для роботи. Він сидів за кермом, а знайома дівчина на пасажирському сидінні. Через деякий час до них підійшли працівники поліції, перевірили документи та виказали підозру, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Даний факт він не заперечував, оскільки вони святкували і всі вживали алкогольні напої, при цьому категорично заперечував той факт, що він керував автомобілем, оскільки останній, хоча і з увімкненим двигуном, але знаходився без руху. Але його пояснення не були враховані інспекторами і був складений протокол. Також ОСОБА_2 зазначив, що жодних доказів того, що він керував автомобілем, до протоколу не долучено. Долучене до протоколу Направлення на огляд йому вручено не було, його підпис на цьому документі також відсутній. На підставі викладеного останній просив справу відносно нього закрити.

Адвокат Краковний І.В. у суді повністю підтримав пояснення ОСОБА_2 , просив справу відносно останнього закрити.

Пояснення ОСОБА_2 у суді знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а також були підтверджені належними письмовими та іншими доказами у справі.

Так, свідок ОСОБА_3 у суді пояснила, що вона разом із знайомими, у тому числі і ОСОБА_2 , святкували день народження. Ввечері вони всі разом вийшли на вулицю, оскільки вона збиралася їхати на таксі додому. Оскільки автомобіля довго не було, вони разом з ОСОБА_2 вирішили почекати в автомобілі, який знаходився біля будинку, та ним користувалися ОСОБА_2 та його друзі для роботи. В той час, коли вони перебували в автомобілі, до них підійшли працівники поліції і після перевірки документів виказали підозру, що ОСОБА_2 перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Останній не заперечував даний факт, але пояснив, що автомобіль перебуває без руху, він нікуди не їхав та не збирається їхати, а просто сіли до автомобіля погрітися. Але, незважаючи на ці пояснення, інспектори все одно склали відносно ОСОБА_2 протокол.

Свідок ОСОБА_4 у суді пояснив, що він разом з друзями, у тому числі і ОСОБА_2 , святкували його день народження вдома. Коли вийшли на вулицю проводжати ОСОБА_5, а таксі довго не було, ОСОБА_2 разом з ОСОБА_5 вирішили почекати в автомобілі ДЕУ, який знаходився в їх спільному користуванні з метою роботи на ньому. Вони вдвох залишилися в автомобілі, а він пішов до магазину. Коли він повернувся, то біля автомобіля вже знаходилися працівники поліції. Також свідок підтвердив у суді той факт, що автомобіль стояв без руху у дворі, ОСОБА_2 нікуди не їхав та не збирався їхати.

Також судом було оглянуто у судовому засіданні відеозапис, долучений до протоколу, на якому зображено події, що викладені у протоколі відносно ОСОБА_2 .

Вислухавши пояснення ОСОБА_2 , адвоката, допитавши свідків, вивчивши письмові матеріали справи, оглянувши відеозапис, долучений до протоколу, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов?язаний з?ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом?якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з?ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно із ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23.12.2005 року № 14 судам слід ураховувати, що відповідальність за ст.. 130 КпАП України несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП України не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп"яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Так, диспозицією ст. 130 КпАП України передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп"яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно із п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.

Відповідно до вимог ч. 5, 6 ст. 266 КпАП України огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно із п. 8, 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.

Аналіз вищевказаних нормативних актів свідчить про те, що оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я у випадку відмови водія від проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння є обов`язковим. Якщо після оформлення направлення водій транспортного засобу відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 8 Порядку № 1103, пункт 6 розділу ІХ Інструкції з оформлення матеріалів № 1395).

При розгляді даної справи встановлено, що у матеріалах, долучених до протоколу, наявне Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, але при цьому підпис ОСОБА_2 на цьому документі відсутній. Сам ОСОБА_2 категорично заперечує той факт, що вказане направлення було йому вручено.

Крім того, при розгляді справи достовірно встановлено, що автомобіль ДЕУ знаходився без руху, ОСОБА_2 перебував в автомобілі, який не рухався, що свідчить про те, що останній автомобілем не керував.

Статтею 62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно із ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Враховуючи викладене, оцінивши наведені особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, доводи на підтвердження відсутності в діях вказаної особи складу адміністративного правопорушення, дослідивши усі наявні у справі докази, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення, долучені до нього письмові докази, пояснення особи у суді, інші докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , оскільки обставини скоєння адміністративного правопорушення, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення від 17.02.2020 року, не підтверджені у судовому засіданні, а також спростовуються дослідженими судом належними та допустимими доказами.

Згідно із п.1 ст. 247 КпАП України розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене вище, суддя приходить до висновку, що факт порушення п. 2.5 Правил Дорожнього руху водієм автомобіля ДЕУ ОСОБА_2 не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні, що зумовлює закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності, складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 247, 283, 284, 290, 291 КпАП України, -

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130 КпАП України закрити за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з моменту винесення.

Суддя О.В.Лісовська