Справа № 487/888/20
Провадження № 3/487/591/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2020 року м. Миколаїв

Суддя Заводського районного суду м. Миколаєва Карташева Т.А., за участю секретаря Бурятинської В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 184 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

13.02.2020 року до Заводського районного суду м. Миколаєва з Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №532336/202, складений 27.01.2020 року, відповідно до якого "21.02.2020р. за місцем свого мешканняо 16:09 год. ОСОБА_1 ухилялась від виховання своєї м/л ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме залишила її одну за місцем мешкання та пішла в невідомому напрямку, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП".

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про дату та час судового засідання була повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила. Керуючись ч. 1 ст. 268 КУпАП, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст.ст. 10, 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ч.1 ст. 184 КУпАП відповідальність за цим законом настає в разі ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. Диспозиція даної статті посилається на певне законодавство, яке передбачає виконання батьківських обов`язків.

Ухиленням від виконання батьківських обов`язків не повинна вважатися будь-яка дія, а вважатиметься невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством і лише тих, які стосуються забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дітей.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я і фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних, історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені ст. 150 Сімейного кодексу України. Так, батьки зобов`язані виховувати дитину у дусі прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини, фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст.184 КУпАП є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх. А об`єктивна сторона за ч.1 ст.184 КУпАП полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, а саме: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей, незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей являє собою бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі.

Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей.

Відповідно до вимог ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата та місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

З наведеного слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Проте, як вбачається з матеріалів справи протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №532336/202, складений 27.01.2020 стосовно ОСОБА_1 , не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Так, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1ст.184 КУпАП, не зібрано та не долучено до матеріалів беззаперечних доказів, які б вказували на наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення (довідок органу опіки та піклування щодо неналежного виконання батьківських обов`язків, характеристики особи, яка притягується до адміністративної відповідальності тощо); не зазначено свідків правопорушення; відсутні пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності без будь-яких застережень, чи відмовилась така особа від пояснень в пристуності понятих (відповідні графи протоколу про адміністративне правопорушення, складеному на бланку, не зповнені). До протоколу не долучено доказів, зокрема свідоцтва про народження, що підтверджують родинні зв`язки ОСОБА_1 з ОСОБА_2 .

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не конкретизовані норми законодавства, якими визначені батьківськи обов`язки, та які вимоги порушено.

Саме по собі зазначення у протоколі про залишення дитини одну за місцем мешкання не є безумною обставиною, що свідчить про ухилення ОСОБА_1 від виконання обов`язків щодо виховання.

Як вбачається з матеріалів справи, до Заводського ВП ГУНП України в Миколаївській області звернулась з заявою ОСОБА_3 , повідомивши, що її донька ОСОБА_1 залишає без догляду своє немовля ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , веде себе агресивно, за дитиною не доглядає.

З пояснень ОСОБА_3 встановлено, що що вона проживає з донькою ОСОБА_1 , яка ІНФОРМАЦІЯ_2 дівчинку Дарину. 21.01.2020р. ОСОБА_1 зателефонувала ОСОБА_3 та повідомила про необхідність відлучитись у справах з місця проживання, де наодинці залишається дитина. Після цього ОСОБА_3 одразу повернулася додому, звідки в той же час пішла ОСОБА_1 , залишаючи дитину вдома у ліжку.

З рапорту старшого інспектора-чергового Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області вбачається, що прибувши на місце виклику їх зустріла ОСОБА_5 , яка написала заяву стосовно своєї доньки ОСОБА_1 з приводу невиконання батьківських обов`язків щодо дитини ОСОБА_2 . До приїзду поліції ОСОБА_6 пішла в невідомомоу напрямку, з дитиною залишилась її бабуся ОСОБА_5 .

Вказане свідчить про те, що гр. ОСОБА_1 , покидаючи своє місце проживання, не мала наміру залишати дитину наодинці, оскільки зателефонувала матері та повідомила про те, ще їй потрібно піти.

Суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Також слід зазначити, що події, за якими складений протокол про адміністратвне правопорушення, інкриміноване ОСОБА_1 , відбувалися 21.01.2020 року, натомість протокол про адміністративне правопорушення був складений 27.01.2020 року, тобто з порушенням вимог, передбачених ст. 254 КУпАП, відповідно до яких, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 184 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, протягом десяти днів з дня винесення постанови до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва.

Суддя Т.А. Карташева