Справа №489/982/20
Провадження №3/489/617/20
ПОСТАНОВА

іменем України

04 травня 2020 року м.Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду м.Миколаєва Кирильчук О.І., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Миколаївській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі- КУпАП),

встановив:

Відповідно до протоколу серія БД№286934 від 22.02.2020 року, 22.02.2020 року о 14 год. 21 хв. в м.Миколаїв, проспект Богоявленський,189/5, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «AUDI A4» державний номерний знак НОМЕР_1 на Польській реєстрації, в той час як відносно нього встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом Інгульським відділом ДВС від 16.05.2018 р. №54878009. Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення за що передбачена відповідальність а ч.3 ст.126 КУпАП.

ОСОБА_1 до суду не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи не надходило.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення окрім іншого зазначаються: місце, час та суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Частиною 3 ст. 126 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП характеризується наявністю вини у формі прямого чи не прямого умислу та настає лише за умови, якщо особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на керування транспортним засобом, знаючи при цьому що її позбавлено або обмежено у праві керування транспортними засобами, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

На обґрунтування вини ОСОБА_1 до суду надано: протокол про адміністративне правопорушення БД №286934 від 22.02.2020 року, копію постанови державного виконавця Інгульського ВДВС м.Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області серія ВП№54878009 від 16.05.2018 року та довідку відділу адмінпрактики УПП в Миколаївській області про те, що громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 отримував (має) посвідчення водія на право керування транспортними засобами.

Суду не надано жодного жодного доказу того, що ОСОБА_1 був повідомлений належним чином та знав про вищевказане обмеження його прав, яке було встановлено відносно нього постановою державного виконавця, тобто що особа знала, але умисно діяла та умисно керувала транспортним засобом, знаючи про встановлене відносно нього обмеження у праві керування транспортним засобом.

Таким чином, суддя приходить до висновку про відсутність обов`язкового елементу об`єктивної сторони правопорушення передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП в діях ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Частиною 2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер(Schmautzer)проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи вищевикладені обставини, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.221, 247 п.1 ч.1, 278, 283,284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

постановив:

Закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , передбачене ч.3 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено протягом десяти днів з дня її винесення до Миколаївського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Миколаєва.

Суддя