Справа № 569/5851/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2020 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Головчак М.М., розглянувши справу, яка надійшла з Рівненського відділу поліції ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 156 КУпАП,

в с т а н о в и в:

04 квітня 2020 року, о 09 год. 30 хв., ОСОБА_1 в магазині «Вишенька» по вул.Р.Шухевича,2 в м. Рівне здійснювала продаж алкоголю без ліцензії.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 156 КУпАПяк роздрібна або оптова торгівля алкогольними напоями чи тютюновими виробами без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.

ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленою про день та час розгляду справи, що стверджується особистим підписом у протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 №431905 від 04.04.2020 року, у судове засідання не з"явилась, клопотань про відкладення розгляду справи чи неможливість явки в судове засідання не подала.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Практика Європейського Суду з прав людини (зокрема рішення «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008) наголошує, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

З врахуванням викладеного, суд розглядає справу у відсутності ОСОБА_1 на підставі наявних у справі доказів.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 156 КУпАП.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія або бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи зобов"язаний з"ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вина ОСОБА_1 підтверджена дослідженими матеріалами справи, зокрема даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 №431905 від 04.04.2020 року.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 від 04.04.2020 року, вона здійснювала реалізацію алкоголю в магазині без ліцензії.

Протилежного доказам, з"ясованим в судовому засіданні, не встановлено, ОСОБА_1 в судове засідання не з"явилась та доказів відсутності вини не надала.

Враховуючи наведені докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне застосувати до останньої адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 156 КУпАП в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією статті, за якою кваліфіковані її дії у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією предметів торгівлі.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно Закону України "Про судовий збір"до стягнення із ОСОБА_1 підлягає судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп.

На підставі ч. 1 ст. 156 КУпАП, керуючись ст. 283,284 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП та застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 3400 грн. 00 коп. (три тисячі чотириста грн. 00 коп.) з конфіскацією предметів торгівлі, а саме 18 пляшок горілки (15 пляшок ємністю 0,5 л та 3 пляшки ємністю 0,25 л) з написом "Пшенична", вилучені згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №431905 від 04.04.2020.

Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп. (чотириста двадцять грн. 40 коп.).

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд.

Суддя Рівненського

міського суду М.М. Головчак