ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2020 Справа №607/4816/20

Провадження № 3/607/1903/2020

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Делікатна Л.В. розглянувши матеріали, які надійшли від Управління держпраці у Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, приватного підприємця, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ч.1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Громадянка ОСОБА_1 , під час здійснення підприємницької діяльності в грудні 2019 року та січні-березні 2020 року вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме:

- в порушення п. 2.5 глави 2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, в особовій картці працівника ОСОБА_2 відсутній підпис про ознайомлення з записом про призначення на роботу;

- в порушення п. 1 ч. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України, припинення трудового договору з ОСОБА_2 10 січня 2020 року за угодою сторін здійснено ФОП ОСОБА_1 без згоди працівника;

- в порушення вимог ч. 1 ст. 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника ОСОБА_2 виплату всіх сум, що їй належали, в частині виплати компенсації за всі не використані нею дні щорічної відпустки, в день звільнення не проведено;

- в порушення ч. 1 ст. 83 Кодексу законів про працю України, звільненій 10 січня 2020 року ОСОБА_2 не нараховано і не виплачено грошову компенсацію за всі не використані нею дні щорічної відпустки за період її роботи.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП не визнала, та пояснила, що особову картку заповняла ОСОБА_2 та не проставила підписи. Крім цього, згадана в протоколі Інструкція про порядок ведення трудових книжок не поширюється на приватних підприємців. Щодо дати звільнення ОСОБА_2 , ОСОБА_1 пояснила, що 10 січня 2020 року був першим робочим днем, тому і наказ винесений цією датою. Також при звільненні ОСОБА_2 , в день звільнення, були виплачені усі суми, в тому числі за невикористані відпустки.

Захисник Рукавець О.В. заперечив вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП та просить провадження в цій справі закрити.

Не зважаючи на невизнання вини, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, доведена матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, а саме:

- даними, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення №ТР517/413/АВ/П/1ПТ від 10 березня 2020 року;

- актом інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю №ТР517/413/АВ від 02 березня 2020 року, в якому зафіксовано порушення, які були виявленні під час інспекційного відвідування приватного підприємця ОСОБА_1 ;

- копією виписки із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, з якої вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа підприємець з 06 квітня 2014 року;

- письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 26 лютого 2020 року, в яких вона описує порушення трудового законодавства щодо неї ФОП ОСОБА_1 ;

- копією особової картки працівника ОСОБА_2 , у розділі 4 якої відсутні підписи ОСОБА_2 про ознайомлення із наказом про прийняття на роботу;

Твердження ОСОБА_1 та її захисника з приводу того, що Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29 липня 1993 №58, не поширюється на фізичних осіб - підприємці, не відповідає дійсності, оскільки, згідно абз. 2 п.1.1 цієї Інструкції, трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

- копією наказу №1 ФОП ОСОБА_1 від 10 січня 2020 року про звільнення ОСОБА_2 з посади лікаря з 10 січня 2020 року за угодою сторін;

- копією заяви ОСОБА_2 про звільнення за угодою сторін з 31 грудня 2019 року;

З цих документів вбачається, що ОСОБА_2 у своїй заяві датою звільнення вказала 31 грудня 2019 року, проте ФОП ОСОБА_1 звільнила її лише 10 січня 2020 року, хоча будь яких доказів, що ця дата була погоджена із ОСОБА_2 до матеріалів справи не долучено.

- копією табеля використання робочого часу за січень 2020 року ФОП ОСОБА_1 ;

- копією відомості нарахування та виплати заробітної плати за січень 2020 року ФОП ОСОБА_1 , відповідно до якої ОСОБА_2 нараховано заробітну плату в сумі 1357 грн. 14 коп. У графі «відпускні» вказаної відомості, навпроти ОСОБА_2 стоїть прочерк, отже такі суми їй не нараховувалися;

- копією відомості на виплату зарплати за січень 2020 року ОСОБА_2 , згідно якої останній виплачено 1357 грн. 14 коп. суму заробітної плати без урахування компенсації за невикористану відпустку.

Копія наказу №2 ФОП ОСОБА_1 від 10 січня 2020 року про проведення остаточного розрахунку з ОСОБА_2 та виплату їй компенсації за всі дні невикористаної відпустки, яка захисником Рукавець О.В. була долучена до матеріалів справи, не підтверджує дотримання ОСОБА_1 ч. 3 ст. 83 та ч. 1 ст. 116 КЗпП України, оскільки у вказаному наказі не зазначено за які дні невикористаної відпустки проводиться розрахунок.

Також не спростовує вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, копія відомості про нарахування заробітної плати застрахованим особам, згідно якої ОСОБА_2 нараховано 273 грн. 34 коп. компенсації за невикористану відпустку, оскільки така відомість за лютий 2020 року, а отже не підтверджує дотримання ОСОБА_1 ч. 3 ст. 83 та ч. 1 ст. 116 КЗпП України та виплату вказаної компенсації ОСОБА_2 в день звільнення 10 січня 2020 року.

За таких обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП - порушення вимог законодавства про працю і тому її слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на неї адміністративне стягнення.

При накладенні адміністративного стягнення, беру до уваги характер вчиненого правопорушення, обставини справи, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність за вчинене правопорушення, а тому вважаю, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави.

Також, враховуючи вимоги ст. 40-1 КУпАП, вважаю за необхідне стягнути із ОСОБА_1 судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 41, 280, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП і накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в дохід держави, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяЛ. В. Делікатна