Категорія:ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2020 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Гапончук В.В.,

за участю:

секретаря судових засідань Леміщак Ю.О.,

особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Шестерніна В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду від 22 листопада 2019 року

встановив:

Вказаною постановою, ОСОБА_1 , , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Також з ОСОБА_1 в дохід держави стягнуто 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.,судового збору.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 23.09.2019 року о 00 год. 52 хв. в м.Луцьку по вул. Данила Галицького, 24 керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21011», р.н.з НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння відмовився,чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокат Шестернін В.Д. в інтересах свого підзахисного ОСОБА_1 не погоджуючись із вказаною постановою судді подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність просить скасувати, та призначити новий розгляд справи в суді першої інстанції. Судом першої інстанції при розгляді протоколу про адміністративне правопорушення було порушено презумпцію невинуватості, принцип змагальності, а також не було перевірено всіх фактичних обставин справи адміністративного правопорушення. Вказує, що постанова суду не містить формулювання обвинувачення ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, визнаного судом доведеним із зазначенням місця, часу, способу вчинення. Не надано належної оцінки тому факту, що ОСОБА_1 неодноразово заперечував керування транспортним засобом, та вказував на перебування за кермом іншої особи. Крім того, не надано належної оцінки тій обставині, що пропозиції поліцейського щодо проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків фактично не було. Протокол про вчинення адміністративного правопорушення вважає складеним з порушенням, оскільки його складання відбулося без свідків. Крім того, вважає що працівниками поліції не було встановлено факту керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння саме ОСОБА_1 , оскільки не було спостереження поліцейськими руху автомобіля.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріалами справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку ОСОБА_1 , та його захисника Шестерніна В.Д., які скаргу підтримали із наведених у ній підстав приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

За положеннями статтей 245, 252, 280 КпАП України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи та знайшло своє підтвердження в судовому засіданні під час перегляду справи апеляційним судом, враховуючи пояснення адвоката Шестерніна В.Д., сторона захисту неодноразово заявляла клопотання в суді першої інстанції про виклик у судове засідання поліцейських та свідків, а саме осіб, які перебували в транспортному засобі разом із особою, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , зокрема ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Крім того, явка в суд даних свідків також неодноразово забезпечувалася стороною захисту. Проте суд першої інстанції не заслухав пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , не вирішивши по суті клопотання захисника в цій частині.

Згідно із ст.251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Окрім іншого, ці дані встановлюються поясненнями свідків.

Тобто, судом без відповідного процесуального вирішення заявлених клопотань не було досліджено та оцінено безпосередніх пояснень очевидців подій, які необхідно встановити з врахуванням доводів сторони захисту, при реальній наявності такої можливості, всупереч ст. 252 КпАП України, яка вказує, що оцінка доказів повинна ґрунтуватися на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Не надано судом першої інстанції відповідної оцінки з належним спростуванням в оскаржуваній постанові і засвідченим нотаріально письмовим поясненням свідка ОСОБА_3 .

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Таким чином суддя першої інстанції при розгляді справи порушив передбачені законом умови щодо встановлення, дослідження та оцінки доказів у справі, а тому оскаржувана постанова судді підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови, як це передбачено п.3 ч.8 ст.294 КпАП України.

В апеляційній скарзі Захисник Шестерін В.Д. вказує про відсутність в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України посилаючи на те, що ОСОБА_1 автомобілем не керував.

Проте, такі його доводи на увагу суду не заслуговують.

За положеннями ст.280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Винуватість ОСОБА_1 стверджується наявними в матеріалах справи доказами. Так за протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №204123 від 23.09.2019 року, ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, об`єктивна сторона якого, відповідно до диспозицією цієї норми закону, серед іншого, полягає у відмові від проходження у встановленому законом порядку проведення огляду з метою виявлення ознак алкогольного сп`яніння. Згідно протоколу ОСОБА_1 пояснень не надавав та відмовився від підпису вказаного документу (а.с. 1).

Відповідно до висновку медичного огляду, що встановлювався з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння від 23.09.2019 року винесеного лікарем Волинського обласного наркологічного диспансеру, ОСОБА_1 в присутності лікаря ОСОБА_5 відмовився від медичного огляду (а.с.4) Вказане стверджується і поясненнями поліцейського ОСОБА_6 , які містяться в рапорті від 03.09.2019 року (а.с.5) та були підтвердженні під час допиту в суді першої інстанції, ним безпосередньо та іншим поліцейльким ОСОБА_7 .

Даючи пояснення в суді, як першої так і апеляційної інстанції ОСОБА_1 не заперечував, щодо того, що перебував в стані алкогольного сп`яніння. Посилання правопорушника ОСОБА_1 на ту обставину, що він не керував транспортним засобом хоч і підтверджуються нотаріальними поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , а також безпосередніми поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_4 , під час розгляду справи в апеляційному порядку, однак жоден з вказаних осіб конкретно не пояснив суду, чому відразу після зупинки автомобіля не вказали особу, яка керувала транспортним засобом. А посилання вказаних свідків на те, що працівниками поліції чинився опір в наданні таких пояснень, чи будь-яких інших доказів на підтвердження порушення поліцейськими прав та свобод під час несення служби жодним чином не підтверджено та дії поліцейських не оскаржено у відповідному порядку. Тому суд до такої версії подій 23.09.2019 року відноситься критично, та оцінює як намагання уникнути відповідальності за вчинене правопорушення.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності вважаю, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, а саме: відмови від проходження у встановленому законом порядку проведення огляду з метою виявлення ознак алкогольного сп`яніння, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КпАП України, які містяться в матеріалах справи.

Таким чином, усі інші доводи сторони захисту, які викладені в апеляційній скарзі та наведені в ході розгляду справи щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України шляхом закриття провадження у справі.

Водночас, відповідно до п.7 ст.247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

За ч.2 ст.38 КпАП України якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 вбачається, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України вчинене було 23 вересня 20019 року.

Оскільки за наслідками апеляційного розгляду оскаржувана постанова судді скасовується з прийняттям нової відповідно до п.3 ч.8 ст.294 КпАП України, а також враховуючи ту обставину, що на час розгляду справи Волинським апеляційним судом - 07.05.2020 року закінчились строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ч.2 ст.38 КпАП України, то провадження в даній справі слід закрити на підставі п.7 ст.247 КпАП України.

Таким чином, апеляційна скарга Шестерніна В. Д . в інтересах свого підзахисного ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.38, 294, 295 КпАП України,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Шестерніна Віталія Дмитровича задовольнити часково.

Постанову судді Луцького міськрайонного суду від 22 листопада 2019 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП України, скасувати та постановити нову.

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Провадження в даній справі закрити на підставі п.7 ст.247 КпАП України, - у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.2 ст.38 КпАП України.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду (підпис) В.В. Гапончук

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Ухвала набрала законної сили 07.05.2020 року

Помічник голови суду О.В.Цибень

Дата засвідчення копії 08.05.2020 року