Справа № 201/1963/20
Провадження № 3/201/1623/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2020 року суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Шелестов К.О., з секретарем Єременко М.В., за участю: прокурора Кривцун С.О., захисника адвоката Стрєльнікова Є.А., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Дніпропетровського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого заступником начальника управління начальником відділу боротьби зі злочинами у сфері суспільної моралі управління БЗПТЛ ГУНП в Дніпропетровській області, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , який притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з Дніпропетровського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, відповідно до яких, останній 27 січня 2020 року, знаходячись в приміщені управління БЗПТЛ ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Поля, 1, у робочий час в умовах реального конфлікту інтересів, не повідомив керівництво ГУНП в Дніпропетровській області про наявний конфлікт інтересів та підписав висновок про результати службового розслідування стосовно старшого оперуповноваженого відділу боротьби зі злочинами у сфері суспільної моралі УБЗПТЛ ГУНП в Дніпропетровській області Давидова В.О., відповідно до якого, наказом начальника ГУНП в Дніпропетровській області № 140-к від 27.01.2020 року ОСОБА_2 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено стягнення у виді суворої догани.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані посадовою особою поліції за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, як неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у нього реального конфлікту інтересів.

У судовому засіданні ОСОБА_1 і його захисник просили закрити провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, посилаючись на відсутність достатніх підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти закриття справи про адміністративне правопорушення, посилаючись на достатні докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а також просив притягнути останнього до адміністративної відповідальності і накласти на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Вислухавши доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і її захисника, а також прокурора, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд доходить до таких правових висновків.

Відповідно до абзацу 13 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання корупції», реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Як встановлено положеннями ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Згідно з фактичними даними, викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення № 68 від 25 лютого 2020 року, складеного стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, останній 27 січня 2020 року в умовах реального конфлікту інтересів не повідомив керівництво ГУНП в Дніпропетровській області про наявний конфлікт інтересів та підписав висновок про результати службового розслідування стосовно старшого оперуповноваженого відділу боротьби зі злочинами у сфері суспільної моралі УБЗПТЛ ГУНП в Дніпропетровській області Давидова В.О., тим самим, не вжив заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів та був обізнаним про наявний у нього реальний конфлікт інтересів, який виник з моменту, коли ОСОБА_1 дізнався про рапорт Давидова В.О., у якому останній стверджував про вчинення ОСОБА_1 незаконних дій на посаді заступника начальника начальника відділу боротьби зі злочинами у сфері суспільної моралі.

В той же час, згідно наданих суду матеріалів справи, факт інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення було виявлено уповноваженими посадовими особами Національної поліції до 07 лютого 2020 року, про що свідчить лист начальника Дніпропетровського управління ДВБ НП України за вих. № 721/42-03/02-2020 від 07.02.2020 року про витребування документів і надання інформації, адресований т.в.о. начальника УКЗ ГУНП в Дніпропетровській області, зі змісту якого вбачається, що посадовими особами поліції вже здійснюється за заявою ОСОБА_2 перевірка обставин вчинення ОСОБА_1 корупційного правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст. 1 КУпАП передбачено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Питання закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення врегульовано статтею 247 КУпАП. Приписи цієї статті встановлюють обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення. Зокрема, відповідно до пункту 7 частини першої цієї статті до підстав, за наявності яких провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, віднесено закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Частиною третьою ст. 38 КУпАП також передбачено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що закриття провадження можливе за одночасної наявності таких умов:

-вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення;

-закінчення встановленого законом двомісячного строку, перебіг якого розпочинається з дня вчинення правопорушення (при триваючому правопорушенні не пізніш як через два місяці з дня його виявлення), за винятком справ про адміністративні правопорушення, які відповідно до КУпАП підвідомчі суду (судді), та за якими такий строк становить три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому - не пізніше як через три місяці з дня його виявлення, а щодо правопорушень, пов`язаних з корупцією, три місяці з дня їх виявлення, але не пізніше двох років з дня їх вчинення.

При цьому, суд звертає увагу на те, що вимогами ч. 3 ст. 38 КУпАП в частині строку притягнення до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачено два різні такі строки, загальний два роки з моменту вчинення адміністративного, та спеціальний три місяці з моменту його виявлення, який може бути застосований лише у межах загального строку, тобто до спливу двох років з моменту вчинення адміністративного правопорушення, сплив якого є безумовною підставою для застосування положення вказаної норми права.

Крім того, визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

При вирішенні питання щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду такої справи строків накладення адміністративного стягнення, визначених статтею 38 КУпАП, необхідно враховувати положення статті 6 Конституції України, згідно з якою органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Отже, суди при здійсненні правосуддя повинні діяти у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України, не втручаючись у діяльність інших гілок державної влади, зокрема діяльність адміністративних органів.

Пункт 7 частини першої статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За правилами статті 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи, є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Згідно практики Європейського Суду з прав людини, зокрема, в Рішенні від 09 січня 2013 року у справі "Олександр Волков проти України" (заява №21722/11) зазначено про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

Таким чином, враховуючи, що з моменту виявлення посадовими особами Дніпропетровського управління ДВБ НП України адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, передбачений ч. 3 ст. 38 КУпАП, тримісячний строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності минув, розпочате провадження у цій справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі пункту 7 статті 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 1, 7, 38, 247, 283, 284 КУпАП,

УХВАЛИВ:

Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, провадженням - закрити, у зв`язку зі збігом строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: К.О. Шелестов