Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2020 року м. Рівне

Рівненський апеляційний суд в складі судді Шимківа С.С., за участю секретаря судового засідання Шутюк С.Ю., адвоката Гаврильчика М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Березнівського районного суду Рівненської області від 21 лютого 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , не працюючого за ст. 185 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Постановою Березнівського районного суду Рівненської області від 21 лютого 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП і призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 150 (сто п`ятдесят) гривень.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що вважає рішення упередженим, необ`єктивним, одностороннім та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розгляд справи відбувся за його відсутності, будь-яких повідомлень про розгляд справи ні від суду, ні від працівників поліції йому не надходило, в результаті чого було порушено його конституційні права та право на захист.

У матеріалах справи немає жодного доказу, що його було належним чином повідомлено про день та час розгляду справи, відсутня будь-яка відмітка, що йому вручено чи направлено поштою протокол про адміністративне правопорушення.

Вказує, що в оскаржуваній постанові зазначено про те, що 13.02.2020 року о 01 год. 30 хв. ОСОБА_1 в лісовому масиві, неподалік села Лінчин, вчинив злісну непокору законному розпорядженню працівників поліції, проте судом першої інстанції не було встановлено, що 13.02.2020 року о 01 год. 30 хв. він перебував у приміщенні Березнівського ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області, а також те, що 12.02.2020 року близько 21 год. 30 хв. під час руху на мотоциклі із ОСОБА_2 невідомі особи зіштовхнули їх на землю, після чого підбігли до них, як стало відомо працівники поліції, і не пояснивши нічого надягли на руки кайданки.

Судом першої інстанції не взято до уваги, що в протоколі про адміністративне правопорушення від 13 лютого 2020 року не конкретизовано суть адміністративного правопорушення, не зазначено в чому саме проявлялась його злісна непокора законному розпорядженню працівника поліції; яке саме наполегливе, неодноразово повторене законне розпорядження працівника поліції він відмовився виконувати або ігнорував.

Просив поновити строк апеляційного оскарження, скасувати оскаржувану постанову, а провадження у справі закрити.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та про її відхилення, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що копію оскаржуваної постанови апелянтом було отримано 16.03.2020 року, а тому клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження підлягає до задоволення.

Статтею 245 КУпАП визначені завдання провадження у справах про адмі-ністративні правопорушення. Це своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясу-вання обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа ) встановлює наявність чи відсутність адмі-ністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган ( посадова особа ) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що в нічну пору доби з 12 на 13.02.2020 року ОСОБА_1 в лісовому масиві, неподалік села Лінчин, Березнівського району вчинив злісну непокору законному розпорядженню та вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а саме на законну вимогу підполковника поліції ОСОБА_3 та майора поліції ОСОБА_10 назватися не реагував, нахабно себе поводив, намагався затіяти бійку, шарпав за верхній одяг, на неодноразові зауваження не реагував, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

Згідно зі ст. 185 КУпАП склад правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Факт скоєння адміністративного правопорушення ОСОБА_1 повністю підтверджений зібраними по справі доказами, а саме: рапортами працівника поліції ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_9 .

В апеляційного суду немає підстав сумніватися в достовірності наданих доказів.

Часткова невідповідність зазначеного у протоколі про адміністративне правопорушення часу з фактичним часом вчинення адмінправопорушення не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови суду та закриття провадженгня у справі.

Кваліфікація дій ОСОБА_1 за ст.185 КУпАП є вірною, оскільки він вчинив злісну непокору законній вимозі працівників поліції при виконанні ними службових обов`язків.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Застосований місцевим судом до ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення є справедливим та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню ним аналогічних правопорушень.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що місцевий суд, відповідно до вимог ст.ст. 245, 251 КУпАП, об`єктивно з`ясував обставини справи із урахуванням наявних та досліджених в судовому засіданні доказів, дійшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись ст. 185, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови Березнівського районного суду Рівненської області від 21 лютого 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Постанову Березнівського районного суду Рівненської області від 21 лютого 2020 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Рівненського

апеляційного суду С.С. Шимків