Справа №: 343/538/20
Провадження №: 3/0343/170/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2020 року м. Долина

Суддя Долинського районного суду Івано-Франківської області Монташевич С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал, який надійшов від Долинського відділення поліції Калуського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , який працює в ДП Вигодське ЛГ, з вищою освітою, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, до адміністративної відповідальності не притягувався,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

з участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И Л А:

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи:

31 березня 2020 року до Долинського районного суду Івано-Франківської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 054430 від 26.03.2020 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, складений відносно ОСОБА_1 , в якому зазначено, що останній 26 березня 2020 року о 21.20 годин в с. Нова Мізунь по вул. Лісова керував транспортним засобом LADA 212140, д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9.а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у чергового лікаря Долинської ЦРЛ. Тест позитивний 1,68 проміле.

ІІ. Пояснення осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення:

в судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що за кермом їхав його товариш та кум ОСОБА_2 , який є власником автомобіля LADA 212140, д.н.з. НОМЕР_2 . Їхали вони додомуз відпочинку на природі. Біля Бистрицького лісництва в районі Дзюркача, що в с. Нова Мізунь по вул. Лісова, вони зупинилися, бо ОСОБА_2 забув телефон. Останній повернувся за ним до альтанки, що біля лісництва, а він залишився в машині. Чекаючи водія, він вийшов з автомобіля, після чого сів на водійське сидіння та дивився щось у своєму телефоні. Тоді і приїхали поліцейські. Він повідомляв останнім, що транспортним засобом він не керував, однак вони в нього вилучили силою посвідчення водія. Доказів, що він керував, останні не надали і суду. Поліцейські надали тільки відеозапис, і то який є уривками, долучені тільки ті частини, що були вигідними для них, а не все відео повністю. Свідків, які зазначені в протоколі, на місце привезли поліцейські, що свідчить про їх зацікавленість та не може бути доказом.

ІІІ. Досліджені в судовому засіданні письмові докази та відеозапис:

на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення в судове засідання надано такі докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 054430 від 26.03.2020, в якому викладена суть адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 , від будь-яких пояснень останній відмовився, про що відмічено в протоколі. У водія тимчасово вилучено посвідчення водія НОМЕР_3 , від отримання тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом ПК № НОМЕР_4 він відмовився, як і відмовився ознайомлюватися та підписувати протокол. Транспортний засіб передано тверезому водієві ОСОБА_3 (батькові), посвідчення водія НОМЕР_5 (а.с.1);

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого огляд ОСОБА_1 проведений у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, не чітка вимова слів, хитка ходьба, почервоніння обличчя, за допомого алкотестера "Драгер", у присутності двох свідків: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Від проходження огляду ОСОБА_1 відмовився, як і відмовився підписувати акт (а.с.2);

- письмові пояснення від 26.03.2020 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які вказали, що їх було запрошено в якості свідків для складання протоколу за ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 . В їхній присутності вказаний водій відмовився у встановленому законом порядку пройти перевірку для визначення стану сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу алкотест "Драгер" та погодився проїхати в медичний заклад Долинської ЦРЛ. Результат тесту показав - 1,68 проміле, що засвідчили своїми підписами (а.с. 3, 4);

- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в Долинську ЦРЛ у зв`язку з виявленими поліцейським ознаками сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка вимова слів, хитка ходьба, почервоніння обличчя. Відповідно до направлення, складеного о 22.55 год 26.03.2020 огляд в медичному закладі ОСОБА_1 проведений за допомогою алкотестера Драгер 6810. Реакція позитивна - 1,68 проміле (а.с.5);

- висновок щодо результатів медичного огляду, проведеного в Долинській ЦРЛ о 23.10 год 26.03.2020 за № 9, з якого встановлено стан сп`яніння ОСОБА_1 за допомогою алкотестера "Drager" - 1,68 проміле (а.с. 6);

- свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/5616, яке чинне до 02.10.2020, свідчить, що газоаналізатор Alcotest 6810 відповідає вимогам Методики повірки МПУ 066/05-2013 (а.с.10);

- відеозапис на оптичному диску CD-R 700MB/80МІN 52х (а.с.11), який був переглянутий в судовому засіданні в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. На диску містяться чотири файли з відеозаписами: на першому файлі, час початку відеозапису 21.52 год, особа відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та погоджується пройти його у лікувальному закладі. Чути, як він робить зауваження поліцейським, щоб вони не вмикали/вимикали камеру, а, щоб запис тривав постійно і безперервно; на другому та третьому відеофайлі зйомка відбувається у лікарні, час початку зйомки 23.01 год, проводиться огляд за допомогою приладу "Драгер", спочатку результат показує 1,58 проміле, видно як особа дихає у трубку декілька раз, проба позитивна 1,68 проміле; на четвертому відеофайлі запис у поліції, на записі ОСОБА_1 стверджує, що не кермував, відмовляється підписувати протокол. В цілому на відео не зафіксовано як встановлюються особи правопорушника, свідків, роз`яснення прав першому, його пояснення, також відсутній запис як їхала машина, її рух і зупинку. На відео в лікарні свідки відсутні, як не видно їх на відео і під час відмови від проходження огляду на місці зупинки.

Хоча, як вбачається з вищеописаних письмових пояснень свідків, останні засвідчили своїми підписами отриманий у лікарні позитивний результат 1,68 проміле, при цьому відеозапис підтверджує їх відсутність у лікарні.

В свою чергу особа, яка притягується до адміністративної відповідальності в спростування своєї вини надала особисті пояснення.

ІV. Оцінка суду:

оцінюючи зазначені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю суд враховує таке.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував, що визначення суті правопорушення та його ідентифікація як кримінального правопорушення здійснюється не тільки з врахуванням того, що таке правопорушення відноситься до кримінального права у правовій системі держави, а і з врахуванням правової природи порушення , його характеру і ступеню суворості покарання, яке може понести правопорушник (справа "Озтюрк проти Німеччини","Кемпбелл і Фелл проти Сполученого Королівства").

При цьому, Європейський суд зазначав про те, що санкція у виді позбавлення прав на управління транспортним засобом розглядається як кримінально-правова санкція, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності».

Таким чином, керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховуючи практику Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" повинні застосовуватись судами, як джерело права, приймаючи до уваги правову природу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його характер і ступінь суворості передбачених стягнень, необхідно прийти до висновку, що особа, яка обвинувачується у вчиненні вищевказаного правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення.

Так, в даній ситуації ОСОБА_1 повністю заперечив вчинення ним адміністративного правопорушення, надав пояснення, в яких, зокрема, стверджував, що в стані алкогольного сп`яніння автомобілем він не керував, що відповідно до статті 251 КУпАП може бути доказом у справі про адміністративне правопорушення.

З іншої сторони, надаючи оцінку протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 054430 від 26.03.2020, відеозапису і письмовим поясненням свідків, які додані до протоколу, суд звертає увагу на таке.

Процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, що може призвести до змішування ролі обвинувача та судді і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності (див. наприклад пункти 44-45 справи «Кривошапкін проти Росії»). У зв`язку із чим суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

Отже, повертаючись до обставин даної справи, суд звертає увагу на те, що ч. 1 ст. 130 КУпАП, в тому числі, передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння, що в даному випадку інкримінується ОСОБА_1 ,

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносити у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

За ч.1 ст. 130 КУпАП об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення полягає в тому, що правопорушник має, по-перше, керувати транспортним засобом, по-друге перебувати в стані алкогольного сп`яніння. Відсутність будь-якої складової об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності. Тобто, працівники поліції повинні представити суду докази того, що особа керувала автомобілем і при цьому знаходилась в стані алкогольного сп`яніння. Факт керування автомобілем може бути доведений, зокрема показаннями свідків, які підтвердять, що особа керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння; фотознімкам, відеозаписами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності.

На обгрунтування того, що ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння суду було надано, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення, відеозапис та письмові пояснення свідків.

Переглянувши відеозапис, суд встановив, що на ньому не видно як автомобіль рухався, зупинявся, не видно, що ОСОБА_1 керував ним. Хоча відповідно до рапорту поліцейського (а.с.7), саме в ході проведення профілактичних заходів було зупинено автомобіль марки LADA212140, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , але на відео цього немає.

Більше того, свідки в своїх письмових поясненнях вказали, що їх було вже запрошено для складення пртоколу, тобто факту керування транспортним засобом вони також не підтвердили, при цьому зазначили, що результат огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 отриманий в лікарні, позитивний 1,68 проміле, проте, з наданого відеозапису встановлено, що свідки не перебували у лікарні, відповідно яким чином вони могли бути очевидцем результату огляду, проведеного в медичному закладі, не вказано. Не видно також на відео, що їх особи встановлювалися і вони перебували при тому, як ОСОБА_1 відмовлявся проходити огляд на місці зупинки і погодився поїхати до лікарні. Тому складається враження, що поліцейські самостійно заповнили відповідний бланк з поясненнями свідків. Таким чином, пояснення свідків не підтверджуються жодними іншими доказами і викликають сумніви щодо їх правдивості та неупередженості.

Серед іншого необхідно вказати, що п.3.5 розділу III Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03.02.2016 №100, встановлює, що після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно. Отже, якщо із відеозапису нагрудної камери (відеореєстратора) працівників поліції, що здійснюють оформлення адміністративного правопорушення вбачається, що він є не безперервним та постійно переривається, то його не можна вважати належним та допустимим доказом.

Аналогічне вказано і в пункті 5 розділу II та пункті 2 розділу III Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженій наказом МВС України 18.12.2018 № 1026, а саме, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка (відеозапис) ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Крім цього, як зазначено в постанові Верховного Суду від 18.07.2019 (справа №216/5226/16-а(2-а/216/33/17), адміністративне провадження №К/9901/20315/18) відеозапис може бути прийнятий до уваги судом, якщо він відображає відомості про вчинення правопорушення, а не лише містить процесуальну послідовність винесення оскаржуваної постанови.

В даному випадку жодних відомостей про вчинення правопорушення, тобто керування транспортним засобом, відеозапис не містить. Він виключався, переривався, хоча на його проведенні безперервно та на фіксації його пояснень наполягала особа, яка притягається до адміністративної відповідальності. Долучені тільки записи, з яких можна встановити, що особа перебуває на вулиці біля поліцейських з ознаками алкогольного сп`яніння, а також її огляд в лікувальному закладі. Тому такий запис не може слугувати належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення, поставленого в провину ОСОБА_1 .

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності. Аналогічна права позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №536/1703/17, адміністративне провадження №К/9901/3839/17.

Отже, в такій ситуації протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Таким чином, наведені факти у відповідності до ст. 62 Конституції України повинні тлумачитись судом на користь ОСОБА_1 і вони не дають змоги суду однозначно оцінити дії останнього, як такі, що містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Отже, з наданих доказів на підтвердження вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не встановлено, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема відсутні докази об`єктивної сторони, тобто факту керування особою, що перебувала в стані алкогольного сп`яніння, транспортним засобом.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За даних обставин суд приходить до висновку, що наявні всі підстави для закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі вище викладеного, ст.ст. 1, 9, 23, 33, 130, 251, 252 КУпАП та керуючись ст.ст. 40-1, 247, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, закрити на підставі п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Тимчасово вилучене посвідчення водія серії НОМЕР_3 , видане НОМЕР_6 , повернути за належністю ОСОБА_1 .

Постанова може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днiв з дня її винесення до Івано-Франківського апеляційного суду через Долинський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя С.М. Монташевич