Справа № 175/1056/20
Провадження № 3/175/483/20

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2020 року суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Озерянська Ж.М., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Дніпровського РВП Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №173725 від 21 березня 2020 року вбачається, що 21 березня 2020 року о 14-20 год. по вул. Центральній, 30 у м. Підгородне Дніпровського району Дніпропетровської АДРЕСА_2 у кафе «Кав`ярня», ОСОБА_1 у порушення вимог п. 3 Наказу №822 від 11.03.2020 року здійснював підприємницьку діяльність, яка полягала у прийнятті відвідувачів кафе, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

ОСОБА_1 свою вину не визнав, суду пояснив, що 21 березня 2020 року відвідувачів у приміщенні кав`ярні не було, він не є приватним підприємцем, а є лише найманим працівником ФОП « ОСОБА_2 », просив закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно нього на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Вважає себе не винуватим, а складений протокол незаконним.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, ознайомившись з письмовими поясненнями ОСОБА_1 , суддя приходить до наступного.

Статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 3 ст. 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь обвинуваченої особи.

Стаття 44-3 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, зокрема Постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2».

Листом Міністра розвитку економіки, торгівлі від 26 березня 2020 року надано роз`яснення, що згідно пп. 3 п. 2 Постанови №211 до 24 квітня 2020 року заборонено лише роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центів, закладів культури, торгівельного і побутового обслуговування населення.

З вище викладеного убачається, що суб`єктом відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП є виключно суб`єкти господарювання, на яких покладено обов`язок забезпечення персоналу засобами індивідуального захисту.

Згідно ч. 5 ст. 55 Господарського кодексу України, суб`єктами господарювання є: господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

З вище викладеного убачається, суб`єктом відповідальність за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП, є виключно суб`єкти господарювання, на яких покладено обов`язок забезпечення персоналу засобами індивідуального захисту.

З матеріалів справи вбачається, що у протоколі про адміністративні правопорушення дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 44-3 КУпАП, яка передбачає настання відповідальності за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Встановлено, що ОСОБА_1 не є приватним підприємцем, а є лише найманим працівником ФОП « ОСОБА_2 ».

В протоколі про адміністративне правопорушення АПР18 №173725 від 21 березня 2020 року не зазначено, які саме норми Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», порушено ОСОБА_1 та в чому саме полягають ці порушення, адже ст. 44-3 КУпАП є банкетною (відсилочною), тому серед ознак, які мають бути відображені при викладені суті даного правопорушення, обов`язковим є наведення конкретного нормативноправового акту, яким встановлюють відповідні правила та яких така особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не дотрималася, порушивши тим самим законодавчі приписи.

Постанови Кабінету Міністрів України № 822 від 11.03.2020 року, на яку є посилання у протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 №173725 від 21 березня 2020 року, не існує взагалі, а постанова Кабінету Міністрів України № 822 від 10 липня 2019 року «Про оплату праці педагогічних, науково-педагогічних та наукових працівників закладів і установ освіти і науки», дію якої зупинено до 31 грудня 2019 року згідно з Постановою КМУ № 1044 від 15 листопада 2019 року, не має жодного відношення до карантину.

У матеріалах справи відсутні підтверджуючі (беззаперечні) докази того, що ОСОБА_1 порушив правила карантину та здійснював обслуговування та прийняття відвідувачів в кав`ярні, що було прямо заборонено Постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11 березня 2020 року «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19». Зокрема, відсутні пояснення свідків, які відвідували кав`ярню за обставин, викладених у протоколі або будь-які дані про таких свідків; відсутні рапорти працівників поліції, які начебто виявили такий факт обслуговування та прийняття ОСОБА_1 відвідувачів в кав`ярні.

Таким чином встановлено, що належні та допустимі докази на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, суду ненадані, що виключає кваліфікуючі ознаки ст. 44-3 КУпАП. Наявний лише протокол про адміністративні правопорушення, в даній ситуації, не є достатнім для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_1 .

Суддя не вправі самостійно відшукувати додаткові докази у справі, оскільки це є недопустимим та буде свідчити про необ`єктивність, упередженість судді при розгляді справи, порушенням права на захист, рівності сторін процесу.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад інкримінованого правопорушення, оскільки помилкове посилання у протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 №173725 від 21 березня 2020 року на Постанову Кабінету Міністрів України № 822, не утворює складу правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, а з урахуванням того, що суд не має права самостійно вносити зміни у протокол про адміністративне правопорушення, провадження у справі слід закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Частиною 1 ст. 40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення сплачується особою у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення на цю особу адміністративного стягнення.

З огляду на те, що провадження по справі підлягає закриттю, судовий збір не сплачується.

Керуючись ст. 44-3, 247, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Судовий збір віднести за рахунок держави.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду через місцевий суд.

Суддя Озерянська Ж.М.