П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" січня 2020 р. суддя Дніпровського районного суду міста Києва Галига І.О., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

В с т а н о в и в:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №262014 від 01 грудня 2019 року: ОСОБА_1 01 грудня 2019 року о 12 год. 50 хв., керуючи автомобілем «ВАЗ 21073» д/н НОМЕР_1 , в м. Києві, по вул. Малишка, 37 (зїзд на Броварський проспект), при зміні напрямку руху, не впевнився в безпечності, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «VOLKSWAGEN SHARAN» д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку, що призвело до пошкодження транспортних засобів та завдало матеріальних збитків.

У судовому засіданні особа, що притягається до адміністративної відповідальності пояснив, що складений протокол вважає таким, що не відповідає вимогам КУпАП, враховуючи відсутність доказів, які в контексті положень ст. 251 КУпАП, регламентують відомості, що можуть бути належними доказами в ході підтвердження тих чи інших обставин, у зв`язку з чим вина ґрунтується на припущеннях, що прямо суперечить ст. 62 Конституції України, а тому справа підлягає закриттю на підставі ст. 247 КУпАП.

Так, у цій ситуації за наведених умов та обставин він під час руху, дотримувався ПДР України, враховуючи інтенсивність руху, стан проїзної частини та обстановку, що склалася на дорозі, постійно переконуючись, що це буде безпечним і не створить перешкод та небезпеки іншим учасникам руху, з безпосереднім дотриманням вимог вказаних Правил, а дана пригода між ними сталася через не дотримання, Правил, водієм автомобіля «VOLKSWAGEN SHARAN» д/н НОМЕР_2 . Зі свого боку він не мав змоги уникнути ДТП з об`єктивних причин.

На підтвердження своєї позиції особою, що притягається до адміністративної відповідальності було надано висновок експертного дослідження №19/12/1-1-ЕД/20 від 15 січня 2020 року, з якого вбачається, що порушень Правил дорожнього руху України, що спричинили дану дорожньо-транспортну пригоду, в діях ОСОБА_1 не має.

Суд дослідивши матеріали справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, а саме: оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, у тому числі з урахуванням пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності щодо часу, місця, способу настання обставин вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення та безпосередньо її ролі в їх настанні, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Зокрема, згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Статтею 124 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до загальних положень ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306, правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху.

Також ст. 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Так, у цьому випадку, за клопотанням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 , було досліджено висновок експертного дослідження №19/12/1-1-ЕД/20 від 15 січня 2020 року, з якого зокрема вбачається, що у даній дорожньо-транспортній ситуації, з технічної точки зору, водій автомобіля «ВАЗ 21073» номерні знаки НОМЕР_1 ОСОБА_1 , рухаючись по проїзній частині вул. вул. Братиславська, наближаючись до перехрестя з вул. Андрія Малишка по головній дорозі, мав керуватися вимогами п. 16.11, а з моменту виникнення небезпеки для руху необхідно було діяти відповідно до вимог п. 12.3 ПДР України. У даній дорожній ситуації водій автомобіля «Volkswagen Sharan» номерні знаки НОМЕР_2 ОСОБА_2 котрий наближався до перехрестя по другорядній дорозі, повинен був дати дорогу автомобілю «ВАЗ 21073» у відповідності до вимог п. 16.11 ПДР України та дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» цих Правил. У даній дорожній ситуації технічна можливість уникнути зіткнення транспортних засобів полягала в дотриманні водієм автомобіля «Volkswagen Sharan» номерні знаки НОМЕР_2 ОСОБА_2 вимог п. 16.11 ПДР України та дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» цих Правил. Оскільки в листі про призначення експертного дослідження не задана швидкість руху транспортних засобів, відстань між автомобілями у момент виникнення небезпеки для руху водію ОСОБА_1 , експертним шляхом установити чи мав технічну можливість водій автомобіля «ВАЗ 21073» ОСОБА_1 уникнути зіткнення з автомобілем «Volkswagen Sharan» не надається можливим. У даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля «Volkswagen Sharan» номерні знаки НОМЕР_2 ОСОБА_2 не відповідали вимогам п. 16.11 ПДР України та дорожнього знаку 2.1

Вказаний доказ, у світлі положень ст. 251 КУпАП, суд визнає належним та допустим доказом, бо відображені у ньому відомості кореспондуються з відомостями, які містяться у самому протоколі та у схемі.

Зокрема, зі схеми місця ДТП, яка складена за місцем пригоди слідує, що вона містить графічно зображені та зафіксовані об`єкти про обставини дорожньої пригоди (ділянка дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода, сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів, транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїзної частини та інше), таблицю дорожніх умов, в якій зазначені назви об`єктів, зображених на схемі, на зворотному боці схеми зазначено характеризуючі дані транспортних засобів та відомості про їх пошкодження, які в своїй сукупності свідчать тільки про те, що між транспортними засобами сталося ДТП, однак останні однозначно вказують на те, що у діях саме особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення за ст. 124 КУпАП, що полягає у недотриманні п. п. 10.1 ПДР України.

Інакше кажучи, якщо б особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , вчиняв дії вказані у протоколі, то його ТЗ не отримав би ті пошкодження, які є наявними у нього.

Зазначений доказ, суд, виходячи з положень ст. 251 КУпАП, визнає належним та допустимим, у зв`язку з чим приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 порушення ПДР України, зокрема п.п.10.1 Правил.

При цьому, у судовому засіданні, особою, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , було надано послідовні та логічні покази з приводу обставин ДТП, які не викликають сумніву у суду, щодо їх достовірності та кореспондуються з наявними даними відображеними у схемі щодо умов руху ТЗ.

Щодо письмових пояснень водія ОСОБА_2 , які наявні в матеріалах справи, то суд виходить з того, що вони не кореспондуються з даними, які містяться у схемі ДТП, висновку експертного дослідження та отриманими ТЗ пошкодження за її наслідками, у зв`язку з чим суд вважає цей доказ сумнівним, оскільки він не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21 липня 2011 року), а наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

При цьому, відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України суд вважає такими, що не можуть бути визнані належним та допустимим доказом відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з їх не відповідністю нормам ст. 256 КУпАП, положенням Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (затверджено Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853), надалі - Інструкції) та виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказам вини особи в тому чи іншому діяння, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду здобуто не було та суду не надано.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, з урахуванням положень ст. 251 КУпАП та вимог Інструкції, вважає, що у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи, дана правова норма не передбачає судового рішення про направлення справи на дооформлення.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку з чим, дане адміністративне провадження, з урахуванням вимог п. 1 ст. 247 КУпАП, підлягає закриттю, а судовий збір не підлягає стягненню з особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у зв`язку з встановленням обставин визначених п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 23, 24, 33, 124, 247, 251, 283, 284 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 10 днів з моменту її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: