Справа № 379/482/20
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.05.2020 рокум.Тараща

Суддя Таращанського районного суду Київської області Зінкін Володимир Іванович, за участі прокурора Калайди Ю.О., особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли від Київського обласного управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, непрацюючого, протягом року адміністративному стягненню не піддавався, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , будучи суб`єктом декларування, згідно п.п. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (звільнений з посади старшого інспектора-чергового ізолятора тимчасового тримання №9 з 04.06.2018) несвоєчасно, а саме 19.09.2018 року, подав декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, чим порушив п.п.2 п.5 розділу ІІ Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням НАЗК від 10.06.2016 № 3, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 №959/29089 та вимоги абз.1 ч.2 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції» та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП визнав повністю. Крім того, просить закрити провадження у справі, в зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Прокурор Таращанського відділу Кагарлицької місцевої прокуратури Калайда Ю.О. обставини, викладені у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення, підтримала, зазначила про наявність в діях ОСОБА_1 , ознак діянь, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. Просила визнати його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та притягнути до адміністративної відповідальності. Вважає, що строк притягнення до адміністративної відповідальності не сплив, оскільки моментом виявлення правопорушення є дата складання протоколу.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , думку прокурора та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до витягу з наказу НПУ №167 о/с від 15.04.2016, лейтенанта поліції ОСОБА_1 призначено старшим інспектором-черговим ізолятору тимчасового тримання №9 ГУ НП в Київській області.

07.11.2015 ОСОБА_1 прийняв присягу працівника поліції.

Ч.1 ст. 17 ЗУ «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно із п.п. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є поліцейські.

Крім того, і за ч.2 ст. 3 ЗУ «Про Національну поліцію» на працівників поліції (поліцейських та державних службовців) поширюється дія Закону України "Про запобігання корупції".

Поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського (п.1 ч.1 ст.18 Закону).

Враховуючи викладене, а також ч. 1 ст.1 Закону, ОСОБА_1 є суб`єктом на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», тобто і є суб`єктом декларування.

Відповідно до витягу з наказу НПУ №281 о/с від 25.05.2018, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 старшого інспектора-чергового ізолятору тимчасового тримання №9 звільнено зі служби в поліції, з 04.06.2008, відповідно до п. 7 (за власним бажанням) ч.1 ст.77 ЗУ «Про Національну поліцію».

Відповідно до ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1 (п.п. «з»-поліцейські), підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

За таких обставин у ОСОБА_1 , як суб`єкта декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави, на виконання зазначених вимог Закону, виник обов`язок подати зазначену декларацію.

Строк подачі такої декларації визначено п.п.2 п.5 розділу ІІ Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням НАЗК від 10.06.2016 № 3, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15.07.2016 №959/29089 Так, декларація суб`єкта декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, має бути подана не пізніше дня припинення такої діяльності (ред. чинна на момент подачі).

Ч.2, 3 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію» визначає, що днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби.

Враховуючи, що в наказі днем звільнення ОСОБА_1 зазначено 04.06.2018, а тому подати він мав таку декларацію не пізніше дня такого припинення, тобто до 00.00 год 04.06.2018. Проте, в зв`язку з тим, що повний розрахунок з ним був проведений лише 21.06.2008, що підтверджується інформацією наданою відділом організації фінансового забезпечення підпорядкованих підрозділів УФЗБО ГУ НП в Киїській області, а тому відповідно до ст.ст. 47, 116 КЗпПУ, саме ця дата вважається днем його звільнення. В зв`язку з цим, він зобов`язаний був подати декларацію як особа, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, не пізніше дня коли з ним проведено остаточний розрахунок по грошовому забезпеченню, тобто до 00.00 год 21.06.2018.

До протоколу про адміністративне правопорушення долучено скріншот з веб-сайту НАЗК, з якого вбачається, що ОСОБА_1 подав декларацію, як особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, перед звільненням, за період 01 січень 2018 - 04 червень 2018 лише 19.09.2018, тобто із запізненням.

Місцем вчинення адміністративне правопорушення слід вважати адресу місця роботи та звільнення ОСОБА_1 , а саме ізолятор тимчасового тримання №9ГУ НП в Київській області, що знаходиться за адресою: м. Тараща, вул. Володимира Великого, 29.

Частина 1 ст. 172-6 КУпАП передбачає відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Причин поважності несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, судом під час розгляду справи не встановлено.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що зібраними та дослідженими судом доказами вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП доведена в повному обсязі.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Для визначення початку перебігу строку давності притягнення особи до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язане з корупцією, важливу роль відіграють як день вчинення, так і день виявлення правопорушення.

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що датою вчинення адміністративного правопорушення є наступний день після проведення з ОСОБА_1 остаточного розрахунку по грошовому забезпеченню (припинення діяльності пов`язаної із виконанням функцій держави), тобто 22.06.2018. Суд погоджується із зазначеним твердженням.

Проте, суд не може погодитися із зазначеними в протоколі відомостями про те, що моментом виявлення вчиненого правопорушення слід вважати дату зібрання всіх матеріалів перевірки та подання рапорту виявлення всіх необхідних ознак складу правопорушення, тобто 21.04.2020, оскільки зазначене правопорушення слід вважати виявленим 13.06.2018 року, виходячи з наступного.

В матеріалах справи мається повідомлення Національному агентству з питань запобігання корупції № 1365/109/01/12 від 13.06.2018 року начальника Головного територіального управління юстиції у Київській області про встановлення факту неподання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме перед звільненням за 2018 рік, ОСОБА_1 , який працював в ГУ НП в Київській області на посаді старшого інспектора-чергового ізолятора тимчасового тримання №9 ГУ НП в Київській області.

Саме з червня 2018 року, коли Національному агентству з питань запобігання корупції стало відомо про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, і почалося здійснення відповідної перевірки за фактом ймовірного правопорушення, а також почався перебіг строків притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Згідно п.7 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 необхідно визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, із закриттям провадження у справі, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративних стягнень, із підстав, передбачених п. 7 ст. 247 КУпАП.

При цьому, хоча нормами КУпАП прямо не передбачено необхідності визнання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення у випадку закриття провадження у справі, вважаю, що встановивши вимоги до постанови у справі про адміністративне правопорушення, законодавець не зробив будь-яких виключень щодо постанов про закриття провадження у справі про адміністративні правопорушення, із чого необхідно зробити висновок про те, що виконання вимог ч. 2 ст. 283КУпАП є обов`язковим і для цього виду постанов. Зазначене вище узгоджується із правовою позицією Європейського суду з прав людини щодо порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення. Так, у рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень.

Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків» за змістом якого, вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ, зокрема: «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України» та інших.

Зважаючи на зазначену вище правову позицію ЄСПЛ у питанні порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, вважаю, що закриття справи у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення за своєю суттю є закриттям справи із нереабілітуючих підстав, що указує на можливість визнання вини.

Керуючись статтями 38, 172-6 ч. 1, 247 ч. 1 п. 7, 279, 280, 283-285, 287, 289 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП закрити, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу до Київського апеляційного суду через Таращанський районний суд Київської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя: Зінкін В. І.