Справа № 645/7394/19
Провадження № 3/645/802/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2020 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі головуючого судді - Іващенко С.О., розглянувши матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого приватним підприємцем, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 -

В с т а н о в и в:

Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20.12.2019 ОСОБА_1 визнано винним у в чиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі п`ятнадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян 255,00 грн.

Постановою Харківського апеляційного суду від 21 січня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20.12.2019 скасовано, матеріали справи про адміністративне правопорушення повернуто начальнику Департаменту патрульної поліції УПП у Харківській області для усунення вказаних у постанові недоліків, та після належного оформлення направити для розгляду до Фрунзенського районного суду м. Харкова.

27.02.2020 матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 повернуто для розгляду до Фрунзенського районного суду м. Харкова.

Постановою суду від 06.03.2020 матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ст. 122-4 КУпАП повторно повернуто до Управління патрульної поліції ДПП у Харківській області для належного оформлення.

09.04.2020 зазначені матеріали справи про адміністративне правопорушення надійшло до Фрунзенського районного суду м. Харкова з Управління патрульної поліції ДПП у Харківській області для розгляду, та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями надійшло у провадження судді Іващенко С.О.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №371345 від 14.11.2019 ОСОБА_1 , 05.11.2019 року о 08 год. 20 хв., керуючи автомобілем марки «Mitsubishi Outlander», державний номерний знак НОМЕР_1 , по пр. Тракторобудівників, в районі буд. 2 по вул. Есенева, в м. Харкові, на порушення п. 13.1 ПДР України, не вибрав безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Toyota» державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Під час ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальну шкоду.

Окрім того, ОСОБА_1 , на порушення п. 2.10-а ПДР України, з невідомих причин покинув місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої був причетний.

Відповідно до вимог статті 256 КУпАП, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначається: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

В порушення зазначених вимог, та постанов Харківського апеляційного суду від 21 січня 2020 року та Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06 березня 2020 року до протоколів про адміністративні правопорушення не долучено відеозаписи з місця ДТП, про які йде мова в поясненнях потерпілого ОСОБА_2 та в рапорті поліцейського.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, через канцелярію суду надав заяву, якою просить провести судовий розгляд даної справи за його відсутністю, посилаючись на постанову Кабінету Міністрів України про продовження карантинних заходів від 11.03.2020 №211 зі змінами «Про запобігання поширенню на території України респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-COV-2». Також, з наданих письмових пояснень, ОСОБА_1 просить провадження по даній справі закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків,

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП.

Згідно п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю якщо на момент розгляду справи про адміністративне закінчився строк накладення адміністративного стягнення, передбачений статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніше як через три місяці з дня його виявлення.

Визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

При вирішенні питання щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду такої справи строків накладення адміністративного стягнення, визначених ст. 38 КУпАП, суд враховує положення ст. 6 Конституції України, згідно з якою органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

КУпАП чітко передбачає, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії.

Тобто, приписи 247 статті КУпАП є імперативними, і чітко вказують, що суд повинен лише закрити провадження, і не вирішувати при цьому жодних інших питань.

В контексті наведеного Верховний суд зауважує, що визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

При цьому наведена норма не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення.

Крім того, логічне тлумачення абзацу першого статті 247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (стаття 280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні.

Таким чином, при вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку.

Дана позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 11 липня 2018 року по справі №308/8763/15-а

Отже, після виключення провадження унеможливлюється здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності. Це дає підстави вважати про відсутність у суду прав з`ясувати і встановлювати вину чи невинуватість особи в постанові про закриття провадження у справі.

Днем вчинення адміністративного правопорушення згідно до протоколу про адміністративне правопорушення є 05 листопада 2019 року.

Як встановлено судом, на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду справи по суті, закінчились строки, передбачені ст. 38 КУпАП, що відповідно до вимог п. 7 ст. 247 КУпАП є підставою для закриття провадження в справі.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Під час розгляду справи, суд враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

На думку суду, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За правилами ст. 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.

Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи те, що з дня вчинення правопорушення минуло більше ніж три місяці, тому в силу ч. 2 ст. 38 КУпАП відносно ОСОБА_1 адміністративна справа підлягає закриттю.

На підставі зазначеного, керуючись п. 7 ст. 247, ст.ст. 251, 252, 278, 283 КУпАП, суд, -

постановив:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ст. 124, ст. 122-4 КУпАП закрити на підставі п. 7 ст. 247 КупАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладання адміністративного стягнення.

Постанова в частині закриття провадження у справі може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її отримання шляхом подання апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

В іншій частині постанова оскарженню не підлягає.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя-