№ провадження 3/317/368/2020
№ справи 317/814/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького районного суду Запорізької області Нікітін В.В., розглянувши матеріал, який надійшов з Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, приватного підприємця, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 44-3 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

19.03.2020 р. о 13 год. 30 хв. ОСОБА_1 , що є приватним підприємцем, в магазині ПП «Ляшко О.В.», що знаходиться за адресою: вул. Тараса Шевченка, буд. 16, м. Запоріжжя (на землях Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області) здійснював підприємницьку діяльність з продажу будівельних матеріалів відвідувачам. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги пп. 3 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року.

В судове засідання ОСОБА_1 повторно не з`явився, хоча повідомлявся судовими повістками за адресою свого мешкання, яку він зазначив при складанні протоколу у справі про адміністративне правопорушення.

Не зважаючи на те, що судові повістки ОСОБА_1 не отримував, суд вважає можливим провести розгляд даної справи, оскільки він двічі повідомлявся судом про час та місце розгляду справи за тією адресою, яку він сам зазначив при складенні протоколу відносно нього. Крім того, достовірно знаючи про складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не вжив жодних заходів щодо прибуття до суду (враховуючи територіальну наближеність місця його проживання до місця розташування Запорізького районного суду Запорізької області) та не повідомляв суд про причини своєї неявки або про відкладення судового засідання через неможливість прибуття до суду в призначений час.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 244321 від 19 березня 2020 року, суд дійшов наступних висновків.

Статтею 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено відповідальність за порушення правил карантину людей порушення санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

У відповідності до ч. 1 ст. 29 Запону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

При цьому, рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються, з-поміж іншого, тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. На період карантину можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності ч.ч. 2 та 3 ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб».

Як зазначено в п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 211 від 11 березня 2020 року (в редакції, що діяла станом на 19 березня 2020 року), з 12 березня 2020 року на всій території України встановлено карантин.

Підпунктом третім пункту другого зазначеної Постанови КМУ заборонено з 00 годин 01 хвилини 17 березня 2020 року роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення, крім роздрібної торгівлі продуктами харчування, пальним, засобами гігієни, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, засобами зв`язку, провадження банківської та страхової діяльності, а також торговельної діяльності і діяльності з надання послуг з громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту.

Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 244321 від 19 березня 2020 року, що складений відносно ОСОБА_1 , йому інкримінується здійснення господарської діяльності з торгівлі будівельних матеріалів.

Здійснення ОСОБА_1 діяльності з торгівлі різними групами непродовольчих товарів підтверджується також витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Така діяльність не охоплюється виключеннями, передбаченими в пп. 3 п. 2 Постанови КМУ № 211 від 12 березня 2020 року.

В своїх письмових поясненнях, які ОСОБА_1 надав співробітнику поліції під час складання протоколу, він зазначив, що на життя він заробляє підприємницькою діяльністю. Станом на момент складення протоколу йому було відомо про введення в Україні загальнонаціонального карантину, однак 19 березня 2020 року він продовжував здійснювати підприємницьку діяльність з торгівлі будівельними матеріалами.

Вина ОСОБА_1 в порушенні правил щодо карантину людей, окрім його письмових пояснень та наведених вище документів, підтверджується письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 продавця вказаного магазину, яка повідомила про те, що 19 березня 2020 року вона вийшла на роботу до ПП « ОСОБА_1 » та в той день працювала, виконуючи обов`язки продавця будівельних матеріалів.

Визначаючи міру відповідальності ОСОБА_1 , суд виходить з наступного.

Як було встановлено судом, факт порушення ОСОБА_1 правил щодо карантину людей знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду.

В той же час, суд зважає на те, що ОСОБА_1 раніше ніколи не притягувався до адміністративної відповідальності. В матеріалах справи відсутні відомості щодо того, що внаслідок правопорушення, допущеного ОСОБА_1 було завдано шкоди правам або свободам будь-якої фізичної або юридичної особи. Не встановлено наявності конкретної шкоди, завданої громадському порядку.

Також суд вважає необхідним наголосити на значній сумі штрафу, яка мінімально передбачена статтею 44-3 КУпАП і сплата якої за незначне, на думку суду, правопорушення, може привести до припинення діяльності магазину з продажу будівельних матеріалів. Вказана обставина свідчить про неспівмірність мінімально передбаченого покарання тяжкості вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, яке, на думку суду, може вважатись малозначним з урахуванням його конкретних обставин.

У відповідності до статті 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган, уповноважений вирішувати справу, може звільнити правопорушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

При цьому, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 23, 283, 284, 287, 289 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП та звільнити його від адміністративної відповідальності за вказане правопорушення через його малозначність на підставі статті 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Провадження у справи закрити.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: В.В. Нікітін