солом`янський районний суд міста києва
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

31 січня 2020 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва

Жовноватюк В.С.,

за участю представника Київської міської митниці ДФС - Панькіна Д.В.,

представника особи, що притягується до відповідальності за порушення митних правил - адвоката Гайдамаченко Т.П.,

розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , виданий 07.08.2017 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , приватний підприємець, за ознаками порушення митних правил, передбачених ст. 471 МК України, -

В С Т А Н О В И В :

22.10.2019 о 16 год. 25 хв. на митному посту «Аеропорт «Київ» (Жуляни)» Київської міської митниці ДФС під час проведення вибіркового митного контролю на лінії спрощеного митного контролю «зеленого коридору» залу «Відліт» терміналу «А» Міжнародного аеропорту «Київ» (Жуляни), для проведення вибіркового митного контролю було зупинено громадянина ОСОБА_1 , який слідував до Ларнака (Кіпр) літаком авіакомпанії «WIZZ» рейс W6 6259.

Тим самим, відповідно до ч. 5 ст. 366 МК Україния він заявив про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України.

При усному опитуванні було встановлено, що пасажир ОСОБА_1 переміщує готівку, зі злів пасажира около 5 000 Євро. Зазначений громадянин був запрошений до оглядової кімнати, під час митного огляду валізи, було виявлено 20 000 Євро.

Через митний кордон пропущено еквівалент 10 000 (десять тисяч) Євро.

Протоколом про ПМП тимчасово вилучено 10 000 (десять тисяч) Євро. Номінали валюти та номера купюр зазначені в описі предметів.

ОСОБА_1 митної декларації не заповнював, з приводу декларування валютних цінностей до інспекторів митниці не звертався, самостійно обрав форму проходження митного контролю - проходження через "зелений коридор", чим засвідчив про відсутність товарів, що підлягають письмовому декларуванню, або підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження. Будь-які документи на переміщення валютних цінностей через митний кордон України у пасажира при перетині зони митного контролю були відсутні.

Відповідно до пояснень громадянина ОСОБА_1 , наданих на місці, він був впевнений, що провозить 5000 Євро. Зауважив, що решту 15000 Євро поклала у валізу йому дружина і не повідомила його про це. Переконував на місці, що буде намагатися повернути вилучені грошові кошти через суд.

Такі дії громадянина ОСОБА_1 . Київською міською митницею ДФС були кваліфіковані за ст. 471 МК України, про що складений протокол про порушення митних правил №0760/10000/19 від 22.10.2019.

Представник органу доходів і зборів в судовому засіданні просив суд притягнути громадянина ОСОБА_1 до відповідальності за порушення митних правил за ст.471 МК України, застосувати стягнення, передбачене санкцією даної статті, а саме, штраф і конфіскацію.

Громадянин ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим в судове засідання в черговий раз не з`явився.

Суд акцентує увагу на тому, що судові засідання призначалися тричі.

В перше судове засідання, призначене на 06.12.2019 адвокат ОСОБА_1 подала заяву про відкладення розгляду справи.

10.01.2020 також в друге призначене судове засідання подана адвокатом заява про відкладення розгляду справи через хворобу і перебування на лікарняному.

31.01.2020 адвокат знову заявила клопотання про відкладення розгляду через перебування на лікарняному ОСОБА_1 , проте лікарняного листка не представила. Надала копії довідок про звернення ОСОБА_1 до лікарів-отоларингологів, які не були прийняті судом на підтвердження поважності пропуску минулих судових засідань. Підстав відкладати розгляд справи знов представлено суду не було.

Крім того, суд вважає, що заявлення такого клопотання після відмови судом у задоволенні клопотання, заявленого адвокатом в інтересах ОСОБА_1 , про закриття провадження,, оскільки, на думку адвоката спливли строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст.38 КУпАП, слід розцінювати як намагання затягнути розгляд справи.

Так, ч.1 ст.467 МК України передбачено, що якщо справи про порушення митних правил відповідно до ст.522МК України розглядаються органами доходів і зборів або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом.

Відтак, адвокатом неправильно застосовано норму ст.38КУпАП, якою передбачено закриття справи, якщо з дня вчинення правопорушення пройшло більше трьох місяців.

Адвокат в судовому засіданні не оспорювала вищевикладених фактичних обставин справи, просила суд не застосовувати конфіскацію.

На питання суду, чи може вона пояснити походження грошових коштів, які перевозилися ОСОБА_1 22.10.2019 через митний кордон України, повідомила, що ОСОБА_1 є приватним підприємцем з 2005 року, займається наданням медичних послуг та перукарських послуг, на підтвердження чого надано відповідне свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи- підприємця. Щодо походження коштів заявила, що в матеріалах справи є податкова декларація платника єдиного податку-фізичної особи-підприємця.

На питання суду, чому ця декларація містить відомості за 2017 рік і де аналогічна декларація , наприклад, за останні роки, відповіла, що просить враховувати відомості саме за 2017 рік, де обсяг доходу ОСОБА_1 дорівнював 1245081,94 грн.

Також на підтвердження своєї позиції адвокат просила звернути увагу на копії квитанцій про придбання іноземної валюти 05.03.2019 в сумі 4800 Євро, 19.03.2019 в сумі 4800 Євро, 20 березня в сумі 4800 Євро та 30.08.2019 в сумі 5000 Євро.

В свою чергу, представник органу доходів і зборів просив суд оцінити критично вищенаведені докази, оскільки, податкова декларація доволі стара і доволі сумнівно стверджувати, що це саме ті грошові кошти ОСОБА_1 перевозив в кінці 2019 року, які він заробів за 2017 рік. Щодо квитанцій про придбання іноземної валюти в березні 2019 року і один раз в серні 2019, то просив суд звернути увагу на те, що на цих квитанціях немає прізвища ОСОБА_1 Більше того, не був впевнений в тому, що це саме ті грошові кошти, які ОСОБА_1 перевозив в жовтні 2019 року.

Також представник органу доходів і зборів просив врахувати самі пояснення ОСОБА_1 органу доходів і зборів і ту позицію, яка виникла вже під час судового розгляду. Зокрема, раніше ОСОБА_1 стверджував про те, що це грошові кошти його дружини, яка їх поклала без його відома до його валізи, а тепер виявляється, що це ті грошові кошти, які він сам заробив в 2017 році і нібито власноручно обміняв на іноземну валюту.

Адвокат на завершення свого виступу зазначила, що конфіскація цієї суми грошей буде надмірно обияжливою мірою покарання, тому що ОСОБА_1 має декількох неповнолітніх дітей.

В той же час, будь-яких документів з 20.11.2019, коли справа надійшла до суду, стороною захисту на підтвердження останнього суду подано не було.

Представник органу доходів і зборів, в свою чергу, зауважив, що відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) положення ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) містить три окремі правила, першим з яких проголошено принцип мирного володіння майном, друге стосується позбавлення майна і визначає певні умови для визнання втручання у власність правомірним, а третє визнає за державами право контролювати використання майна за наявності певних умов для цього. Уніфікований підхід ЄСПЛ до оцінки вимог, закріплених у ст.1 Першого Протоколу до Конвенції, ґрунтується також на критерії справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням у право власності, та інтересами особи, а тому будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе індивідуальний і надмірний тягар.

Так, у рішенні в справі "Ізмайлов проти Росії" ЄСПЛ наголосив на тому, що декларування запобігає неконтрольованому ввезенню готівки в державу чи її вивезенню з неї, а тому конфіскація у випадку недекларування готівки під час проходження митного контролю є частиною регуляторного механізму, що відповідає загальним інтересам суспільства. Відтак, звільнення порушника від конфіскації безпосередніх предметів правопорушення повинне бути винятком, ніж правилом, і при цьому мають враховуватися такі чинники, як

-характеристика, джерело походження безпосереднього предмету правопорушення,

-причини, які призвели до порушення порядку проходження митного контролю, в тому числі обставини, що свідчать про обізнаність порушника із загальними правилами проходження митного контролю, про безперешкодну можливість ознайомитися з правилами проходження "зеленого коридору" тощо,

-мета переміщення,

-наявність завданої державі шкоди, її характер та розмір,

-вартість безпосереднього предмета правопорушення, який підлягає конфіскації,

-майновий стан порушника.

За обставин даної справи, продовжив представник органу доходів і зборів, вважав неможливим зробити виняток із правил, застосувавши штраф без конфіскації. Переконував, що суд має застосувати регуляторний механізм і стверджував, що при цьому, міра конфіскації не буде покладати на заявника індивідуальне та надміре навантаження, не буде неспівмірною скоєному правопорушенню. Просив окремо врахувати той факт, що сам громадянин ОСОБА_1 не надав переконливих пояснень ні щодо джерела походження цих коштів, ні з приводу того, чому він ввів в оману представників органів доходів і зборів 22.10.2019 під час проходження ним "зеленого коридору"з приводу суми готівкових коштів.

Заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вина громадянин ОСОБА_1 за вищевикладених судом обставин повністю доведена в судовому засіданні належними і допустими доказами і дії останнього суд квалфікує за ст.471 МК України, як порушення встановленого цим Кодексом порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через "зелений коридор", товарів, переміщення яких через митний кордон України обмежено законодавством України, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.Згідно з ст.487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з ч. 3 ст. 197 МК України обмеження щодо ввезення на митну територію України та вивезення за межі митної території України валютних цінностей, а також порядок переміщення їх через митний кордон України, у тому числі особливості декларування валютних цінностей (зокрема, визначення граничних сум валютних цінностей, які підлягають письмовому або усному декларуванню), можуть встановлюватися Національним банком України.

П.1 Розділу 2 Інструкції про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України, затвердженої Постановою Правління НБУ 27.05.2008 №148 (далі - Інструкція), яка була чинною на момент вчинення правопорушення, визначено, що фізична особа має право ввазити в Україну та вивозити за межі України готівку в сумі, що не перевищує в еквіваленті 10000 Євро, без письмового декларування митного органу.

Аналогічну суму готівки (в еквіваленті), що дозволяється переміщувати без письмового декларування при перетині митного кордону України, встановлено і ч.1 ст.8 Закону України "Про валюту і валютні операції", який введено в дію 07.02.2019 та п.6 Постановою Правління НБУ №3 від 02.01.2019 "Про затвердження Положення про транскордонне переміщення валютних цінностей".

Таким чином, законодавством України встановлено обмеження на переміщення через митний кордон України готівки в сумі понвд 10000 Євро (в еквіваленті).

Пояснення ОСОБА_1 органу доходів і зборів і пояснення адвоката в судовому засіданні в частині обставин справи, які суд встановив та навів вище є послідовними та узгоджуються з іншими доказами, а саме актом проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу, протоколом про ПМП №0606/10000/19 від 22.10.2019.

Згідно з ч.1 ст.1 МК України законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Згідно з ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, і відповідно до положень ч.2 ст.19 Закону України "Про міжнародні договори України", якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Також статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Згідно з ст.487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до МК України, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до положень ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення за адміністративне правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно із ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч.1 ст.466 МК України адміністративні стягнення за порушення митних правил не можуть бути застосовані інакше як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законамиУкраїни.

Санкцією ст.471 МК України визначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі якщо безпосередніми предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, - також конфіскацію цих товарів.

Санкція зазначеної норми за своєю конструкцією є абсолютно визначеною. В даному випадку конфіскація є обов`язковим додатковим видом стягнення при переміщенні через митний кордон України товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України.

Згідно з ст.1 Першого Протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які, на її думку, є необхідними для здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

У рішенні в справі "Трегубенко проти України" ЄСПЛ зазначив, що позбавлення майна може бути виправданим лише у випадку, якщо буде показаний, inter alia, "інтерес суспільства" та "умови, передбачені законом". Більше того, будь-яке втручання у право власності обов`язково повинно відповідати принципу пропорційності. Як неодноразово зазначав Суд, "справедливий баланс" має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Пошук такого справедливого балансу пролягає через всю Конвенцію. Далі Суд зазначає, що необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе "індивідуальний і надмірний тягар" (рішення щодо Брумареску, параграф 78).

У рішенні "Гирлян проти Росії", яким констатовано порушення державою ст.1 Першого Протоколу до Конвенції, Суд повторює, що для того, щоб бути пропорційним, втручання повинно відповідати серйозності порушення і санкції з огляду на тяжкість злочину, за яке воно призначене для покарання - в даному випадку недотримання вимоги декларації - а не серйозність будь-якого передбачуваного порушення, яке насправді не було встановлено. При цьому Суд погодився, що конфіскація була надмірною та непропорційною переслідуваній законній меті, адже гроші були отримані на законних підставах, і така жорстка система не в змозі забезпечити необхідний справедливий баланс між вимогами загальних інтересів і захистом права людини на власність. Міра конфіскації поклала на заявника індивідуальне і надмірне навантаження і була неспіврозмірна скоєному злочину.

У рішенні "Садоча проти України", яким констатовано порушення державою ст.1 Першого Протоколу до Конвенції, ЄСПЛ установив, що конфіскація всієї незадекларованої під час проходження митного контролю суми грошей наклала на заявника індивідуальний та надмірний тягар і була непропорційною до вчиненого правопорушення.

Отже, оцінюючи дотримання права на мирне володіння своїм майном, ЄСПЛ виходить з оцінки забезпечення "справедливого балансу", дотримання принципу пропорційності (справедливої рівноваги між інтересами суспільства і основними правами окремої людини) (п.п.69, 73 рішення у справі "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції", п.п.31, 34 рішення у справі "Ізмайлов проти Росії").

Суд при визначення стягнення в даному контретному випадку враховує поведінку ОСОБА_1 під час проходження "зеленого коридору", зокрема те, що він повідомив сам про меншу суму в три рази від тієї, яка ним перевозилася, що надав доволі сумнівні пояснення, що йому невідомо про те, що це дружина заховала там від нього ці грошові кошти на суму 15000Євро.

Дійсно, суд критично оцінює надані адвокатом копії квитанцій про придбання готівки, оскільки пов`язати їх із ОСОБА_1 доволі складно. Прізвище відсутнє і період дещо інший, аніж той, що відповідає перетину кордону.

Також суд критично оцінює в контексті обставин даної справи копію декларації ОСОБА_1 про доходи за 2017 рік.

Наявність важкого матеріального стану та наявність дітей не підтверджена взагалі жодними доказами. Він не повідомив суду дані і про свій майновий стан, склад сім`ї, будь що в конктексті вирішення питання про накладення конкретного стягенння.

Звісно, неможна перекладати тягар доказування на правопорушника, проте, і рішення суду не може грунтуватися на припущеннях.

Суд приймає до уваги пояснення представника органу доходів і зборів в судовому засіданні про те, що ОСОБА_1 неоднарозово перетинає державний кордон і добре обізнаний із правилами проходження "зеленого коридору", при цьому він з відповідними питаннями до представників органів доходів і зборів на місці не звертався. Окрім цього він мав безперешкодну можливість ознайомитися з правилами проходження "зеленого коридору" саме під час його проходження, які розміщені там в загальнодоступних місцях.

Статтею 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання особою законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно з положеннями Митного кодексу в Україні запроваджена двоканальна система митного контролю товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами, яка дає громадянам змогу здійснювати декларування, обираючи один з двох каналів проходу (проїзду транспортними засобами особистого користування) через митний кордон України («зелений» та «червоний» коридори).

Згідно з ч. 5 ст. 366 МК України обрання «зеленого коридору» вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення.

Порядок декларування товарів, щодо яких є заборона або обмеження у ввезенні/вивезені через кордон України, у доступній та зрозумілій формі роз`яснюється на численних дошках інформації та електронних інформаційних табло, розташованих в різних приміщеннях на території будівлі аеропорту.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що стороною захисту не було доведено законність джерела походження переміщуваних ОСОБА_1 грошових коштів. Розмір його доходу вочевидь не узгоджується із способом життя та витратами, що не дає підстави вважати, що втручання у право власності не відповідатиме принципу пропорційності, а конфіскація предметів порушення митних правил становитиме для ОСОБА_1 індивідуальний і надмірний тягар.

На переконання суду застосування додаткового стягнення у виді конфіскації буде відповідати його меті, сприятиме вихованню особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про накладення стягнення в межах, передбачених санкцією ст.471 МК України, а саме штраф в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян і конфіскацію. Застосування конфіскації в даному конкретному випадку не буде надто жорстким покаранням, не буде порушувати право на повагу до власності і відповідатиме вимогам пропорційності.

Також стягненню з ОСОБА_1 на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Керуючись статтями 196, 197, 366, 458, 471, 527-529 МК України, статтями 283, 284, 294 КпАП України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Визнати винним громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , виданий 07.08.2017 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , приватний підприємець,за ознаками порушення митних правил, передбачених ст. 471 Митного Кодексу України та піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 1700 грн. з конфіскацією безпосередніх предметів порушення митних правил - 10 000 (десять тисяч) Євро, що за курсом НБУ на день вчинення правопорушення становить 279047,42 грн., які вилучені та передані у касу Київської міської митниці ДФС згідно опису предметів до протоколу № 0760/10000/19 про порушення митних правил від 22 жовтня 2019 року

Стягнути з громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , виданий 07.08.2017 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , приватний підприємець, судовий збір в дохід держави у розмірі 420,40 грн. на наступні реквізити: Отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ)37993783, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Код банку отримувача (МФО), Рахунок отримувача UA6026001, Код класифікації доходів бюджету22030106, Призначення платежу*;101.

Реквізити для зарахування до Державного бюджету коштів по сплаті штрафу за порушення митних правил: Одержувач: Управління Державної казначейської служби України у Солом`янському районі; Код ЄДРПОУ одержувача: 38050812; р/р № UA6526010; Банк одержувач: ГУ ДКСУ у м. Києві; МФО: 899998; Призначення платежу: від (ПІБ) за ПМП від ____№______та постанови суду від ___.___.20__№___, код 050.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Постанова пред`являється до виконання протягом трьох місяців.

Суддя: В.С. Жовноватюк