Єдиний унікальний номер № 225/2253/20
Номер провадження №3/225/847/2020
Дзержинський міський суд Донецької області
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 квітня 2020 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Челюбєєва Є.В.,

за участі

секретаря Бондарчук Т.І.,

прокурора Бабарики О.М.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, зареєстрованого і фактично проживаючого в АДРЕСА_1 ,

за ст.172-6 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 відповідно до наказу начальника Державної установи «Торецька виправна колонія (№2)» № 3/ОС від 03.01.2018 був призначений на посаду молодшого інспектора відділу нагляду та безпеки з 03.01.2018.

31 березня 2018 року ОСОБА_1 був звільнений на підставі п. 7 ч. 1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію», за власним бажанням. Відповідно до пп. "д" п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушення пов`язаного із корупцією.

Згідно абз. 2 ч.2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Відповідно до вищезазначеного, ОСОБА_1 зобов`язаний був подати декларацію особи, яка припинила діяльність, пов`язану із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування "після звільнення" до 00:00 01.04.2019.

Однак, ОСОБА_1 , в порушення вимог ст.45 ч.2 Закону України «Про запобігання корупції» на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції подав щорічну декларацію особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за 2018 рік несвоєчасно, без поважних причин лише 25.03.2020.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав повністю.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що оскільки ОСОБА_1 вину визнав, його дії підпадають під ознаки адміністративного правопорушення за ст. 172-6 ч.1 КУпАП, тому просив піддати його адміністративному стягненню в мінімальних межах санкції статті.

Суд, заслухавши учасників і дослідивши матеріали справи зазначає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного у постанові адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю належних та допустимих доказів по справі, які досліджено під час розгляду справи.

Так, відповідно до наказу начальника Державної установи «Торецька виправна колонія (№2)» № 3/ОС від 03.01.2018 ОСОБА_1 було призначено на посаду молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки (а.с. 13).

Відповідно до посадової інструкції молодший інспектор відділу нагляду і безпеки, є посадовою особою діяльність, якого пов`язана з виконанням функцій держави.

При цьому, згідно п.п. «д» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами відповідальності за корупційні правопорушення є особи рядового і начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби, податкової міліції, особи начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту, Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України.

Згідно наказу № 36/ОС від 30.03.2018, ОСОБА_1 був звільнений 31 березня 2018 року на підставі п. 7 ч. 1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію», за власним бажанням.

Відповідно до абз. 2 ч.2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Згідно ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції»особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Отже, ОСОБА_1 зобов`язаний був подати декларацію особи, яка припинила діяльність, пов`язану із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування "після звільнення" до 00:00 01.04.2019.

Однак, як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру декларацій та самих пояснень ОСОБА_1 , останній декларацію за 2018 рік подав лише 25.03.2020.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи особою, яка припинила свою діяльність та суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення, своєчасно не подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 рік, чим порушив вимоги ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», тому його дії необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Суд проаналізував докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності, достатності та вважає доведеною повністю вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення, суд відповідно до вимог ст.33 КУпАП враховує всі обставини справи, характер вчиненого правопорушення, особу яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, майновий стан.

Так, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 є неодруженим, на утриманні дітей не має, проживає разом із матір`ю, не працює, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, вину визнав.

За таких обставин суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_1 стягнення в мінімальних межах санкції статті 172-6 ч.1 КУпАП, оскільки застосування до нього саме такого адміністративного стягнення є достатнім заходом впливу для його виправлення та запобігання вчиненню нових правопорушень в подальшому.

Крім того ст.40-1 КУпАП України передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, з правопорушника на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.172-6, ст.ст. 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та призначити покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір на користь держави в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником до Донецького апеляційного суду через Дзержинський міський Донецької області суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Є.В. Челюбєєв