Справа № 456/1114/20
Провадження № 3/456/637/2020
ПОСТАНОВА

іменем України

05 травня 2020 року місто Стрий

Суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Бораковський В. М. , секретар судового засідання Кміть Х.З., за участю прокурора Романіва О.В., розглянувши матеріали про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, які надійшли від Управління стратегічних розслідувань у Львівській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , не працюючого, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

за частиною 1 ст. 172-6 КУпАП,

встановив:

ОСОБА_1 , будучи начальником відділу автоматизованої системи керування виробництвом філії «Стрийський вагоноремонтний завод» АТ «Укрзалізниця» та згідно з підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, є суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, в порушення вимог частини 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно (03.04.2019), без поважних причин, подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім цього, ОСОБА_1 , будучи начальником відділу автоматизованої системи керування виробництвом філії «Стрийський вагоноремонтний завод» АТ «Укрзалізниця» та згідно з підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, є суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, в порушення вимог частини 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно (21.02.2020), без поважних причин, подав декларацію (перед звільненням) особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У суді ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 172-6 КУпАП, визнав повністю, суду пояснив, що він не подав своєчасно декларацію за 2018 рік, оскільки не працював сервер. Після звільнення не подав відповідну декларацію у зв`язку з тим, що не знав про обов`язок її подачі. Щиро розкаюється у вчиненому.

Прокурор протоколи підтримав.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, думку прокурора, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд доходить висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 172-6 КУпАП, виходячи з такого.

Стаття 68 Конституції України визначає, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до частини 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» (14 жовтня 2014 року № 1700-VII) особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Згідно з частиною 2 ст. 45 Закону особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Пунктом 5 частини 1 ст. 12 Закону передбачено право Національного агентства з метою виконання покладених на нього повноважень приймати з питань, що належать до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно-правові акти.

Частина 5 ст. 12 Закону передбачає, що нормативно-правові акти Національного агентства підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів.

Відповідно до підпункту 1 пункту 5 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (затвердженого рішенням НАЗК від 10.06.2016 року №3, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 р. за №959/29089), суб`єкти декларування подають декларації відповідно до статті 45 Закону з додержанням таких вимог: щорічна декларація подається у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Згідно з підпунктом 3 пункту 5 розділу II Порядку суб`єкти декларування подають декларації відповідно до статті 45 Закону з додержанням таких вимог: декларація після звільнення декларація, яка подається відповідно до абзацу другого частини другої статті 45 Закону до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а», «в» пункту 2 частини першої статті 3 Закону. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року. Інформація про місце роботи (проходження служби) та займану посаду суб`єкта декларування у такій декларації зазначається відповідно до місця роботи (проходження служби) та займаної посади, перебування (проходження) на яких зумовили обов`язок подання такої декларації.

Суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених частиною 1 ст. 172-6 КУпАП, доведена:

протоколами №167 від 16.03.2020 та №168 від 16.03.2020, в яких викладені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень;

наказами №254 від 22.04.2011, №224 від 03.09.2019, особовою карткою ОСОБА_1 , які підтверджують факт зайняття ОСОБА_1 відповідної посади та час звільнення з неї;

попередженням про обмеження, встановлені ЗУ «Про запобігання корупції», яке підтверджує належну обізнаність ОСОБА_1 про необхідність дотримання ним антикорупційного законодавства;

публічними відомостями, розміщеними на офіційному сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, які підтверджують дату та час подання ОСОБА_1 щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2018 рік (03.04.2019 о 10 год 02 хв) та декларації після звільнення (21.02.2020 о 14 год 41 хв);

листами Філії «Стрийський вагоноремонтний завод» АТ «Укрзалізниця» на адресу Управління стратегічних розслідувань у Львівській області, які підтверджують дату отримання уповноваженим органом на складання протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язаного з корупцією, відомостей стосовно ОСОБА_1 ;

поясненнями ОСОБА_1 , даними ним у суді добровільно, за власної згоди, в яких він підтвердив викладені у протоколах обставини та повністю визнав вину у вчиненні вищевказаних правопорушень.

Проаналізувавши вищевказані документи, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд доходить переконання, що вони є доказами в розумінні статті 251 КУпАП, які відповідають критеріям належності і допустимості. У своїй сукупності дані докази є достатніми. Доказів, які б спростовували наведені в протоколі обставини або породжували обґрунтовані сумніви у достовірності цих обставин, суду не надано.

Таким чином, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи, суд доходить переконання, що ОСОБА_1 несвоєчасно подано без поважних причин щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тому його дії вірно кваліфіковані як адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 ст. 172-6 КУпАП.

Крім цього, ОСОБА_1 несвоєчасно подано без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування після звільнення, тому його дії вірно кваліфіковані як адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 ст. 172-6 КУпАП.

При вирішенні питання про строки накладення адміністративного стягнення, суд бере до уваги досліджені матеріали справи, в яких достовірно встановлено, що корупційні правопорушення, вчинені ОСОБА_1 , виявлені компетентним органом 11.02.2020 та 10.03.2020 (перші зафіксовані дані, отримані компетентним органом, які свідчать про вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією).

Відповідно до частини 3 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що строк накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення ним правопорушень, пов`язаних з корупцією (ч.1 ст. 172-6 КУпАП), не сплив.

Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 суд враховує: характер вчинених ним правопорушень; ступінь його вини у вчинених правопорушеннях, передбачених частиною 1 ст. 172-6 КУпАП, яка доведена повністю; обставину, яка пом`якшує відповідальність за адміністративні правопорушення, а саме: щире розкаяння винного, а також зважає на те, що ОСОБА_1 вчинив кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же суддею, тому доходить висновку, що відповідно до вимог ст. 36 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 слід обрати адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у виді штрафу. Застосування судом до ОСОБА_1 такого адміністративного стягнення є необхідним для досягнення мети його застосування.

З огляду на викладене та зважаючи на вимоги статті 40-1 КУпАП з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі ставки, визначеної частиною 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір».

Керуючись статтями 23, 33, 36, 40-1, 283, 284 КУпАП, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір»,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених частиною 1 ст. 172-6 КУпАП України, і накласти на нього стягнення, з врахуванням частини 2 ст. 36 КУпАП, у межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 420 (чотириста двадцять) грн 40 коп.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційного скарги до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Cуддя В. М. Бораковський