ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №766/6513/20

Пров. №3/766/3487/20

28 квітня 2020 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого-судді: Корольчук Н.В.

за участю:

секретаря: Філіпенко І.О.

захисника: ОСОБА_1

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП щодо:

- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, ідентифікаційний код не встановлений, секретар Херсонської Єпархії УПЦ, священик Свято-Духовного кафедрального собору, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

в с т а н о в и в:

В протоколі серії АПР18 №421709 від 21.04.2020 року, складеному стосовно ОСОБА_2 , зазначено, що 18.04.2020 року о 23:40 год., за адресою: м. Херсон, вул. Преображенська, 36, на території Свято-Духовного кафедрального собору УПЦ громадянин ОСОБА_2 проводив масовий релігійний захід, а саме Хресну ходу під час святкування ОСОБА_3 , в якому приймало участь понад 10 осіб, чим порушив вимоги п.п. 2 та п.п.7 п. 2 постанови КМУ від 02.04.2020 року №255.

У судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом прядку, клопотання про відкладення розгляду справи не подав, що відповідно до положень ч. 1 ст. 268 КУпАП не є перешкодою для розгляду справи.

Захисник Діяментович Д.Г. у судовому засіданні вказав, що обставини, вказані в протоколі щодо ОСОБА_2 , не відповідають дійсності, а висунуте ОСОБА_2 обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтується виключно на припущеннях. Так, ОСОБА_2 , як секретар Херсонської Єпархії УПЦ працює з документами та до його обов`язків не входить проведення релігійних заходів. Також зазначив, що жодного з учасників заходу, про який йдеться мова у протоколі про адміністративне правопорушення, не встановлено та допитано не було, а фото з роздруківки публікації, доданої до протоколу, як йому відомо, зроблено взагалі в 2019 році.

На підтвердження винуватості ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення зібрані, додані до протоколу та надані суду наступні документи, які були досліджені у судовому засіданні:

- рапорт поліцейського, в якому з приводу інкримінованих ОСОБА_2 дій зазначено лише те, що дослівно «під час моніторингу Ситуаційним відділом ГУНП в Херсонській області інформаційної мережі «Інтернет» було виявлено публікацію про те, що, не дивлячись на заборону, яка пов`язана з епідемією коронаврісу, священики так званої Української православної церкви(Московського патріархата ) вночі збирались натовпом як біля храму, так і всередині;

- роздруківка публікації з інформаційної мережі «Інтернет» про те, що, не дивлячись на заборону, яка пов`язана з епідемією коронаврісу, священики так званої Української православної церкви(Московського патріархата ) вночі збирались натовпом як біля храму так і всередині;

- один скриншот з зображенням людей біля будівлі, один скриншот з зображенням задньої частини автомобіля.

Розглянувши справу у відповідності до вимог ст.ст. 245-246, 249, 252 КУпАП, суд вважає, що зібрані у справі докази не дають підстав для висновку про наявність в діях ОСОБА_2 , вказаних у складеному стосовно нього протоколі, складу адміністративних правопорушень, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, виходячи з наступного.

Дослідивши наведені вище документи, додані до складеного стосовно ОСОБА_2 протоколу, суд зазначає, що не знаходить підстав визнати їх належними та допустимими доказами, оскільки вони не містять будь яких даних як про те, що ОСОБА_2 обіймає посаду, зазначену в протоколі, так і відомостей про дату та час проведення заходу, про який йдеться мова в протоколі, про кількість та конкретних осіб, які приймали участь в ньому, а також про те, що саме ОСОБА_2 проводив вказаний захід. На скриншоті, доданому до протоколу, який містить зображення людей, взагалі відсутнє зображення будь кого з тих осіб у одязі священника.

Тому відомості, зафіксовані у вказаних документах, унеможливлюють встановити причетність ОСОБА_2 до дій, зазначених в складеному стосовно нього протоколі, а отже зробити висновок про його винуватість у вчинення інкримінованого йому правопорушення.

Інших достовірних доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_2 було допущено порушення вимог п.п. 2 та п.п.7 п. 2 Постанови КМУ від 02.04.2020 року №255, матеріали справи не містять і під час судового розгляду здобуто не було.

Відповідно до положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2013 року, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20.09.2016 року), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, необхідно виходити з того, що як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено перед судом. Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

З наведеного випливає, що нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, є обов`язком органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, що в свою чергу звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

За обставин викладених вище, суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на його користь, а викладені в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 відомості порушення вимог постанови КМУ від 02.04.2020 року №255 не підтверджуються доказами у справі та не можна вважати доведеними, а тому протокол про адміністративне правопорушення в даному випадку також не можна визнати доказом вини ОСОБА_2 в розумінні ст. 251 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, ст.ст. 251, 280, 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ст. 44-3 КУпАП України - закрити у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

Суддя: Корольчук Н.В.