МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі судді Міняйла М.П., за участі секретаря Клімової Л.В., особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19.03.2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с.Кортеліси Ратківського району Волинської області, не працюючу, проживає АДРЕСА_1 , має на утриманні двох неповнолітніх дітей

- визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-4 КУпАП та провадження у справі закрито за сплином строку накладення адміністративного стягнення.

в с т а н о в и в:

Згідно постанови суду, 07.10.2019 року знаходячись в приміщені ЗОШ № 9 м.Первомайська неповнолітня ОСОБА_2 2008 року народження вчинила булінг, тобто дії психологічного характеру, а саме образ щодо однокласниці ОСОБА_3 в результаті чого завдано шкоди психологічному здоров`ю учениці, крім того гр. ОСОБА_1 не виконує свої батьківські обов`язки, чим вчинила правопорушення передбачене частиною ч.3 ст.173-4 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати та закрити провадження по справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Вважає постанову суду першої інстанції безпідставною та незаконною, оскільки адміністративного правопорушення в її діях не було взагалі.

Зазначає, що судом не повно досліджено матеріали справи та не наведена об`єктивна оцінка наявним у справі доказам.

Вказує, що суд допустив формальне ставлення до вирішення справи, з`ясував обставини не повно та не всебічно, не проаналізував досліджені докази та не надав їм належної оцінки.

Вважає, що не зазначення у протоколі суті адміністративного правопорушення порушує вимоги ст. 256 КУпАП та унеможливлює розгляд такого протоколу по суті.

Зазначає, що суд обмежився письмовими поясненнями свідків, але не допитав їх в суді, що теж є порушенням.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

У відповідності до положень ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з постанови місцевого суду, приймаючи рішення про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, районний суд виходив з того, що 07.10.2019 року знаходячись в приміщені ЗОШ № 9 м. Первомайська неповнолітня ОСОБА_2 2008 року народження вчинила булінг, тобто дії психологічного характеру, а саме образ щодо однокласниці ОСОБА_3 в результаті чого завдано шкоди психологічному здоров`ю учениці, крім того гр. ОСОБА_1 не виконує свої батьківські обов`язки, чим вчинила правопорушення передбачене частиною ч.3 ст.173-4 КУпАП.

Однак, на думку апеляційного суду, цей висновок районного суду про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-4 КУпАП, є необґрунтованим та не підтверджений нормами закону.

Відповідно до постанови суду, підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 173-4 КУпАП стало цькування, тобто булінг, а саме, психологічне насильство, яке виразилося у тому, що малолітня ОСОБА_2 ображала однокласницю ОСОБА_4 , в результаті чого завдано шкоди психологічному здоров`ю учениці.

Однак апеляційний суд вважає, що посилання в постанові районного суду на булінг ОСОБА_3 з боку ОСОБА_2 , при досліджуваних у даній справі обставинах, не знайшли свого об`єктивного підтвердження під час розгляду справи апеляційним судом.

Диспозицією ч.3 ст.173-4 КУпАП встановлена відповідність батьків дитини за боулінг (цькування). Вказаною статтею, передбачено, що особа притягується до адміністративної відповідальності за діяння, передбачене ч.1 цієї статті, вчинене малолітніми або неповнолітніми особами віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років за цькування, тобто булінг, а саме, діяння учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого.

Відповідно до п. 3-1 ст. 1 Закону України «Про освіту», типовими ознаками булінгу (цькування) є: систематичність (повторюваність) діяння; наявність сторін - кривдник (булер), потерпілий (жертва булінгу), спостерігачі (за наявності); дії або бездіяльність кривдника, наслідком яких є заподіяння психічної та/або шкоди, приниження, страх, тривога, підпорядкування потерпілого інтересам кривдника, та/або спричинення соціальної ізоляції потерпілого.

З матеріалів справи та письмових доказів, а саме протоколу про адміністративне правопорушення, досліджених у судовому засіданні, вбачається, що конфлікт між учнями був лише 07.10.2019 року, тож, у даному випадку, не може йти мова про системність цькування або знущання, яке визначається поняттям «булінг».

Згідно ст. 256 КУпАП та вимог «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України за № 1376 від 06.11.2015 року та ст. 256 КУпАП у протоколі про адмінправопорушення поряд з іншим, повинно бути чітко зазначено місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, яка повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення зазначеним у статті КУпАП за якою складено протокол, а до протоколу повинні бути додані докази вчиненого правопорушення.

При цьому суть адміністративного правопорушення має бути конкретною за змістом, викладеною з урахуванням суб`єктивних та об`єктивних ознак складу адміністративного правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 173-4 КУпАП.

Як вбачається з постанови Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 08.11.2019 року, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та додані до нього документи було повернуто до Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області для до оформлення.

Ніяких доповнень та виправлень щодо дат та часу вчинення адміністративного правопорушення, а саме його систематичності, не зазначено. До того ж, зазначені обставини щодо вчинення ОСОБА_1 булінгу саме 07.10.2019 року, які б свідчили про систематичність дій ОСОБА_2 . щодо ОСОБА_3 не знайшли свого підтвердження при дослідженні апеляційним судом письмових пояснень ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та фото звіту скриншотів переписки в інтернет мережі Вайбер.

За таких обставин апеляційним судом не було встановлено в діях малолітньої ОСОБА_2 ознак булінгу, у розумінні ст.173-4 КУпАП, тож висновок суду, викладений в оскаржуваній постанові, про наявність у діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-4 КУпАП є помилковим, та не знайшов підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Всі перераховані вище обставини, у своїй сукупності, дають апеляційному суду можливість прийти до висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-4 КУпАП, встановлена невідповідність постанови суду об`єктивним обставинам справи та матеріалам, долученим до справи, вказують на відсутність доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у інкримінованому правопорушенні.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про безпідставність прийнятого суддею районного суду рішення про визнання ОСОБА_1 винною в скоєні адміністративного правопорушення, оскільки її вину не підтверджено належними доказами, та вважає, що висновок судді районного суду про наявність в її діях складу вищевказаного адміністративного правопорушення помилковим, оскільки він ґрунтується не на об`єктивних доказах, а на суб`єктивних відомостях, які в ході апеляційного розгляду не знайшли свого підтвердження, а встановлена невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи вказують на відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.173-4 КУпАП.

За таких обставин постанова судді районного суду підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі, відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 247, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд

Постановив:

Апеляційну скаргу особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19.03.2020 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою на підставі п.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-4 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду Міняйло М.П.