Справа № 645/1699/20
Провадження № 3/645/700/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2020 року м. Харків

Суддя Фрунзенського районного суду м. Харкова Бабкова Т.В., розглянувши матеріал, що надійшов з Немишлянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баку (Азербайджан), громадянина України, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:

25.03.2020 до Фрунзенського районного суду м. Харкова від Немишлянського ВП ГУ НП в Харківській області надійшла справа про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.44-3 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія АПР18 603533 від 21.03.2020 року, 21.03.2020 року, приблизно о 14 год. 00 хв., ОСОБА_1 здійснював послуги (безкоштовно знайомому) щодо заміни паливно-мастильних матеріалів по вул. Автогенній, 16 в м. Харкові, чим порушив п.п. 3 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 16.03.2020 року № 215.

Захисник притягуваного ОСОБА_1 адвокат Лаєвська М.Л. надала заяву про розгляд справи у відсутність притягуваного та його захисника. Крім того, захисником притягуваного ОСОБА_1 адвокатом Лаєвською М.Л. подані письмові пояснення, з яких вбачається наступне. В якості доказу до протоколу про адміністративне правопорушення додані письмові пояснення ОСОБА_2 від 21.03.2020 року. Зазначає, що пояснення ОСОБА_2 суперечать обставинам, викладеним у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки дії, які працівники поліції вважали адміністративним правопорушенням відбулись 21.03.2020 року, тоді як в протоколі зазначено 20.03.2020 року. Звертає увагу суду, що з аналізу положень постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211, зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2020 року № 215, встановлено заборону роботи суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів. ОСОБА_1 не є та ніколи не був суб`єктом господарювання. Відомості про ОСОБА_1 відсутні в Єдиному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Крім того, до протоколу про адміністративне правопорушення не додано будь-яких відомостей про те, в якому саме приміщенні здійснювалися «послуги», чи належить це приміщення ОСОБА_1 , чи здійснюється за вказаною адресою взагалі будь-яка господарська діяльність, в тому числі й та, що передбачає відвідувачів. В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що він складений 21.03.2020 року з приводу дій ОСОБА_1 , що відбулися 20.03.2020 року о 14 год. 00 хв., тобто неможливо встановити чи складений протокол з дотриманням строку, передбаченого ч. 2 ст. 254 КУпАП. Також в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних допустимих доказів. На підставі викладеного, захисник притягуваного просить зарити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Дослідивши письмові пояснення захисника приятгуваного, матеріали справи, суддя дійшов до наступного.

Відповідно до вимог ст.245,252,280,283КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно до положеньст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.

При цьому, з урахуванням вимогст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане порушення, прізвища, адреси потерпілих, свідків, пояснення особи, яка притягається до відповідальності, інші відомості необхідні для вирішення справи.

Стаття 256 КУпАП встановлює вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, який є основним процесуальним документом, доказом у справі про адміністративне правопорушення, на підставі якого встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 44-3 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами. При цьому розмір адміністративного стягнення діференцований в залежності від суб`єкту відповідальності: тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Підпунктом 3 пунктом 2Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211, зі змінами, внесеними постановою КМУ від 16.03.2020 року №215, встановлено заборону з 00 год. 01 хв. 17 березня 2020 року до 3 квітня 2020 року роботи суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення, крім роздрібної торгівлі продуктами харчування, пальним, засобами гігієни, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, засобами зв`язку, провадження банківської та страхової діяльності, а також торговельної діяльності і діяльності з надання послуг з громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту.

Таким чином вбачається, що ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності за ст.44-3 КУпАП, тобто за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211, зі змінами, внесеними постановою КМУ від 16.03.2020 року № 215.

Аналізуючи положення постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211, зі змінами, внесеними постановою КМУ від 16.03.2020 року №215, суд відзначає, що пп.2 п.3 вказаної постанови встановлено заборону роботи суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів.

Отже, Уряд прямо не передбачив закриття тих чи інших підприємств, установ чи організацій або введення особливого режиму їх функціонування, а саме суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів.

Поняття суб`єкта господарювання міститься в положеннях статті 55 Господарського кодексу України. Так, під суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 не є фізичною особою-підприємцем, отже не є суб`єктом господарювання, що доводиться наданою з боку захисника притягуваного роздруківкою з офіційного сайту Міністерства юстиції України, з якою вбачається, що в Єдиному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відомості про ОСОБА_1 відсутні.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що безпосередньо під час його складання ОСОБА_1 вказував, що надавав послуги знайомому, не йому не відомо про надання таких послуг. Долучені до протоколу про адміністративне правопорушення пояснення гр. ОСОБА_2 свідчать про те, що 21.03.2020 року, по вул. Автогенній, 16 в м. Харкові ОСОБА_1 на його прохання здійснював заміну мастила в його автомобілі, при цьому використовував мастило самого ОСОБА_2 та таку послугу здійснював безкоштовно.

Допитаний в судовому засіданні як свідок рядовий поліції Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 , який складав протокол про адміністративне правопорушення серія АПР18 603533 від 21.03.2020 року відносно ОСОБА_1 , пояснив суду, що заміну мастила ОСОБА_1 здійснював в приватному гаражному боксі, який розташовується на території авто-гаражного кооперативу, будь-яких назв, табличок, оголошень з приводу характеру послуг, розкладу роботи, вартості та ін. на цьому гаражному боксі не розташовувалося, тобто будь-яких даних, що в цьому боксі систематично невизначеному колу споживачів надаються певні послуги з виявлено не було.

В той же час надання послуг в приватному порядку приватними особами, які не є суб`єктами господарювання не є порушенням правил щодо карантину людей, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211, зі змінами, внесеними постановою КМУ від 16.03.2020 року №215.

Частиною 2 ст.251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Однак до даного протоколу на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП не було додано будь-яких відомостей про те, в якому саме приміщенні здійснювалися послуги щодо заміни паливно-мастильних робіт, чи належить це приміщення ОСОБА_1 , чи здійснюється за вказаною адресою взагалі будь-яка господарська діяльність, в тому числі й та, що передбачає відвідувачів, не долучено матеріали відеофіксації вчиненого правопорушення, не допитано свідків на користь факту правопорушення.

Відповідно до вимог статті 10 КУпАП вина є обов`язковою умовою адміністративної відповідальності, юридичний факт, який є підставою для притягнення до відповідальності.

Згідно із ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори», від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

01.07.1997 року Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, від 04.11.1950 року, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У рішеннях ЄСПЛ значну роль у розширенні сфери застосування п. 2 ст. 6 Конвенції грає тлумачення двох ключових понять цієї статті - «кримінальне обвинувачення» і «суперечки про громадянські права». У справі «Кадубец проти Словаччини» Eur. Court H.R. Kadubec v. Slovakia, Judgment of 2 September 1998. Reports. 1998 VI. представник держави-відповідача наполягав на тому, що в цій справі йдеться про адміністративний проступок, а не про кримінальне звинувачення, і, отже ст. 6 не може бути застосована. Однак Європейський суд з прав людини не погодився з аргументом відповідача, хоча і визнав, що внутрішнє право країни не вважає кримінальними діяння, за вчинення якого був покараний заявник. Проте ця обставина, на думку Суду, не має великого значення, так само як і те, який державний орган розглядав справу.

Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині доведення вини тільки в законному порядку на підставі законно здобутих доказів.

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Враховуючи викладене, суддя вважає, що зазначені протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, не доведені відповідними належними та допустимими доказами, що виключає можливість притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП.

В той же час доводи захисника притягуваного ОСОБА_1 адвоката Лаєвської М.Л. про зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення подій 20.03.2020 року, в той час як вони відбулись 21.03.2020 року, не відповідають дійсному змісту цього протоколу із зазначенням дати саме 21.03.2020 року.

Відповідно до ст. 247 п.1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 44-3, п.1 ст. 247, ст. ст.251, 252, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її вручення особі, щодо якої винесено постанову до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя