БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/476/2020
Провадження № 3/497/173/2020
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.05.2020 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кодінцевої С.В.,

за участю секретаря судового засідання Ковтун О.І.,

особи, відносно якої складено протокол ОСОБА_1 ,

захисника особи, відносно якої складено протокол адвоката Раділова І.М.,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, болгарина за національністю, одруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, не інваліда, працюючого водієм вантажних перевезень, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , особу якого встановлено на підставі паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Болградським РВ ГУМВС України в Одеській області від 04.03.2011 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ,
про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.121 ч.4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
В С Т А Н О В И В:

29.03.2020 року о 16:25 годині відносно ОСОБА_1 поліцейським взводу 1 роти 3 батальйону УПП в Дніпропетровській області, сержантом поліції Попрущенком А.В. було складено протокол про адміністративне правопорушення.
З даного протоколу серії ОБ №195408 слідує, що « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, 29.03.2020 року о 16:10 годині керував т/з марки «MERSEDES-BENS» моделі «920,02 D», д/н НОМЕР_3 по дорозі М-04 у якого не передній осі лівого колеса наявні місцеві пошкодження у виді порізів та розривів, що оголюють корд. Правопорушення вчинено повторно протягом року, що підтверджується постановою ЕАК 1641882 від 19.10.2019 року за ч.1 ст. 121 КУпАП. Таким чином останній порушив вимоги п. 31.4.5.б Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.4 ст. 121 КУпАП».
Особа відносно якої складено протокол ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що він не визнає вини з підстав зазначених в протоколі.
Пояснив, що він дійсно у зазначений день і час керував своїм транспортним засобом «MERSEDES-BENS» моделі «920,02 D», д/н НОМЕР_3 по дорозі М-04 (Знам`янка-Луганськ-Ізварино) з увімкненою аварійною сигналізацією та на під`їзді до смт. Криничне, Дніпропетровської області на стаціонарному посту був зупинений поліцейським взводу № 1 роти № 3 Батальону № 4, УПП в Дніпропетровській області, сержантом ОСОБА_2 . Надалі на вимогу поліцейського, він надав свої документи для перевірки, однак поліцейський, крім документів передбачених ст.2 ПДР України, вимагав інші документи, що не стосуються вищезазначеної статті, на що ОСОБА_1 відповів категорично та з цього приводу у працівника поліції з`явилися особисті неприязні відносини до водія. Згодом працівник поліції почав упереджено перевіряти усі конструкції автомобіля та, дійшовши до лівого колеса передньої осі, побачив на ньому виступаючу гулю, але характеризував її як розрив та пошкодження корду колеса. На підставі чого почав складати адміністративний протокол, хоча ОСОБА_1 повідомив поліцейському що пошкодження колеса сталося на автодорозі М-04, та показав поліцейському два нових колеса для заміни, які ним були придбані на передодні, і які він взмозі замінити на найближчому шино-монтажу. Вважає, що в його діях відсутній склад і подія правопорушення.

По твердженню захисника особи відносно якої складено протокол, поліцейським грубо порушено вимоги чинного законодавства, які перелічені в письмових поясненнях наданих суду 05.05.2020 року, що свідчить про недопустимість протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 , та відсутність будь-яких інших належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження вини цієї особи у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.121 ч.4 КУпАП.
В силу вимог ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а тому в зв`язку з відсутністю складу правопорушення у його діях наполягав на закритті провадження у цій справі.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Стаття 9 КУпАП дає визначення адміністративного правопорушення(проступку) як протиправної, винної(умисної або необережної) дії чи бездіяльності, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст.ст.251, 252, 280 КУпАП наявність адміністративного правопорушення і винність у його вчинені особи та інші обставини, що мають істотне значення для правильності вирішення справи про адміністративні правопорушення, підлягають доказуванню передбаченими законом способами, оцінка відповідних доказів має ґрунтуватись на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності та законі. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, поряд з іншим, підлягає з`ясуванню, чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа у його вчинені та чи підлягає вона адміністративній відповідальності, постанова у справі повинна бути законною та обґрунтованою.
Диспозицією ст.121 КУпАП передбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності, з якими експлуатація транспортного засобу заборонена. Дана норма є бланкетною і тому при її застосуванні необхідно встановити, які саме пункти Правил дорожнього руху України порушено учасниками дорожнього руху при вчиненні певного діяння, розкривши їх зміст.
Частина четверта ст. 121 КУпАП передбачає відповідальність за повторне, протягом року, вчинення будь-якого з порушень, передбачених частинами першою - третьою цієї статті.

Частини перша-третя ст. 121 КУпАП визначають відповідальність за: керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими, відповідно до встановлених правил, експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів; керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації; керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 29.03.2020 року о 16:10 годині керував т/з марки «MERSEDES-BENS» моделі «920,02 D», д/н НОМЕР_3 по дорозі М-04. За даними протоколу на передній осі лівого колеса цього транспортного засобу наявні місцеві пошкодження у виді порізів та розривів що оголюють корд.
Правопорушення вчинено повторно протягом року, що підтверджується постановою ЕАК 1641882 від 19.10.2019 року за ч.1 ст. 121 КУпАП.
В протоколі є посилання на додаток - відео, втім такого відеозапису до матеріалів справи про адміністративне правопорушення не додано, відсутнє посилання на нього в опису до матеріалів, а також у супровідному листі до матеріалів.
Тобто, відеофіксації вказано порушення відносно ОСОБА_1 суду не надано.
Таким чином, встановлені обставини свідчать про недотримання поліцейським вимог Інструкції …, та Порядку …
Суд звертає увагу, що Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 року N 1395, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року за N 1408/27853 визначено процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (п.1).
Згідно п.1 розділу ІІ цієї Інструкції слідує, що протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до статті 254 КУпАП. До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються:
1) письмові пояснення свідків правопорушення у разі їх наявності;
2) акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу у разі здійснення його затримання;
3) акт огляду на стан сп`яніння у разі проведення огляду на стан сп`яніння;
4) інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

Однак з протоколу серії ОБ №195408 від 29.03.2020 року вбачається, що свідки при складанні протоколу не залучалися, та пояснення таких до матеріалів не додавалися.
Поліцейським взводу № 1 роти № 3 Батальйону № 4, УПП в Дніпропетровській області, сержантом ОСОБА_2 було складено рапорт на ім`я начальника Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Управління патрульної поліції за обставинами виявлено правопорушення.
Відповідно до 15.8. Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС затвердженої наказом МВС від 27.03.2009 року за № 111 при порушенні ПДР водіями оперативних транспортних засобів працівником підрозділу ДПС складається рапорт у якому зазначаються місце, час, марка транспортного засобу, його колір, номерний знак, обставини скоєного порушення ПДР та стаття Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою передбачена відповідальність за його вчинення. Рапорт надсилається до відділу (відділення) Державтоінспекції МВС з обслуговування адміністративних територій міст, районів, районів у містах за місцем реєстрації такого транспортного засобу. У таких випадках можливе використання спеціальних технічних засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так судом даний рапорт оцінюється критично, так як складання рапортів при вчиненні порушення ПДР здійснюється лише щодо водіїв оперативних транспортних засобів.

Додана до протоколу єдина фото-таблиця на якій зображено якесь колесо, суд до уваги як належний і допустимий доказ не приймає, оскільки на цій фото-таблиці відсутня дата та час фіксації, колесо якого транспортного засобу зафіксовано не вбачається можливості встановити, яким саме приладом здійснено фотофіксацію не зрозуміло. Посилання в протоколі на здійснення фото-фіксації відсутнє.

Присутній в судовому засіданні ОСОБА_1 суду пояснив, що це зображення не має жодного відношення до його транспортного засобу, оскільки на автомобілі, яким він управляв були встановлені гумові шини марки «Брічстоун», а на вказаному зображенні шини марки «Матадор». Більш того, на доданому фото зафіксована тягова вантажна шина, а протоколі зазначено про виявлене нібито пошкодження переднього рульового колеса.

Проаналізувавши надані суду документи, суд дійшов висновку, що поліцейським взводу №1 роти № 3 Батальйону № 4, УПП в Дніпропетровській області, сержантом Попруженко А.В., який склав протокол відносно ОСОБА_1 за ст. 121 ч.4 КУпАП не дотримано вимоги закону щодо порядку фіксації адміністративного правопорушення та складання протоколу про адміністративне правопорушення, що свідчить про неналежне виконання співробітником поліції своїх посадових обов`язків, та в даному конкретному випадку фактично призвело до нівелювання положень ст.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якими визначені завдання цього кодексу, зокрема: зміцнення законності, запобігання правопорушенням та виховання громадян у дусі точного та неухильного додержання Конституції і законів України та сумлінного виконання своїх обов`язків.
Відповідно до положення ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
При цьому, на підставі задекларованого принципу, що міститься в ст. 7 КУпАП, кожній особі щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності гарантовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративне правопорушення.
Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
За ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.
Згідно із ч. 3 п. (b) ст. 31 Віденської Конвенції про право міжнародних договорів від 1969 року, ратифікованої Україною 14.05.1986 року, поряд з контекстом договору враховується наступна практика його застосування, яка встановлює угоду учасників щодо тлумачення. Крім того, відповідно до ст. 32 Конвенції про захист прав і основних свобод людини (далі за текстом - Конвенція) питання тлумачення і застосування Конвенції належить до виключної компетенції Європейського суду, який діє відповідно до Конвенції, тобто рішення Європейського суду є невід`ємною частиною Конвенції як практика її застосування і тлумачення.
Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.
Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).
Крім того, у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Обов`язкова відповідність судового процесу у справах про притягнення особи до адміністративної відповідальності таким засадам, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, безпосередність дослідження доказів, а також змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів безумовно має враховуватись як особами, яких звинувачують у скоєнні адміністративного правопорушення, та їх захисниками, так і судом, що здійснює розгляд відповідних справ.
Оцінюючи докази в їх сукупності, на підставі повного і об`єктивного дослідження усіх обставин справи, суд приходить до переконання, що під час розгляду справи не було надано достатніх, допустимих та належних доказів на підтвердження обставин, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №195408 від 29.03.2020 року.
А відтак, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.121 ч. 4 КУпАП підлягає закриттю, оскільки положеннями ст.247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст.221, 247 ч.1 п.1. п.7, 254, 256, 266, 280, 283-289 КУпАП, суд
П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.121 ч.4 КУпАП відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя С.В.Кодінцева