ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2020 Справа №607/2686/20

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Грицак Р.М., розглянувши матеріали, що надійшли із Тернопільського відділення поліції Тернопільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого,

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

12 лютого 2020 року із Тернопільського відділення поліції Тернопільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області надійшли до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №465741 від 21 січня 2020 року, гр. ОСОБА_1 21 січня 2020 року о 00 год. 50 хв. в с. Івачів Горішній Тернопільського району Тернопільської області керував автомобілем марки «ВАЗ 2107», номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився із застосуванням приладу «Drager» в присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Огляд на стан алкогольного сп`яніння також проводився лікарем-наркологом у КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 а) Правил дорожнього руху України за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не визнав та суду пояснив, що 21 січня 2020 року він керував автомобілем марки «ВАЗ 2107», номерний знак НОМЕР_1 в с. Івачів Горішній Тернопільського району Тернопільської області де в подальшому його транспортний засіб було зупинено працівниками поліції. Однак законні підстави для його зупинки у працівників поліції були відсутні і таким чином протокол про адміністративне правопорушення складений відносно нього за наслідком такої зупинки є недопустимим доказом. Крім того під час проведення працівниками поліції огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки йому не було роз`яснено принцип роботи приладу, порядок проходження огляду, не пред`явлено сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Також під час процедури огляду були відсутні свідки, як це передбачено нормами законодавства. Вказані порушення також допущенні при проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР. Просить врахувати суд, що працівники поліції протягом всього часу оформлення матеріалів проводили запис події на мобільний телефон, відеофіксація постійно переривалася та зйомка до кінця процедури не проводилася. Тому просить закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши письмові матеріали справи вважаю, що ОСОБА_1 не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності на підставі даних матеріалів справи виходячи з наступних підстав.

Відповідно до статей 245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення, яка згідно із наданим статтею 9 КУпАП визначенням адміністративного правопорушення є його обов`язковою складовою.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, (затверджена спільним наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція) огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (п.3, 4, 5 розділу ІІ Інструкції).

Пунктом 10 розділу ІІ Інструкції встановлено, що результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду , який складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння. Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

До матеріалів справи долучено паперовий носій тестування ОСОБА_1 на алкоголь з якого вбачається, що тест проведено за допомогою приладу Alcotest 6820 №ARLK-0020 21 січня 2020 року о 01 год. 03 хв. в с. Івачів Горішній Тернопільського району Тернопільської області. Результат тесту показав 1,17 ‰.

Проте до матеріалів справи не додано сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки за допомогою якого проведено тестування, акт огляду на стан сп`яніння водія та направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння до закладу охорони здоров`я.

З відеоматеріалу наданого працівниками поліції не вбачається, що водію пропонувались технічні засоби для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки в присутності двох свідків та факт роз`яснення порядку застосування спеціального технічного засобу.

Крім цього у протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що водій пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я в присутності двох свідків.

Пунктом 6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції встановлено, що огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Частиною 2 ст. 266 КУпАП регламентує, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків.

В матеріалах справи містяться письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 21 січня 2020 року згідно яких останні були присутні під час проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest» 6820, за результатами якого показник вмісту алкоголю в крові ОСОБА_1 становив 1,17 ‰.

Разом з цим, із наданого відео неможливо встановити присутність вказаних свідків, при огляді водія на стан алкогольного сп`яніння, письмові пояснення яких містяться в матеріалах справи, оскільки на відео вони не зафіксовані.

На неодноразові виклики суду, свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, а відтак їх письмові пояснення без їх допиту в судовому засіданні є неналежними доказами.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 27 червня 2019 року у справі №560/751/17.

Враховуючи викладене, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням цієї статті, вважається не дійсним (ч.5 ст.266 КУпАП).

Щодо зйомки відео на телефон інспектора, суд не вбачає суперечності даного доказу вимогам ст. 251 КУпАП, згідно якої, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З аналізу даної статті вбачається, що відеофіксування правопорушення допускається, у тому числі і на мобільний телефон, оскільки він має функцію відеозйомки, тобто знімання під час вчинення правопорушення на телефон, не суперечить вимогам зазначеної норми права.

Проте, відповідно до розділу 2 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС від 18.12.2018 року №1026, під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища. У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Увесь процес складання протоколу повинен фіксуватися на нагрудну камеру поліцейського.

В даному випадку працівниками поліції було надано диск з чотирма файлами відеозапису, тобто лише часткові фрагменти відеозапису під час оформлення протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП, а не безперервний запис.

У зв`язку із цим суд не може відтворити та перевірити правомірність всієї процедури складання адмінматеріалів та розцінює зазначену відеофіксацію як неналежний доказ.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним доказом в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

У справі «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02) провадження у справі про адміністративне правопорушення, ЄСПЛ розцінив як кримінальне для цілей застосування Конвенції «з огляду на загальний характер законодавчого положення, яке порушила заявниця, а також профілактичну та каральну мету стягнень, передбачених цим положенням». Тим більше «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Не доведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Факти встановлені у судовому засіданні щодо скоєння адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП, у сукупності викликають сумніви щодо вчинення самого правопорушення та законності його фіксації.

За таких обставин, всі сумніви щодо доведеності вини водія ОСОБА_1 тлумачаться на його користь у відповідності до ст. 62 Конституції України.

Таким чином, у суду відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки під час розгляду адміністративного матеріалу достатніх доказів вчинення ним адміністративного правопорушення не встановлено, а ті, що надані в якості підтвердження вчинення правопорушення, суд оцінює критично, так як вони отримані внаслідок істотного порушення закону.

В зв`язку з чим справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, слід закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Керуючись ст. ст.130, 251, 283, 284, 287 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП - закрити, у зв`язку відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Головуючий суддяР. М. Грицак