Справа 556/563/20
Номер провадження 3/556/285/2020
П ОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2020 року. Володимирецький районий суд Рівненської області

в складі головуючого судді - Котик Л.О.,

при секретарі Басик Г.Т.

з участю прокурора Кругліцького М.М.

в присутності особи, відносно якої складено протокол ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, що надійшли від Управління стратегічних розслудувань в Рівненській області Департаменту стратегічних розслідувань про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працює,-

за ч.1 ст.172-6 КУпАП, -

встановив:

Згідно з Протоколом про адміністративне правопорушення № 130 від 14.04.2020, складеного оперуповноваженим Управління стратегічних розслідувань в Рівненській області Департаменту стратегічних розслідувань ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , обіймаючи посаду молодшого інспектора відділу охорони Державної установи "Полицька виправна колонія (№ 76)", прапорщик внутрішньої служби, будучи відповідно до підпункту «д» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, порушив вимоги, встановлені абзацом1 ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», а саме : несвоєчасно без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, а саме з 01.01.2017 року по 21.10.2017 року, чим вчинив правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП визнав повністю та пояснив, що про обов`язок подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування типу «перед звільненням» за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, а саме з 01.01.2017 року по 31.10.2017 року, в термін до 00:00 год. 01.11.2017 року, він був обізнаний. Разом з тим, у зв`язку з недостатністю знань щодо алгоритму дій з використанням комп`ютерної техніки для подання такої декларації шляхом заповнення на офіційному веб-сайті НАЗК, не зміг самостійно подати таку декларацію. Не надав належної уваги важливості дотримання вимог ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції», а тому не вважав несвоєчасне подання декларації правопорушенням, яке тягне адміністративну відповідальність.

Прокурор в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_1 винним за ч.1 ст.172-6 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення в межах санкції даної статті у виді мінімального штрафу.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши письмові докази, долучені до протоколу, оцінивши їх на предмет належності, допустимості та достовірності, а їх сукупність - щодо достатності для доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, суд прийшов до наступних висновків.

ОСОБА_1 з 28 березня 2016 року працював на посаді молодшого інспектора відділу охорони Полицької виправної колонії (№76). (копія наказу ДУ "Полицька виправна колонія (№76)" від 28.03.2016 року № 28 о/с "По особовому складу".

Відповідно до наказу ДУ "Полицька виправна колонія (№76)" від 31.10.2017 року № 174/ОС-17 старшого сержанта внутрішньої служби Годунка М.М. з 31.10.2017 року звільнено, за власним бажанням, з посади молодшого інспектора відділу охорони, відповідно до пункту 7 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію".

Стаття 1 Закону України «Про запобігання корупції» містить визначення поняття суб`єкти декларування це особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 4 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.

У відповідності до абзацу 1 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини 1 статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Згідно підпункту 2 пункту 5 розділу II рішення НАЗК "Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування" від 10.06.2016 року № 3, яке зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 року за № 959/29089, декларація суб`єкта декларування, який припиняє діяльність пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подається не пізніше дня такого припинення. Декларація суб`єкта декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, охоплює період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими таким суб`єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду. Останнім днем такого періоду є день, що передує дню подання декларації.

Таким чином, у ОСОБА_1 виник обов`язок подати в НАЗК декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, а саме за період з 01.01.2017 року по 31.10.2017 року, в термін до 00:00 год. 01.11.2017 року.

Згідно з відомостями Реєстру НАЗК на веб-сайті «nazk.gov.ua», ОСОБА_1 подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, а саме з 01.01.2017 року по 31.10.2017 року, типу "перед звільненням", о 10:45 год. 27.03.2020 року, у той час як термін її подання сплинув 01.11.2017 о 00.00 год. Даний факт останній підтвердив і в судовому засіданні.

Враховуючи пояснення ОСОБА_1 щодо причин несвоєчасного подання декларації типу «перед звільненням», суд прийшов до висновку, що він усвідомлював протиправний характер своєї бездіяльності, передбачав її шкідливі наслідки і хоча не бажав, але свідомо припускав їх настання, тобто вчинив бездіяльність з непрямим умислом.

З вимогами ст. 45 Закону України "Про запобігання корупції", ОСОБА_1 , під підпис ознайомлений 28.03.2016 року та 03.10.2016 року.

Матеріалами проведеної перевірки (інформацією НАЗК щодо роботи системи "Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» від 21.12.2019 року, відомостями з місця роботи) встановлено, що ОСОБА_1 подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, а саме з 01.01.2017 року по 31.10.2017 року , типу "перед звільненням", несвоєчасно без поважних причин.

Згідно з приміткою до статті 172-6 КУпАП, суб`єктами правопорушень у цій статті є особи, які, відповідно до частин 1 та 2 статті 45 ЗУ "Про запобігання корупції", зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Таким чином, молодший інспектор відділу охорони ДУ "Полицька виправна колонія (№76)" ОСОБА_1 , будучи ознайомленим з вимогами ст. 45 Закону України "Про запобігання корупції", являючись суб`єктом відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог абзацу 1 частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно без поважних причин подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 КУпАП.

Місцем вчинення правопорушення є місце роботи ОСОБА_1 (як суб`єкта декларування) - ДУ "Полицька виправна колонія (№76)", за адресою: вул. Лісова, 10, с. Іванчі, Володимирецького р-ну, Рівненської області.

Час вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, є 10:45 год. 27.03.2020 року, коли ОСОБА_1 несвоєчасно без поважних причин подав до НАЗК декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачаються усі ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Як зазначено в ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа), зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. (ст. 280 КУпАП)

Згідно ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

ОСОБА_1 вперше притягується до адміністративної відповідальності, позитивно характеризується, вину у вчиненому визнав, розкаявся, має постійне місце проживання та роботу.

Статею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов`язані з корупцією» № 13 від 25 травня 1998 року, суди при розгляді справ про правопорушення, пов`язані з корупцією, мають також з`ясовувати мотив і характер вчиненого діяння.

А тому, з метою запобігання вчиненню нових правопорушень, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що буде достатнім для його виправлення.

Відповідно до ч.5 ст.4 Закону України "Про судовий збір", у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі наведеного та керуючись ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції", ст.8 Закону України "Про судовий збір", суд -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 притягнути до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення і призначити стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят)гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 420 грн. 40 коп. судового збору в дохід держави.

Постанова суду у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Володимирецький районний суд Рівненської області.

Суддя: