ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №766/4010/20

Пров. №3/766/2491/20

21 квітня 2020 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого-судді: Корольчук Н.В.

за участю:

секретаря: Філіпенко І.О.

особи, яка притягається до відповідальності: ОСОБА_1

розглянувши справу про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 173, ч. 1 ст. 184 КУпАП щодо:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, реєстраційний номер облікової картки платника податків не встановлено, не працевлаштована, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

в с т а н о в и в:

В протоколі серії ГП №122719 від 01.03.2020 року, складеного стосовно ОСОБА_1 , зазначено, що громадянка ОСОБА_1 01.03.2020 року приблизно о 00:30 год. ухилялась від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, виховання своєї дитини, ОСОБА_2 , 01.03.2014 року, що призвело до забійної рани дитини ОСОБА_2 .. При цьому матір ОСОБА_1 перебувала в алкогольному сп`янінні.

Крім того, в протоколі серії ГП №122720 від 01.03.2020 року, складеного стосовно ОСОБА_1 , зазначено, що громадянка ОСОБА_1 01.03.2020 року близько 02:30 год. знаходячись за адресою: м. Херсон, вул. Українська 81, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в громадському місці «Дитяча обласна лікарня» висловлювалась нецензурною лайкою на адресу поліцейських, чим порушувала громадський порядок та спокій громадян.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованих їй правопорушень не визнала, посилаючись на те, що вона в повній мірі виконує свої батьківські обов`язки, вихованням дитини займається, на адресу поліцейських нецензурною лайкою не висловлювалась. Разом з цим, розповіла, що на її запитання про те, хто викликав поліцію та з його приводу, працівники поліції відповіли їй в грубій формі, на що вона також відповіла відповідно, але нецензурно не висловлювалась.

Розглянувши справу у відповідності до вимог ст.ст. 245-246, 249, 252 КУпАП, суд вважає, що зібрані у справі докази не дають підстав для висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованих їй адміністративних правопорушень, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 184 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Згідно ч.1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення.

Частиною 2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

З складеного стосовно ОСОБА_1 протоколу серії ГП №122719 від 01.03.2020 року видно, що у ньому чітко не зазначено у чому саме за версією особи, яка його склала, виразилося невиконання нею обов`язків щодо виховання дитини, який саме з обов`язків, передбачених ст. 150 СК України, вона не виконала, що призвело до настання наслідків, про які йдеться мова в протоколі.

Натомість матеріали справи свідчать про те, що висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, ґрунтується виключно на обставинах травмування її дитини.

Проте, на думку суду, такі відомості не є достатніми та переконливими для висновку про неналежне виконання ОСОБА_1 батьківських обов`язків.

Також, на підтвердження винуватості ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП до протоколу серії ГП №122720 від 01.03.2020 року доданий та наданий суду рапорт поліцейського, який був досліджений у судовому засіданні, який містить виклад тих же обставин, які зазначені в вказаному протоколі.

Об`єктивна сторона правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 173 КУпАП, полягає у таких діях: нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Спираючись на положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2013 року, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20.09.2016 року), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ст. 173 КУпАП, зокрема у виді адміністративного арешту, необхідно виходити з того, що як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено перед судом. Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у скоєнні правопорушення має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

З наведеного випливає, що нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, є обов`язком органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, що в свою чергу звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Суд вважає, що матеріали справи не містять об'єктивних доказів на підтвердженні викладених у протоколі серії ГП №122720 від 01.03.2020 року обставин.

Так, фактично у складеному стосовно ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення продубльовано відомості, викладені у рапорті поліцейського.

З метою всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи, враховуючі отримані в судовому засіданні пояснення від ОСОБА_1 , а також відсутність в зазначеному протоколі її підпису, судом вжито вичерпних заходів для забезпечення явки та допиту у судовому засіданні працівників поліції (шляхом направлення викликів за місцем роботи), проте зазначені особи у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, а нормами КУпАП примусовий привід свідка не передбачений.

Інших доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 були вчинені дії, які характеризують об`єктивну сторону адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173 або ч. 1 ст. 184 КУпАП, матеріали справи не містять і під час судового розгляду здобуто не було.

За обставин викладених вище, суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173 або ч. 1 ст. 184 КУпАП. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а викладені в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 обставини не підтверджуються достатніми доказами у справі та не можна вважати доведеними, а тому протоколи про адміністративні правопорушення в даному випадку також не можна визнати беззастережним доказом вини ОСОБА_1 в розумінні ст. 251 КУпАП.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, ст.ст. 251, 280, 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ст. 173, ч. 1 ст. 184 КУпАП України - закрити у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

Суддя: Корольчук Н.В.