Справа № 212/254/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2020 року м. Кривий Ріг

Суддя Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Борис О.Н., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли з ППП в м. Кривому Розі УПП в Дніпропетровській області ДПП у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

До Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла справа про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

05.01.2020 о 13-02 годині в м. Кривий Ріг по вул. Ватутіна, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Mercedes-Benz Vito, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння: поведінка, що не відповідає обстановці, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків,чим порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення особі, що притягується до адміністративної відповідальності були роз`яснені вимоги ст. 268 КУпАП України й зміст ст. 63 Конституції України.

ОСОБА_1 у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду протоколу був сповіщений належним чином, про причину не явки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Згідно ст. 268 КУпАП явка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП не обов`язкова, а тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутність ОСОБА_1 на підстав наявних у справі доказів.

Перевіривши та дослідивши матеріали справи, суддя дійшов наступного висновку.

Частина 1 ст. 130 КУпАП визначає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно ст. 278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд, в тому числі, перевіряє правильність складання протоколу інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, належно з`ясовує обставини справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23 грудня 2005 року передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247 і 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначає, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини (далі - ЄКПЛ) та основних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Європейський суд з прав людини приділяє особливу увагу дотриманню аналізованих принципів як невід`ємної складової права на справедливий суд, практичне застосування яких відбувається при досліджені доказів та оскарженні невмотивованих рішень суду, коли влучні аргументи сторін судом просто проігноровані.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (зокрема, mutatis mutandis рішення у справах: OZTURK v. GERMANY від 21 лютого 1984 року, пункт 53 та Швидка проти України від 30.10.2014 року), справи про адміністративні правопорушення даної категорії, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення. Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у цьому Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення». У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відтак, на всі стадії оскарження у судах постанов у справах даної категорії на позивачів (осіб, яких притягнуто до адміністративної відповідальності) поширюються всі гарантії статті 6 ЄКПЛ.

Рішенням у справі «Ruiz-Mateos проти Іспанії» від 23.05.1993 р. ЄСПЛ вказав, що принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, а також, що вкрай важливо, відповісти на них.

Національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, проте зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» від 1.07.2003 р. (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті, та надати стороні можливість його оскарження у разі незгоди з аргументами суду. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль за здійсненням правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), від 27.09.2001 р.). А тому при оскаржені рішення суду слід звертати увагу на те, що залишення без уваги ключових доводів сторони є прямим порушенням процесу.

ЄСПЛ завжди займав визначне місце, забезпечуючи право на справедливий суд (Airey v. Ireland (Ейрі проти Ірландії), § 24; Stanev v. Bulgaria (Станєв проти Болгарії) [ВП], §231). Ця гарантія є «одним з основних принципів будь - якого демократичного суспільства, відповідно до Конвенції» (Pretto and Others v. Italy (Претто та інші проти Італії), § 21).

Оскільки за змістом ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами, а юрисдикція їх поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, ключову роль у забезпеченні ефективного захисту прав і свобод громадян на національному рівні відведено саме судам.

Детально вивчивши та дослідивши матеріали справи та надані докази, суддя дійшов висновку, що винність ОСОБА_1 у судовому засіданні встановлена та підтверджується наданими до справи доказами, а саме:

- протоколом серії ОБ № 131215 від 05.01.2020 року про адміністративне правопорушення, 05.01.2020 о 13-02 годині в м. Кривий Ріг по вул. Ватутіна, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Mercedes-Benz Vito, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння: поведінка, що не відповідає обстановці, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків,чим порушив п.2.5 ПДР України (а.с. 1);

- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 05.01.2020 року, згідно якого огляд не проводився (а.с. 2)

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які кожен окремо вказали, що 05.01.2020 року в їх присутності громадянин ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку огляду для визначення стану сп`яніння (а.с. 3,4);

- рапортом поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону № 2 ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП К.М.Білої відповідно до якого, під час несення служби 05.01.2020 року, екіпажем 113 було зупинено транспортний засіб Mercedes-Benz Vito, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням громадянина ОСОБА_1 , у останнього було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння. Водій відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі в присутності двох свідків (а.с. 5);

- CD - диском, який оглянуто та безпосередньо досліджено суддею, у якому зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у присутності двох свідків(а.с.8);

- довідкою інспектора ВАП полку ПП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП майора поліції Єлісєєва М. від 09.01.2020 року, з якої вбачається, що громадянин ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_2 категорії «А1,А,В1,В» (а.с. 7);

Судом встановлено узгодження показів свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 зі змістом запису з бодікамери долученої до матеріалів справи та рапортом поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону № 2 ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП Білої К.М.

Як вбачається з матеріалів справи, подія адміністративного правопорушення мала місце 05.01.2020, в той час як розгляд справи здійснюється 17.04.2020, тобто після спливу трьох місяців з дня вчинення адміністративного правопорушення, а тому строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, на момент розгляду даної справи в суді закінчилися.

За таких обставин, суд приходить до висновку про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 130, 246, 247, 273, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя, -

постановив:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення із закриттям провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП - у зв`язку із закінченням на момент розгляду даної справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу.

Суддя: О. Н. Борис