Іллічівський районний суд м.Маріуполя
Справа № 264/1593/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2020 р. м. Маріуполь

Суддя Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області Пустовойт Тетяна Валеріївна, розглянувши матеріали, які надійшли з Кальміуського ВП Центрального ВП ГУНП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , не працюючого, який зареєстрований та мешкає в АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП,

УСТАНОВИЛА:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №061807, складеного 03.03.2020 року о 18-30 годин у с.Сартана м.Маріуполя по вул.Зеленій начальником СРПП Кальміуського ВП ЦВП ГУНП в Донецькій області старшим лейтенантом поліції Голубцовим С.Г., 03 березня 2020 року о 18-30 годин біля будинку №13-а по вул.Зеленій в с.Сартана м.Маріуполя водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 21013» державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, нестійка хода), що згідно п.3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції стало підставою для вимоги про проходження відповідно до встановленого п.п.6,7 вище зазначеної Інструкції порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціальних технічних засобів або медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, від яких він відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Правопорушник надав письмові пояснення, згідно яких провину визнав повністю, просив суворо не карати.

Суддя, дослідивши письмові матеріали, прийшла до наступного.

Відповідно до п.2 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом 09.11.2015 року №1452/735, огляд на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

За вимогами п.6 розділу 1 Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться зокрема поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби).

Згідно п.7 розділу 1 вказаної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , а також його відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджується наданими відеозаписами, а також письмовими свідченнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які додаються до протоколу вбачається, що в їх присутності ОСОБА_1 відмовився, на вимогу працівників поліції, від проходження у встановленому законом порядку медобстеження на стан сп`яніння та продуття алкотестера «Drager», про що свідчать їх підписи у протоколі.

Будь-які підстави, які б свідчили про недостовірність свідчень свідків відсутні.

Таким чином, суддя вважає, що провина порушника доведена в повному обсязі, а дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП, як відмова особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Як вбачається з матеріалів справи водійське посвідчення у правопорушника ОСОБА_1 відсутнє.

За положеннями п.1.10 Правил дорожнього руху України водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії, а також особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Санкція частини 1 статті 130 КУпАП передбачає стягнення у вигляді шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, ОСОБА_1 в розумінні наведеної норми ПДР України та ч.1 ст.130 КУпАП не є водієм та відноситься до інших осіб, для яких не передбачений такий вид стягнення, як позбавлення права керування транспортними засобами.

З урахуванням особи правопорушника, який провину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав у повному обсязі, не працює, характеру вчиненого правопорушення, та обставин даної справи, а також того, що ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував, вважаю необхідним піддати його адміністративному стягненню лише у виді штрафу на користь держави.

Керуючись ст.ст. 40-1, 130 ч. 1, 283 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 визнати винуватим у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 420,40 грн. судового збору.

На постанову протягом десяти днів з моменту її винесення може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду.

Суддя: Т.В. Пустовойт