Справа № 322/292/20
Провадження № 3/322/147/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2020 року смт. Новомиколаївка

Суддя Новомиколаївського районного суду Запорізької області Шиш А.Б., з участю захисника Єланського О.Г., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, що надійшли з Новомиколаївського відділення поліції Пологівського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, фізичної особи підприємця, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не притягувався до адміністративної відповідальності,

за ст. 443 КУпАП,

в с т а н о в и в:

23 березня 2020 року до суду із Новомиколаївського відділення поліції Пологівського відділу поліції ГУНП України в Запорізькій області надійшов протокол про адміністративне правопорушення, в якому вказано, що 21 березня 2020 року, о 12 годині 00 хвилин, по вул. Центральній, 16 в смт. Тернувате Новомиколаївського району Запорізької області керівник магазину "Караван продуктів" ФОП ОСОБА_1 , не припинив діяльність магазину з торгівлі забороненими товарами, чим порушив підпункт 3 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211, а саме побутовими товарами, одягом, іграшками, а саме 21 березня 2020 року, о 10 годині 00 хвилин, продавець магазину "Караван продуктів" ОСОБА_3 продала ОСОБА_4 настінний годинник.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення не визнав, та пояснив, що він дійсно являється власником магазину " ОСОБА_5 продуктів", який складається із двох відділів продуктового та господарського, які знаходяться в одній кімнаті. З господарських товарів в магазині реалізувалися лише дозволені товари, такі як засоби гігієни та миючі засоби. Про реалізацію 21 березня 2020 року настінного годиннику йому нічого відомо не було, проте, з пояснень реалізатора ОСОБА_3 , йому стало відомо, що у вказаний день вона вказаний годинник нікому не реалізувала.

Захисник Єланський О.Г. просив провадження закрити у зв`язку з наступним. Як зазначав захисник, із протоколу серії АПР18 № 244092 про адміністративне правопорушення від 21 березня 2020 року, вбачається, що 21 березня 2020 року о 12 годині 00 хвилин, керівник магазину "Караван продуктів" ФОП ОСОБА_1 не припинив діяльність магазину з торгівлі заборонених товарів, чим порушив п.п. 3 ч. 2 Постанови КМУ № 21 від 11 березня 2020 року. Диспозицією ст. 443 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених ЗУ "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами. Стаття 443 КУпАП є бланкетною, тому серед ознак, які мають бути відображені при викладенні суті даного правопорушення, обов`язковим є наведення конкретного нормативно правового акту, яким встановлюються відповідні правила та яких особа, що притягається до адміністративної відповідальності, не дотрималася, порушивши тим самим законодавчі приписи. Вказаний протокол про адміністративне правопорушення містить посилання на порушення особою п.п. 3 п. 2 Постанови КМУ № 211 від 11 березня 2020 року. Натомість вказана постанова не містить будь-яких заборон щодо зупинення роботи об`єктів загального користування на території смт. Тернувате Новомиколаївського району Запорізької області, зокрема магазинів. Будь-які дані про те, що органами місцевого самоврядування ухвалювалися відповідні рішення, їх оприлюднення, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять. Однак, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, які саме норми ЗУ "Про захист населення від інфекційних хвороб", порушено ОСОБА_1 , в чому полягають ці порушення. За таких обставин зміст протоколу не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, при цьому суд не вправі виходити за межі своєї компетенції щодо зміни змісту протоколу стосовно фактичних обставин справи та конкретних дій, які були вчинені особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. Окрім того до даного протоколу, на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 443 КУпАП, уповноваженою особою не надано відомостей про свідків, які б підтвердили сам факт торгівлі та продажу товарами промислової групи у магазині "Караван продуктів", оскільки, із пояснень ОСОБА_4 вбачається, що нібито покупку годинника він здійснив у магазині "Отель-бар", не додано доказів того, що ОСОБА_1 було попереджено про відповідальність за порушення правил карантину, не додано жодного доказу здійснення ФОП ОСОБА_1 діяльності у вищезазначеному магазині, не зазначено нормативно-правового акту, яким передбачена відповідальність за не відокремлення товарів продуктової (продовольчої) групи від промислової. Таким чином вказані у протоколі обставини не відповідають дійсності, а тому у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення. Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом. Інспектор поліції, який склав протокол про адміністративне правопорушення, зазначених вимог закону не виконав. За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Також, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та відеозапису. Так, у відповідності до п.п. 2.5, 3.3 Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої Наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03 лютого 2016 року № 100, нагрудною відеокамерою (відеореєстратором) забезпечується кожен працівник патрульної поліції, який заступає на зміну, в будь-якому випадку хоча б однією нагрудною камерою (відеореєстратором) забезпечується екіпаж. Нагрудна відеокамера (відеореєстратор) повинна активовуватись працівником патрульної поліції та знаходитись в режимі відео зйомки при будь-якому контакті з особами. Проте, в матеріалах справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, в порушення вищевказаних вимог, відсутній відеозапис на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 443 КУпАП. До матеріалів справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності долучений відеозапис, який не містять доказової бази по справі, а саме: відсутні докази продажу (реалізації) у крамниці, що належить ОСОБА_1 товарів, заборонених до продажу у період карантину; відсутній відеозапис відібрання пояснень у осіб, які зазначені свідками у справі про адміністративне правопорушення; не зафіксовано жодного моменту складення будь-якого офіційного документа (протоколу про адміністративне правопорушення, відібрання пояснень у особи, яка притягується до адміністративної відповідальності тощо); відсутній відеозапис тієї обставини, що ОСОБА_1 було роз`яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, а також його право на правову допомогу та вказана особа однозначно відмовилась від нього, що є грубим порушення ст. 268 КУпАП (постанова Верховного Суду України від 18 лютого 2020 року, справа № 524/9827/16-а, провадження № К/9901/20742/18); не зафіксовано пред`явлення будь-якого документу для підпису, і що особа відмовилась від його підписання. Окрім того, у постанові Верховного Суду України від 13 лютого 2020 року (справа № 524/9716/16-а, провадження № К/9901/33555/18) зазначено, що у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами ст. 70 КАС України (у редакції, чинній на час ухвалення судами попередніх інстанцій рішень у цій справі) не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення. Таким чином, долучений до матеріалі справи відеозапис взагалі не можна оцінювати як доказ, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено жодного посилання на технічний засіб, за допомогою якого було здійснено запис. Крім цього, ОСОБА_1 стверджує, що у його присутності будь-які документи чи пояснення не складались та ним не підписувалися. Ч. 2 ст. 251 КУпАП визначено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Відповідно до Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ч. 3 ст. 62). Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 ЗУ від 23 лютого 2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду" є джерелом національного права. Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам "Кобець проти України" від 14 лютого 2008 року, "Берктай проти Туреччини" від 08 лютого 2001 року, "Леванте проти Латвії" від 07 листопада 2002 неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення "за відсутності розумних підстав для сумніву", що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій. Тобто усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься і в ст. 62 Конституції України. Рішенням Конституційного суду України від 20 жовтня 2011 року № 12-рп/2011 у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення ч. 3 ст. 62 Конституції України, яке є обов`язковим до виконання на території України, встановлено, що обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо. Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (ст.ст. 1. 3 ч. 2 ст. 19 Основного Закону України4). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: ... юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч. 2 ст. 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях: усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ч. 3 ст. 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (ч. 1 ст.64). У відповідності до п. 4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. В судовому засіданні 09 квітня 2020 року були заслухані пояснення працівників поліції - ОСОБА_6 , як особи, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, а також ОСОБА_7 , хоча будь-хто з учасників процесу не заявляв клопотання про їх допит, і взагалі є незрозумілим їх процесуальний статус. Забезпечення законності при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення гарантоване ст. 7 КУпАП, за якою ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України). Відповідно до ст. ст. 1, 8 Основного Закону Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права. Згідно з положеннями ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Визначення "законності" або "згідно із законом" досить широко наведено в практиці ЄСПЛ, яка є джерелом права, у зв`язку із чим є обов`язковою до врахування судами при розгляді справ відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини". Так, в рішенні "Салов проти України" від 27 квітня 2004 року ЄСПЛ нагадав, що фраза "відповідно до закону" вимагає, щоб оскаржуваний захід мав певне підґрунтя в національному праві. Крім того, у рішенні по справі "Пантелеєнко проти України" від 29 червня 2006 року, заява № 11901/02, в п. 60 ЄСПЛ зазначено, що "законність розуміють як фундаментальну юридичну категорію, що є критерієм правового життя суспільства і громадян; законність також розглядають як "принцип, метод та режим суворого, неухильного дотримання, виконання норм права всіма учасниками суспільних відносин". У правовій державі законність (правозаконність) є гарантією правомірності застосованого примусу". Однак концепція "законності" стосується не лише ст. 8, але й багатьох інших статей Конвенції. Наприклад, у справі " ОСОБА_8 та інші проти України" (Kats and Others v. Ukraine, заява № 29971/04), рішення від 18 грудня 2008 року, ЄСПЛ зазначив, що слово "законний" та словосполучення "відповідно до процедури, встановленої законом", які містяться в п. 1 ст. 5, по суті, відсилають до національного законодавства і встановлюють обов`язок забезпечувати дотримання матеріально-правових та процесуальних норм такого законодавства. Ще однією вартою уваги справою за статтею 8 Конвенції, в якій йдеться про принцип законності, є "Володимир Поліщук та ОСОБА_9 Полішук проти України" (Vladimir ОСОБА_10 and Svetlana Polishchuk V. Ukraine, заява № 12451/04), рішення від 30 вересня 2010 року, в п. 44 якого ЄСПЛ наголосив, що "словосполучення "згідно із законом" у п. 2 ст. 8 Конвенції, по суті, стосується національного законодавства і встановлює обов`язок забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм (див. рішення від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" (Panteleyenko v. Ukraine), заява № 11901/02, п. 49). Таким чином, особа може бути піддана заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, що кореспондується із ст. 245 КУпАП, за якою завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом. За ч. 1 ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Відповідно до ст. 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України. Однією із засад розгляду справи про адміністративне правопорушення є рівність громадян перед законом і органом, який розглядає справу (ст. 248 КУпАП). Вичерпний перелік осіб, що беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, встановлений главою 21 КУпАП, за якою учасниками провадження є: - особа, яка притягається до адміністративної відповідальності (ст. 268 КУпАП); - потерпілий (ст. 269 КУпАП); - законні представники та представники (ст. 270 КУпАП); - захисник (ст. 271 КУпАП); - свідок (ст. 272 КУпАП); - експерт (272 КУпАП); - перекладач (ст. 275 КУпАП). Порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення встановлено Главою 22 КУпАП, за ч. 2 ст. 279 якої, на засіданні заслуховуються виключно особи, які беруть участь у розгляді справи. Таким чином, діючим КУпАП участь співробітників поліції, в т.ч. й тих, що склали відповідний протокол, у провадженні в справі про адміністративне правопорушенню, не передбачено. Участь поліцейських у даних справах можлива лише в разі набуття ними процесуального статусу свідка (ст. 272 КУпАП), для чого судом повинно бути винесено відповідне рішення на підставі клопотання про виклик та допит в якості свідка певного співробітника поліції, право на заявлення якого передбачено діючим КУпАП для вичерпного кола осіб, а саме клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, законного представника чи представника або клопотання потерпілого. Виклик та допит співробітників поліції з ініціативи суду, що розглядає справу про адмінправопорушення, в т.ч. й з метою своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи (ст. 245 КУпАП) є незаконним, оскільки це становитиме порушення принципу змагальності, права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом), про що наголошено ЄСПЛ у справах "Малофєєва проти Росії" (рішення від 30 травня 2013 року заява № 36673/04) та "Карелін проти Росії" (заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). Слід зазначити, щo діючим КупАП на співробітників поліції покладено виключно обов`язки, наслідком виконання яких і може бути складання адмінпротоколу з послідуючим його розглядом в суді, та не надано будь-яких процесуальних прав під час судового розгляду відповідної справи, що узгоджується із завданням поліції, визначення якого міститься у ст. 2 ЗУ "Про національну поліцію" та ст. 1311 Конституції України, за вимогами якої підтримання обвинувачення здійснюється виключно прокуратурою. Таким чином, у даному випадку будь-які пояснення працівників поліції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, не можуть бути розцінені як докази. Сам протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , було складено за нібито виявленим правопорушенням за дзвінком анонімної особи. Відповідно до ст. 5 ЗУ "Про звернення громадян" звернення адресується органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань. Звернення може бути подано окремою особою (індивідуальне) або групою осіб (колективне). Звернення може бути усним чи письмовим. Усне звернення викладається громадянином на особистому прийомі або за допомогою засобів телефонного зв`язку через визначені контактні центри, телефонні "гарячі лінії а записується (реєструється) посадовою особою. Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення). У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається. Звернення, оформлене без дотримання зазначених вимог, повертається заявнику з відповідними роз`ясненнями не пізніш як через десять днів від дня його надходження, крім випадків, передбачених ч. 1 ст. 7 цього Закону. Звернення про надання безоплатної правової допомоги розглядаються в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги. Ч. 1 ст. 8 ЗУ "Про звернення громадян" передбачено, що письмове звернення без зазначення місця проживання, не підписане автором (авторами), а також таке, з якого неможливо встановити авторство, визнається анонімним і розгляду не підлягає. Окрім того, відповідно до п. п. 12-14, 17 Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 15 листопада 2017 року № 930 "Про затвердження Порядку розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України" (далі за текстом Наказ) звернення від громадян надходять до органів (підрозділів) поліції у вигляді листів, під час їх особистого прийому посадовими особами, з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку або за допомогою засобів телефонного зв`язку через контактні центри, телефонні "гарячі лінії". Усі звернення громадян, що надходять до органів (підрозділів) поліції, підлягають обов`язковій класифікації за встановленими ст. 3 ЗУ "Про звернення громадян" видами, а саме: пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) та скарги: заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та законодавством їхніх прав та інтересів або повідомлення про порушення законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо. Звернення може бути усним (викладеним громадянином на особистому прийомі або за допомогою засобів телефонного зв`язку через визначені контактні центри, телефонні "гарячі лінії" та записаним (зареєстрованим) посадовою особою) чи письмовим, надісланим поштою або переданим громадянином особисто чи через уповноважену ним особу, якщо ці повноваження оформлені відповідно до законодавства України (у тому числі під час особистого прийому). Звернення громадян оформлюються відповідно до ст. 5 ЗУ "Про звернення громадян". У зверненні зазначають прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина та викладають суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення має бути надруковане або написане від руки розбірливо і чітко, підписане заявником (групою заявників) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису під час надсилання електронного звернення не вимагається. Електронне звернення, надіслане без використання електронного підпису, повинно мати вигляд скан-копїї або фотокопії звернення з підписом заявника із зазначенням дати. Інформація про електронні поштові адреси розміщується на відповідних веб-сторінках офіційного сайту Національної поліції України в мережі Інтернет. Відповідно до п.п. 11, 12, 20, 21, 22 Наказу Звернення, оформлені належним чином, підлягають реєстрації, під час якої зверненню надається відповідний індекс (реєстраційний номер), який починається кожного року з першого номера. Реєстраційний індекс звернення складається з початкової літери прізвища автора звернення, порядкового номера звернення, що надійшло (наприклад, М-70). Реєстраційний індекс може бути доповнений іншими позначеннями, що забезпечують систематизацію, пошук, аналіз і зберігання. При реєстрації колективного звернення реєстраційний номер складається з літер "Кол" та порядкового номера (наприклад, М-70/Кол). Про зареєстроване звернення служба діловодства доповідає керівництву органу (підрозділу) поліції в день реєстрації звернення або в перший наступний робочий день. Усні звернення, що надійшли на телефонну "гарячу лінію" Національної поліції України приймаються підрозділом забезпечення діяльності "гарячої лінії" та заносяться до електронного реєстру вхідних дзвінків, які надходять на "гарячу лінію". В електронному реєстрі вхідних дзвінків, які надходять на "гарячу лінію", на звернення заводиться електронна реєстраційна картка звернення (додаток 6), у якій зазначають прізвище, ім`я, по батькові заявника, номер контактного телефону, місце проживання заявника - фізичної особи, електронну адресу, на яку заявнику може бути надіслана відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним, викладається суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, прохання чи вимоги. Кожному зверненню надається індивідуальний номер. У разі якщо заявник не називає свого прізвища, імені, по батькові, звернення я реєструється як анонімне і розгляду не підлягає. Таким чином, у даному випадку, під час оцінки доказів судом на предмет їх належності та допустимості, необхідно застосовувати також практику ЄСПЛ, який у вирішенні питання про справедливий судовий розгляд, застосовує концепцію "плодів отруєного дерева", тобто оцінку допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремої о доказу автономно. Тим не менше ЄСПЛ виходить з того, що при недопустимості одного доказу в єдиному ланцюжку, суд повинен в подібному випадку вирішити питання про справедливість судового розгляду в цілому, прикладом чого є рішення ЄСПЛ у справах "Хан проти Сполученого Королівства", "Яременко проти України (№2)". Таким чином, незаконність отримання та фіксування інформації про вчинення правопорушення, тягне за собою недопустимість усіх доказів, які будуть зібрані в ході перевірки такої інформації. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу правопорушення. Захисник вважає, що по даній справі про адміністративне правопорушення не доведено поза всяким розумним сумнівом факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ст. 443 КУпАП, а тому можна прийти до висновку, про відсутність в його діях події і складу даного адміністративного правопорушення, що є підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Вислухавши пояснення особи. яка притягується до адміністративної відповідальності, та захисника, допитавши свідків, а також дослідивши матеріали справи, суддя дійшов до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з наступним.

З пояснень допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 було встановлено, що вони, перебуваючи в складі комісії Тернуватської селищної ради Новомиколаївського району Запорізької області, 20 березня 2020 року повідомили про карантинні заходи, які запроваджено на території України, та про заборону торгівлі відповідними товарами продавця магазину "Караван продуктів" ОСОБА_3 .

Вказаний факт був підтверджений також показаннями свідка продавця магазину "Караван продуктів" ОСОБА_3 , проте яка пояснила, що 21 березня 2020 року вона будь-яким особам в тому числі і ОСОБА_4 , настінний годинник не продавала.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка мешканець смт. Покровське Покровського району Дніпропетровської області ОСОБА_4 пояснив, що він 21 березня 2020 року, близько 10 години 00 хвилин, в магазині "Караван продуктів", розташованому в смт. Тернувате Новомиколаївського району Запорізької області, придбав за 170 гривень настінний годинник.

Разом з тим, допитаний в якості свідка ОСОБА_14 пояснив, що він з 08 години 30 хвилин по 12 годину 00 хвилин 21 березня 2020 року перебував у приміщенні магазину "Караван продуктів", розташованого в смт. Тернувате Новомиколаївського району Запорізької області, де ремонтував холодильник. Увесь цей час він або перебував у торговому залі, або перебував біля вхідних дверей магазину, та бачив всіх осіб, які заходили до магазину, і стверджує, що за вказаний час не місцеві жителі до вказаного магазину не заходили.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_15 пояснила, що кожного дня вона купує в магазині "Караван продуктів" хліб. На початку 10 години 21 березня 2020 року вона заїхала за хлібом в магазин. Так як в магазин пускали по 2 чоловіки, вона чекала свою чергу на вулиці, крім того хліб ще не привезли. Хліб вона чекала біля магазину, разом із ОСОБА_16 , приблизно до 11 години 15 хвилин. В магазин заходили бабусі, виходив курити ОСОБА_14 . В той день людей було дуже мало. За вказаний час не місцеві жителі до вказаного магазину не заходили.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_16 надала аналогічні показання.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення не визнав.

Враховуючи, що протиріччя у показаннях допитаних свідків усунути не вдалося, а відповідно до Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ч. 3 ст. 62), суддя вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення не знайшла свого підтвердження.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 443 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення.

На підставі вищевказаного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 443 КУпАП закрити за відсутністю події адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя А.Б.Шиш