ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2020 Справа №607/7100/20

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сташків Н.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , не працює, розлучений, на утриманні двоє неповнолітніх дітей,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А:

Громадянин ОСОБА_1 26 квітня 2020 року близько 19 години 50 хвилин, перебуваючи в нетверезому стані, по АДРЕСА_1 у присутності двох неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вчинив відносно свого батька ОСОБА_4 домашнє насильство, внаслідок якого обоє дітей є дітьми, які постраждали від домашнього насильства. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. п. 2, 3 п. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Крім цього, громадянин ОСОБА_1 26 квітня 2020 року близько 19 години 50 хвилин, перебуваючи в нетверезому стані, по АДРЕСА_1 вчинив відносно свого батька ОСОБА_4 домашнє насильство, під час якого висловлювався в його сторону нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою та шарпав, внаслідок чого могла бути завдана шкода його фізичному та психічному здоров`ю.

Згідно з ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Беручи до уваги, що у провадженні судді знаходиться дві справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, вважаю, що відповідно до ст. 36 КУпАП вони мають бути об`єднані в одне провадження.

У судовому засіданні ОСОБА_1 , пояснивши, що повністю розуміє зміст роз`яснених йому прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, вину у вчинених правопорушеннях не визнав. Пояснив, що дійсно в присутності дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 висловлювався в сторону свого батька ОСОБА_4 нецензурною лексикою, однак не вважає це домашнім насильством.

Крім частково визнання вини самим ОСОБА_1 , його винуватість у вчиненому правопорушенні повністю доведена матеріалами справи, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 №548287 від 26 квітня 2020 року, згідно з яким громадянин ОСОБА_1 26 квітня 2020 року близько 19 години 50 хвилин, перебуваючи в нетверезому стані, по АДРЕСА_1 вчинив відносно свого батька ОСОБА_4 домашнє насильство в присутності двох неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , внаслідок чого вони обоє є дітьми, які постраждали від домашнього насильства. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. п. 3 п. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» ;

-протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 №548245 від 26 квітня 2020 року, згідно з яким громадянин ОСОБА_1 26 квітня 2020 року близько 19 години 50 хвилин, перебуваючи в нетверезому стані, по АДРЕСА_1 вчинив відносно свого батька ОСОБА_4 домашнє насильство, під час якого висловлювався в його сторону нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою та шарпав, внаслідок чого могла бути завдана шкода його фізичному та психічному здоров`ю;

-письмовою заявою ОСОБА_4 від 26 квітня 2020 року;

-письмовими поясненнями ОСОБА_4 від 26 квітня 2020 року;

-письмовими поясненнями ОСОБА_5 від 26 квітня 2020 року;

-рапортом інспектора роти №3 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП лейтенанта поліції Гуменюка М;

-терміновим заборонним приписом від 26.04.2020р., копію якого, як зазначив ОСОБА_1 в судовому засіданні, він отримав та виконує.

Відповідно до п. п. 2 п. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дитина, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства. Відповідно до п. п. 3 п. 1 ст. 1 вказаного Закону домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

За вказаних обставин приходжу до переконання про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

З цих підстав його слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення у межах санкції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення, беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, особу порушника, відсутність обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, вважаю за доцільне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави.

Також, враховуючи вимоги ст. 40-1 КУпАП, вважаю за необхідне стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. ст. 173-2, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Об`єднати справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення №607/7100/20 (провадження №3/607/2744/2020) та за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення №607/7101/20 (провадження №3/607/2745/2020) в одне провадження, присвоївши об`єднаним справам №607/7100/20 (провадження №3/607/2744/2020).

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 (сто сімдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці з дня її винесення.

Головуючий суддяН. М. Сташків