Справа № 487/9016/19
Провадження № 3/487/306/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2020 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Сухаревич З.М., за участю секретаря Колісниченко В.М., захисника адвоката Цюра П.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Заводського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області, відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , директор ТОВ`Вулкан-Н»,

про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 191 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

12 грудня 2019 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшов протокол серії АПР18 156859/2174 від 19.11.2019 р., згідно якого: 01.11.2019 р. о 15 год. 00 хв. ОСОБА_1 будучи власником мисливської гладкоствольної зброї НОМЕР_1 не забезпечив безумовну схоронність зброї, що призвело до її викрадення з належного ОСОБА_2 транспортного засобу, в порушення наказу МВС 622, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 191 КУпАП.

В судовому засіданні адвокат Цюра П.С. просив закрити провадження у справі, посилаючись на відсутність складу адміністративного правопорушення.

Вислухавши пояснення захисника, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 252 КУпАП під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне і об`єктивне дослідження всіх обставин справи.

За змістом ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

За змістом ст.252 КУпАП, оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 1 статті 191 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення правил зберігання, носіння або перевезення нагородної, вогнепальної мисливської чи холодної зброї, а також пневматичної зброї калібру понад 4,5 міліметра і швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду і бойових припасів громадянами, які мають відповідний документ дозвільного характеру, виданий уповноваженим державним органом на зберігання зазначеної зброї.

При цьому, частина 1 статті 191 КУпАП, є бланкетною (відсилочною) нормою - це норми, які не встановлюють правила поведінки, а мають відсильний характер до іншого нормативного матеріалу, вони не є самостійними регуляторами суспільних відносин і виконують відповідні функції лише спільно з іншими нормами.

Тобто частина 1 статті 191 КУпАП має відсилання до нормативного акту щодо зберігання, носіння або перевезення нагородної, вогнепальної мисливської чи холодної зброї, а також пневматичної зброї калібру понад 4,5 міліметра і швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду і бойових припасів.

Тобто, ознаки правопорушення, за вчинення якого щодо ОСОБА_1 складено протокол про адміністративні правопорушення, неможливо уяснити без звернення до інших нормативних приписів.

Із висновку Європейського суду з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» убачається, що у п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод йдеться про необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу, право бути детально проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «Ь» п.3 ст. 6 Коніенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», а також «Даллос проти Угорщини»).

Як убачається із протоколу щодо ОСОБА_1 , в ньому вказано, що він вчинив правопорушення, яке передбачене ч.1 ст. 190 КУпАП, міститься загальне посилання на наказ МВС №622, який порушено, без зазначення відповідного пункту цього наказу, який порушено ним.

Враховуючи правове значення протоколу про адміністративне правопорушення, який не тільки визначає суть адміністративного правопорушення, поставленого особі у провину, а також є доказом у справі про адміністративне правопорушення, протокол у такому вигляді не може вважатись допустимим доказом по справі, а відповідно не може бути предметом судового розгляду.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд не вправі вийти за межі протоколу про адміністративне правопорушення, самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином,суд перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) для кримінального провадження поширюється Європейським судом з прав людини й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративного правопорушення (справа «Лучанінова проти України», рішення від 09.06.2011 року, заява №16347/02).

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейский суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

За таких обставин, доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КУпАП, дослідженими у судовому засіданні доказами, свого підтвердження «поза розумним сумнівом» не знайшла.

При цьому суд враховує, що відповідно до положень ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведення винуватості особи тлумачаться на її користь.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в діянні ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 251, 266, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 191 КУпАП - закрити в зв`язку з відсутністю в діянні останнього складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її винесення та може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду у строк та порядку передбачені ст.294 КУпАП.

Суддя: З.М. Сухаревич