ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження 33/821/175/20 Справа № 708/70/20 Головуючий по 1 інстанції Тептюк Є.П.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАПДоповідач в апеляційній інстанції Соломка І.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2020 р. м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Соломка І.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення №708/70/20 відносно Житомирського Ю.В., що надійшли з Черкаського районного суду Черкаської області за апеляційною скаргою останнього ,-

в с т а н о в и л а:

Постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 03 березня 2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, постановлено стягнути судовий збір на користь держави в сумі 420,40 грн.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , 07.12.2019, о 12 годині 10 хвилин, в с. Головківка Чигиринського району Черкаської області по вул. Б.Хмельницького, керував автомобілем «Пежо Боксер», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив її скасувати, а провадження по справі відносно нього закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що місцевим судом порушено його право на захист, оскільки розглянуто справу без його участі, незважаючи на наявність його заяви про відкладення розгляду справи. Вказує, що він не керував транспортним засобом та був тверезим, що документально підтверджено. Вважає, що навіть за умови керування ним транспортним засобом, провадження у справі за відмову від огляду на стан сп`яніння підлягало закриттю на підставі ст. 22 КУпАП, оскільки він не перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Заслухавши думку ОСОБА_1 та його захисника Горобця С.О., які підтримали апеляційну скаргу, просили її задовільнити, перевіривши матеріали справи, які надійшли з місцевого суду і, обміркувавши над доводами апеляційної скарги, вважаю, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги при розгляді даної справи судом першої інстанції виконані.

Висновок районного суду про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

Обґрунтування невинуватості у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, які містяться в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , є безпідставними та спростовуються наявними по справі доказами, зокрема:

- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 386634 від 07.12.2019, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, з якого вбачається, що ОСОБА_1 , 07.12.2019, о 12 годині 10 хвилин, в с. Головківка Чигиринського району Черкаської області по вул. Б.Хмельницького, керував автомобілем «Пежо Боксер», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП, (а.с. 1);

- письмовими показаннями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які вони давали працівникам поліції про те, що вони були свідками того як ОСОБА_1 в їх присутності відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку (а.с. 3-4).

Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку, а тому доводи апелянта про їх недопустимість як доказу у справі є неспроможними.

Апеляційним судом встановлено відсутність порушень вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 р. за № 1413/27858, «Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованої в МЮ України 10.11.2015 № 1408/27853, та вимог КУпАП при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому доводи апелянта в цій частині є необгрунтованими.

Апелянт вказує на порушення працівниками поліції процедури проведення огляду на стан сп`яніння, однак протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому такий огляд взагалі не проводився, у зв`язку з чим ці доводи є неприйнятними. З цих же ж обставин не можуть слугувати підставою для скасування постанови місцевого суду доводи апелянта про те, що він 07.12.2019 о 14 годині 00 хвилин не перебував у стані алкогольного сп`яніння, про що свідчить висновок КНП «ЧОНД» №1043 від 07.12.2019.

Під час апеляційного розгляду апелянт ОСОБА_1 пояснив, що він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», оскільки працівники поліції не надали йому відповідний сертифікат про його повірку, а пройти огляд на стан сп`яніння в Чигиринській ЦРЛ він не бажав, наполягав на проходженні такого огляду в КНП «ЧОНД». Вказані обставини свідчать про безпідставність доводів апелянта про те, що він не керував транспортним засобом, та розцінюються апеляційним судом як такі, що спрямовані на уникнення від адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП. Крім того, під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 та його захисник Горобець С.О. не наполягали на допиті в якості свідка ОСОБА_4 , співмешканки ОСОБА_1 , яка нібито за версією апелянта керувала 07.12.2019 о 12 годині 10 хвилин автомобілем «Пежо Боксер», та не надали доказів того, що остання взагалі має посвідчення водія, тобто жодних доказів щодо підтвердження факту керування ОСОБА_4 автомобілем апеляційному суду апелянтом не надано.

Крім того, відсутні підстави для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого правопорушення, як про це в просив апелянт в своїй апеляційній скарзі.

Також, вважаю, що судом апеляційної інстанції поновлено права ОСОБА_1 на захист, оскільки під час апеляційного розгляду він особисто приймав участь разом з своїм захисником Горобцем С.О., апеляційним судом було проведено дослідження доказів по справі, а тому постанова місцевого суду з підстав, що ОСОБА_1 не брав участі у розгляді справи судом першої інстанції, не може бути скасована, також його відсутність в суді першої інстанції, не вплинула на правильність прийнятого районним судом рішення по суті щодо нього.

З огляду на викладене, вважаю, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно. Вина ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за ч.1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані вірно. Тому твердження апелянта про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є безпідставним.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, відповідає положенням ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.

З врахуванням вищевикладеного, вважаю, що постанова районного суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження по справі, як того просить апелянт, - відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 03 березня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Соломка