Категорія:ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2020 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., з участю ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Лукашука А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 вересня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Також із ОСОБА_1 в дохід держави стягнуто 420 грн. 40 коп. судового збору.

Так, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 28 липня 2020 року об 02 год. 45 хв. на автодорозі Київ-Ковель-Ягодин, керував автомобілем марки «Ауді-80», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження у встановленому законом порядку від проходження огляду на стан сп`яніння в присутності двох свідків, чим порушив вимоги, передбачені п.2.5 ПДР України та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

Не погоджуючись із такою постановою судді ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій порушує питання про її скасування та закриття провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП. Вказує, що 18.09.2020 року через поштове відділення отримав копію судового рішення від 03.09.2020 року, яке вважає незаконним, оскільки у вказаний у ній час і місці та автомобілем взагалі не керував, і його ніколи не зупиняли працівники поліції. Переконаний, що у разі наявності в матеріалах відео з місця зупинки транспортного засобу, то з нього можна встановити, що це не він є тією особою, яка керувала автомобілем.

Крім того, апелянт в апеляційній скарзі просить поновити пропущений з поважних причин строк на оскарження постанови. Як на поважність причин пропуску такого строку посилається на те, що він не приймав участь у розгляді справи через неповідомлення його судом про час та дату слухання, а про оскаржуване судове рішення від 03.09.2020 року дізнався лише 18.09.2020 року, коли отримав його копію через поштове відділення. Вважає, що з цього часу почав перебіг 10-денного строку на оскарження судового рішення.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Лукашука А.В., які підтримали апеляцію у повному обсязі та просили її задовольнити з підстав викладених в ній, доходжу до наступного висновку.

Враховуючи доводи апелянта вважаю, що йому слід поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення від 03.09.2020 року, оскільки він пропущений з поважних на те причин.

За положеннями статтей 245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Всупереч цьому, судом першої інстанції не вжито всіх заходів, передбачених КУпАП для з`ясування питання про наявність чи відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому вищевказаний висновок суду є передчасним і не відповідає вимогам ст.280 КУпАП.

Оскаржувана постанова судді підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі, як це передбачено п.2 ч.8 ст.294 КУпАП, з наступних підстав.

ОСОБА_1 інкримінується порушення п.2.5 ПДР України та відповідно вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона якого, відповідно до диспозицією цієї норми закону, серед іншого, полягає у керуванні особою (водієм) в стані алкогольного сп`яніння.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, за положеннями ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме у тому, що він керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився у встановленому законом порядку від проходження огляду на виявлення стану сп`яніння, суд першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення, письмові пояснення свідків, постанову поліцейського про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121, ч.6 ст.121 КУпАП та відеозапис з боді-камери працівника поліції.

ОСОБА_1 не визнаючи своєї вини у вчиненні правопорушення, яке йому ставиться у провину, в суді апеляційної інстанції пояснив, що 28 липня 2020 року його при керуванні транспортним засобом працівники поліції не зупиняли, посвідчення водія не вилучали, відповідно, він і не отримував тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом, протоколу про адміністративне правопорушення чи будь-якого іншого документа, який стосувався б вчинення ним адміністративного правопорушення, він не підписував, підпис у протоколі йому не належить. Вказав і про те, що посвідчення водія перебуває у нього.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Лукашук А.В. підтримав такі пояснення свого довірителя, а також вказав про те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а викладені судом першої інстанції в оскарженій постанові фактичні обставини справи не відповідають дійсності.

Такі доводи сторони захисту знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Апеляційний суд не може погодитись з висновком суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

З цього приводу апеляційний суд зазначає наступне.

Для всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи до апеляційного суду неодноразово в якості свідків викликались працівник поліції - ОСОБА_2 , який складав протокол про адміністративне правопорушення, а також особи, які в ньому зазначені в якості свідків та письмові пояснення яких містяться в матеріалах справи - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , однак вони до суду з невідомих причин не з`явились.

Крім того, з метою встановлення дійсності пояснень та доводів ОСОБА_1 про використання іншою особою документів (посвідчення водія), виданих на його ім`я, апеляційним судом було досліджено відеозапис з боді-камери працівника поліції, який наявний в матеріалах справи. З цього відеозапису окрім іншого вбачається, що на ньому відображено не ОСОБА_1 , а взагалі іншу особу, яка керувала транспортним засобом та передавала працівникам поліції посвідчення водія, яке в подальшому було вилучено при складенні протоколу про адміністративне правопорушення.

Встановлено і те, що посвідчення водія серії НОМЕР_2 , яке 12.12.2012 року видане на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває у нього та ніким не вилучалось. Оригінал цього посвідчення разом із паспортом громадянина України ОСОБА_1 було надано суду для огляду.

Водночас, стороною захисту до суду було подано письмову відповідь з ТСЦ МВС №0741 від 04.12.2020 року за вих.№31/3/1-49, якою на адвокатський запит цим сервісним центром надано копію посвідчення водія НОМЕР_2 від 12.12.2012 року, виданого на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З копії цього посвідчення вбачається, що на ньому відображено фото не ОСОБА_1 , а іншої особи.

Таким чином, апеляційним судом достовірно встановлено, що за обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №297881 від 28.07.2020 року ОСОБА_1 автомобілем марки «Ауді-80», номерний знак НОМЕР_1 не керував, посвідчення водія у нього працівниками поліції, не вилучалось.

За положеннями ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, постанова судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.09.2020 року щодо ОСОБА_1 не може вважатися законною та обґрунтованою і підлягає скасуванню.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки з урахування встановлених у судовому засіданні обставин, суд дійшов висновку про відсутність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, то провадження в справі щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 вересня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 вересня 2020 року в даній справі скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк