Справа пр. №3/756/154/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2020 року Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Андрейчука Т.В.,

за участю:

секретарів судового засідання - Лісовенка О.О.,

Звершховської І.А.,

прокурора - Кіча О.М.,

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Києві справу про адміністративне правопорушення, матеріали якої надійшли з Управління стратегічних розслідувань у м. Києві Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Бердянська Запорізької області, місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , не працює, звинуваченого у вчиненні адміністративного проступку, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

09 грудня 2019 року до Оболонського районного суду м. Києва надійшов протокол про адміністративне правопорушення №7, складений 05 грудня 2019 року старшим оперуповноваженим шостого відділу Управління стратегічних розслідувань у м. Києві Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України Геращенком В.С. стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

ОСОБА_1 , обіймаючи посаду старшого водія автотранспортних засобів третього автотранспортного відділення групи автотранспортного забезпечення Центру забезпечення Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій, будучи відповідно до пп. "д" п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції" державним службовцем, у порушення вимог абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України "Про запобігання корупції", припинивши діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави, наступного року після припинення такої діяльності, несвоєчасно подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Прокурор у судовому засіданні стверджував, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного проступку, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, є повністю доведеною.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав, пояснив, що після припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави ним несвоєчасно подано декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік у зв`язку з тим, що він перебував у м. Бердянську Запорізької області з метою вирішення питань щодо прийняття спадщини.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 277 КУпАП строк розгляду справи зупинявся на період з 31 січня 2020 року по 14 лютого 2020 року, з 14 лютого 2020 року по 28 лютого 2020 року та з 28 лютого 2020 року по 29 квітня 2020 року.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , думку прокурора щодо наявності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку.

Наказом начальника Управління забезпечення Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 27 серпня 2015 року №229-к ОСОБА_1 був призначений на посаду старшого водія автотранспортних засобів третього автотранспортного відділення групи автотранспортного забезпечення Центру забезпечення Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій.

18 вересня 2017 року ОСОБА_1 присвоєно спеціальне звання - старший сержант служби цивільного захисту, що засвідчується витягом з наказу №272-к начальника Управління забезпечення Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій.

Указану вище посаду ОСОБА_1 обіймав до 29 березня 2018 року. Так, розпорядженням начальника Управління забезпечення Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 29 березня 2018 року №119-к ОСОБА_1 звільнено зі служби цивільного захисту за станом здоров`я, за пп. 3 п. 176 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2013 року №593 (далі - Положення).

Нормою п. 6 Положення встановлено, що особи начальницького складу є особами, уповноваженими на виконання функцій держави, на яких поширюються дія вимог та обмежень, передбачених Законом України "Про запобігання корупції".

Особами рядового і начальницького складу служби цивільного захисту є громадяни, які у добровільному порядку прийняті на службу цивільного захисту за контрактом і яким присвоєно відповідно до цього Положення спеціальні звання (п. 3). Спеціальне звання старшого сержанта служби цивільного захисту відноситься до молодшого начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту (п. 15 Положення).

За приписами пп. "д" п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції" суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є, зокрема особи начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту.

Суб`єктами декларування є особи, зазначені у п. 1, пп. "а" і "в" п. 2, п. п. 4 і 5 ч. 1 ст. 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону (ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції").

З огляду на викладене, суд вважає, що ОСОБА_1 є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України "Про запобігання корупції" та є суб`єктом декларування.

За приписами абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України "Про запобігання корупції" особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у пп. "а" і "в" п. 2, п. 5 ч. 1 ст. 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому ч. 1 цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Згідно з пп. 3 п. 5 розділу ІІ рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10 червня 2016 року №3 "Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування" (в редакції, чинній станом на 01 квітня 2019 року) декларація суб`єкта декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у пп. "а" і "в" п. 2, п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону, подається до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено таку діяльність. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

ОСОБА_1 був звільнений з посади старшого водія автотранспортних засобів третього автотранспортного відділення групи автотранспортного забезпечення Центру забезпечення Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій 29 березня 2018 року, а тому до 00 год 00 хв 01 квітня 2019 року він зобов`язаний був подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий 2018 рік.

Проте усупереч зазначеним положенням законодавства у термін до 01 квітня 2019 року ОСОБА_1 не подав після звільнення шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупціїдекларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий 2018 рік. Така декларація була подана ОСОБА_1 03 квітня 2019 року.

Ч. 1 ст. 172-6 КУпАП встановлено відповідальність за адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції" визначено, що корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до положень ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За правилами ст. ст. 10, 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Склад правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП є формальним, оскільки обов`язковим елементом об`єктивної сторони є умисна дія - умисне несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування без поважних причин. Тому орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, зобов`язаний довести суду наявність в діях особи, що притягується до адміністративної відповідальності за вчинення цього адміністративного правопорушення, умислу на несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування без поважних причин.

При цьому суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

КУпАП визначає, що адміністративне правопорушення за своїми суб`єктивними властивостями - діяння чи бездіяльність, вчинені з певною ціллю і з певних мотивів. Ці органічно зв`язані між собою, взаємозалежні форми психічної активності створюють зміст суб`єктивної сторони правопорушення. Вина це є психічне ставлення особи в формі умислу або необережності до своїх дій і їх наслідків. Вина - це обов`язкова умова адміністративної відповідальності.

Умисел - це відношення пізнавальної можливості і волі суб`єкта до вчиненого ним діяння. Його обов`язкові елементи, це повне усвідомлення протиправності скоєного діяння в його юридичних і соціально-побутових особливостях, передбачення антигромадських результатів свого діяння (бездіяльності), бажання або усвідомлене допущення настання вказаних наслідків. Відсутність умислу і необережності засвідчують про випадок - такому збігу життєвих обставин, при яких особа не усвідомлювала і не могла усвідомлювати властивостей вчиненого або не передбачала і не могла передбачати наслідків вчиненого діяння. Випадок і вина - це категорії взаємовиключні, а тому вчинення діяння або бездіяльності випадково не є умовою адміністративної відповідальності.

Конструктивною ознакою правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, є також несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за вказаною частиною статті виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.

Судом не встановлено поважних причин, які б об`єктивно унеможливили своєчасне подання ОСОБА_1 після припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави, декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий 2018 рік. Зважаючи на викладене, суд вважає доведеним, що ОСОБА_1 , будучи суб`єктом декларування, усупереч вимогам абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України "Про запобігання корупції", пп. 3 п. 5 розділу ІІ рішення Національного агентства з питань запобігання корупції від 10 червня 2016 року №3 "Про функціонування Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування" (в редакції, чинній станом на 01 квітня 2019 року), після припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави, без поважних причин своєчасно не подав шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупціїдекларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий 2018 рік. Указані обставини підтверджуються даними протоколу про адміністративне правопорушення від 05 грудня 2019 року №7, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, копією витягу з наказу Управління забезпечення Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 27 серпня 2015 року №229-к, копією витягу з наказу Управління забезпечення Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 18 вересня 2017 року №272-к, копією витягу з наказу Управління забезпечення Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 29 березня 2018 року №119-к, копією письмового попередження ОСОБА_1 про недопущення корупційних та пов`язаних з корупцією правопорушень, роздруківкою з веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції.

Вказані дії ОСОБА_1 суд кваліфікує як адміністративне корупційне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Ст. 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта. Виняток з цього принципу допускається лише у випадках, коли закони та інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи (ч. 1 ст. 58 Конституції України).

За положеннями ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають (ч. 2 ст. 8 КУпАП).

Позаяк на час складення протоколу про адміністративне правопорушення діяла редакція ч. 3 ст. 38 КУпАП, якою було передбачено, що адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених ст. ст. 164-14, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення, саме ця редакція норми ч. 3 ст. 38 КУпАП підлягає застосуванню у цій справі.

Для визначення початку перебігу строку давності притягнення особи до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, важливу роль відіграють як день вчинення, так і день виявлення правопорушення.

Моментом виявлення порушення, пов`язаного з корупцією, є момент отримання інформації про таке порушення уповноваженими особою чи органом державної влади. При цьому складання адміністративного протоколу про вчинення порушення, пов`язаного з корупцією, - є лише окремою процесуальною дією, вчиненою на підставі виявленого факту порушення, пов`язаного з корупцією (факт виявлення порушення - це окрема подія, яка завжди передує складанню протоколу про вчинення порушення).

Днем вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, є 01 квітня 2019 року.

Матеріалами справи засвідчується, що 03 квітня 2019 року Управління забезпечення Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій надіслало Національному агентству з питань запобігання корупції повідомлення про факт неподання ОСОБА_1 після припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий 2018 рік. У повідомленні зазначено останнє місце роботи і посаду ОСОБА_1 , місце його проживання та телефонний номер. Указане повідомлення Управління забезпечення Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій було отримане Національним агентством з питань запобігання корупції 12 квітня 2019 року (а. с. 16).

28 травня 2019 року Управління захисту економіки у м. Києві Департаменту захисту економіки Національної поліції України, здійснюючи перевірку своєчасності подання ОСОБА_1 після припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави, декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий 2018 рік, звернулось до Державної служби України з надзвичайних ситуацій з запитом про надання копій документів щодо прийняття та звільнення з роботи ОСОБА_1 , присвоєння йому спеціального звання, його функціональні обов`язки, попередження про спеціальні обмеження, інформацію про проведення розрахунку з ОСОБА_1 (а. с. 18).

Запитувані документи були отримані Управлінням захисту економіки у м. Києві Департаменту захисту економіки Національної поліції України 11 червня 2019 року (а. с. 19).

Отже, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного проступку, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, виявлено посадовими особами Національної поліції України 11 червня 2019 року.

Станом на 08 травня 2019 року особами, які уповноважені були складати протоколи у справах про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, були посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції), Національного агентства з питань запобігання корупції.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності (ч. 2 ст. 254 КУпАП).

Однак протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 посадовими особами Національної поліції України було складено лише 05 грудня 2019 року (а. с. 3-9).

Що стосується доводів особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, та прокурора щодо необхідності обчислення строку виявлення адміністративного правопорушення з моменту зібрання доказів та складення на основі їх аналізу протоколу про адміністративне правопорушення, то суд вважає їх таким, що не ґрунтуються на нормах КУпАП, оскільки дії, спрямовані на виявлення правопорушення, збирання доказової бази у справі та складення за результатами цих дій протоколу про адміністративне правопорушення, є різними стадіями процесуальної діяльності як за своєю суттю так і за наслідками.

Протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 був скерований до суду 09 грудня 2019 року, тобто після спливу трьох місяців з дня виявлення адміністративного проступку.

За приписами п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Позаяк на момент розгляду справи строк накладення адміністративного стягнення закінчився, провадження у справі стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 1, 3, 45 Закону України "Про запобігання корупції", ст. 38, ч. 1 ст. 172-6, 247 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва.

Постанову може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП, при застосуванні заходів примусового впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Т.В. Андрейчук