1Справа № 335/3139/20 3/335/826/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Калюжна В.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Відділу ПП в АР Крим та м. Севастополі ДПП відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 44-3КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ГП №130167 від 09 квітня 2020 року, 09.04.2020 року о 23 год. 20 хв. гр. ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: Херсонська область, Генічеський район, с. Чонгар, КПВВ «Чонгар» під час дії на всій території України карантину, встановленого Постановою КМУ від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19», відмовився від добровільної обсервації після того, як перетнув контрольно-пропускний пункт з тимчасово окупованої Автономної Республіки Крим, чим порушив вимоги п.п.5 Постанови КМУ від 11 березня 2020 року №211, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, причини неявки суду не повідомив, через канцелярію суду від адвоката Назаренка П.Г. надійшла заява, в якій зазначено, що ОСОБА_1 провину у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 44-3 КУпАП не визнає, та просить суд закрити провадження у справі за відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею ст. 280 КУпАП визначено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясовується, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Диспозиція статті 44-3 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до п. п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, ( зі змінами згідно постанови Кабінету Міністрів України від 02 квітня 2020 року №255), передбачено, що обов`язковій госпіталізації до обсерваторів (ізоляторів), які визначаються обласними, Київською міською державними адміністраціями, підлягають: особи, які в`їжджають з тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономної Республіки Крим і м. Севастополя через контрольні пункти в`їзду на тимчасово окуповану територію та виїзду з неї (крім співробітників Місії Міжнародного комітету Червоного Хреста, співробітників акредитованих в Україні дипломатичних місій, зокрема тих, які провадять моніторинг ситуації та доставку гуманітарної допомоги населенню, що проживає на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономної Республіки Крим і м. Севастополя, якщо немає підстав вважати, що вони були в контакті з хворою на COVID-19 особою).

З письмових доказів, долучених до протоколу на обґрунтування обставин правопорушення, не вбачається, що ОСОБА_1 вчинив інкриміноване адміністративне правопорушення, оскільки, в самому протоколі не зазначено, до якого саме місця обсервації направлявся ОСОБА_1 .

Крім того, з матеріалів доданих до протоколу, вбачається, що ОСОБА_1 надав згоду на самоізоляцію за адресою свого місця мешкання, а саме: АДРЕСА_1 .

Також, згідно із поясненнями ОСОБА_1 від 09.04.2020 року та консультативним медичним висновком від 09.04.2020 року, ОСОБА_1 потребує ургентної госпіталізації, внаслідок трансплантації нирки, яка перебуває у процесі відторгнення.

Отже, приймаючи наведені обставини, беручи до уваги, що ОСОБА_1 підписав згоду на самоізоляцію та потребував спеціалізованої госпіталізації за медичними висновками, а матеріали справи не містять доказів про те, що останньому було запропоновано обсервацію на певних визначених умовах, суд приходить до висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Надані суду матеріали на підтвердження наявності у діях особи складу адміністративного правопорушення за ст. 44-3 КУпАП, на переконання суду є сумнівними, що не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Коробов проти України»).

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Таке положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Європейський суд з прав людини у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Таким чином, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю, в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 33, 245, 247, 251, 280, 284 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ст. 44-3 КУпАП закрити, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.В. Калюжна