Справа № 544/147/20
Провадження №3/544/81/2020
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 квітня 2020 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

судді Нагорної Н.В.,

за участю секретаря - Киричевської В.М.,

особи, відносно якої складено протокол ОСОБА_1 ,

захисника ОСОБА_1 адвоката Негодяєва С.В.,

потерпілої ОСОБА_2 ,

захисника ОСОБА_2 адвоката Міщенка Ю.О.,

розглянувши матеріали, які надійшли з Пирятинського ВП ГУ НП в Полтавській області, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого черговим стрілочного поста АТ «Укрзалізниця», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП,

в с т а н о в и в :

У відношенні ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ГР №244962 від 04.02.2020 за те, що він 22 січня 2020 року о 17:00 годині за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство стосовно ОСОБА_2 , а саме своїми діями вчинив психологічне насильство, чим порушив Закон України «Про запобігання та протидію домашнього насильства».

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у скоєному правопорушенні не визнав, пояснив, що 22.01.2020 він знаходився вдома і побачив, що ганчірка, якою він користується, щоб витирати ноги, дуже мокра, з неї тече вона. Він зайшов у спальню до колишньої дружини спитати, навіщо вона таке робить. Якщо вона поділила їх речі, то навіщо вона бере його речі. Вона йому відповіла нецензурною лайкою. Тоді він розвернувся і пішов на кухню, проте дружина його наздогнала і почала скандал. Але він її не чіпав та не бив, з будинку не виганяв. Коли дружина почала лаятися, тоді він також відповів їй лайкою. 22 січня 2020 року після сварки він також викликав поліцію, тому що вважає, що конфлікту він не створював. Дружина постійно робить йому мєлкі пакості та провокує на скандали. Він намагається стримувати себе, тому що розуміє, що все може обернутися проти нього. Дружина постійно говорить йому, що це він піде з будинку. Вона поділила їх майно, посуд, постільну білизну, полотенця, не дозволяє йому дивитися телевізор, сховала пульт, інтернетом він також не може користуватися. Всі сварки в сім`ї відбуваються із-за будинку, де вони всі проживають, оскільки дружина каже, що він повинен піти з будинку.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Негодяєв С.В. додав, що між його підзахисним та ОСОБА_2 існує декілька спорів, що розглядаються у суді, це спір про скасування боргу по аліментам, ще один протокол про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП та протокол про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за образу чоловіка ОСОБА_1 . Крім того ОСОБА_1 звернувся до поліції з того приводу, що наприкінці березня 2020 року ОСОБА_2 лопатою заподіяла йому тілесні ушкодження і він зняв побої в лікарні.

Потерпіла ОСОБА_2 , яка являється колишньою дружиною ОСОБА_1 , пояснила, що 22 січня 2020 року вона знаходилась вдома та включила пральну машинку, щоб випрати речі. Однак машинка чомусь погано працювала та з неї текла вона. На трубі у кухні вона взяла ганчірку (стару футболку чоловіка, яку він вже не носить), витерла підлогу у ванній кімнаті, викрутила ганчірку та повісила її назад на трубу. Потім вона знаходилась у своїй кімнаті, де проживає з дома дітьми. У кімнату зайшов колишній чоловік з ганчіркою та почав її ображати нецензурно, кричати, погрожувати та бити тією ганчіркою. Під час сварки казав, що це його будинок і у будинку також все його. Вважає, що колишній чоловік скоїв відносно неї психологічне та фізичне насильство, тому вона викликала поліцію. За наслідками фізичного насильства до лікарні вона не зверталась, так як в поліції їй сказали, що побоїв у неї немає. До будь-яких органів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, за наслідками домашнього насильства, вчиненого відносно неї 22.01.2020, вона не зверталась. А звернулась після 26 березня 2020 року до ОСОБА_3 , яка є представником Пирятинського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, для того, щоб їй надали житлову площу чи допомогу по зверненню до суду з позовом про поділ майна подружжя. Також вона пояснила, що підґрунтям всіх скандалів з колишнім чоловіком є будинок, в якому вони зараз всі проживають. Вважає, що проживши у спірному будинку 15 років та зробивши там ремонти, вона також має на нього право. Будинок був придбаний ОСОБА_4 , коли вони проживали вже у цивільному шлюбі. Вона хоче, щоб чоловік або продав будинок, сплативши їй її частку, або залишив їй будинок. Також вона згодна піти з будинку, але оскільки їй нікуди йти, то вона вважає, що колишній чоловік повинен забезпечити її та дітей житлом. У них з чоловіком йде боротьба за будинок, але вона чоловіка з будинку не виживає, на сварки його не провокує, це він її провокує. Крім того у них з колишнім чоловіком існує декілька спорів, які розглядаються в суді, а саме спір по скасуванню боргу по аліментах розглядається з грудня 2019 року. На сьогоднішній день вона готує до суду позов про поділ майна подружжя.

Свідок ОСОБА_5 , який являється працівником поліції та складав відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, пояснив, що ОСОБА_4 (чоловік та дружина) постійно сваряться та викликають один на одного поліцію. 22 січня 2020 року, коли він приїхав на виклик, ОСОБА_4 була засмучена, у сльозах, стався скандал з колишнім чоловіком через ганчірку, якою вони кидалися один в одного. Свідком сварки він не був. Свідком події був неповнолітній син ОСОБА_6 . Інспектором ювенальної превенції у присутності матері в якості свідка був допитаний неповнолітній син, який сказав, що батьки постійно сваряться, батько ображає матір, він з батьком не спілкується. Зі слів дитини батьки розлучились, але він хоче, щоб вони жили разом.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею ст.280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно з пунктами 3, 14 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до ч.1 ст.173-2 КУпАП особа несе відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Диспозиція ст. 173-2 КУпАП визначає насильство в сім`ї як «умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого».

З об`єктивної сторони насильство в сім`ї полягає в умисному вчиненні будь-яких умисних дій фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, а суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.

Отже з аналізу вказаних норм права вбачається, що до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП можливо притягнути лише особу, яка умисно вчинила насильство до одного із членів своєї сім`ї (або до одного із членів колишнього подружжя) і яке спричинило чи могло спричинити шкоду фізичному чи психічному здоров`юпотерпілої особи.

З огляду на вище викладені обставини, орган (службова особа), уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, повинен довести, що в діях особи наявний умисел на вчинення домашнього насильства.

Проте працівником поліції, яким складено протокол, не надано суду доказів про наявність в діях ОСОБА_1 умислу, направленого на вчинення психологічного насильства відносно колишньої дружини ОСОБА_2 .

Також у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не вказано суть правопорушення, які саме дії вчинив ОСОБА_1 , не розкрито складу правопорушення, в чому воно полягає.

Даючи оцінку письмовим показанням допитаного в якості свідка неповнолітнього сина ОСОБА_7 , суд визнає такий доказ недопустимим, оскільки отриманий він з порушенням встановленого порядку. Так, відповідно до статті 33 Закону України «Про національну поліцію» проведення опитування неповнолітніх допускається тільки за участю батьків (одного з них), іншого законного представника або педагога. Враховуючи, що батьки неповнолітнього свідка ОСОБА_8 є заінтересованими особами (батько особа, відносно якої складено протокол, а мати потерпіла), то уповноважений на допит неповнолітнього свідка працівник органу поліції зобов`язаний був проводити опитування не у присутності батьків такого неповнолітнього свідка, а у присутності педагога.

При цьому суд викликав до суду для допиту в якості свідка неповнолітнього, однак його батьки відмовились від допиту в якості свідка їх сина ОСОБА_8 . Зважаючи на небажання батьків допитувати їх неповнолітню дитину в якості свідка, а також враховуючи те, що норми КУпАП не містять положень щодо обов`язковості допиту судом неповнолітнього свідка та його примусовий привід у судове засідання, суд визнав недоцільним допит неповнолітнього свідка.

Отже, беззаперечних доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства у розумінні КУпАП та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять, а тому підстави вважати, що останній вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, відсутні.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Таким чином, проаналізувавши докази, наявні в матеріалах справи, суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Крім того з пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_2 убачається, що між ними після розірвання шлюбу виник спір, який залишається невирішеним по теперішній час, з приводу поділу майна подружжя, а саме поділу будинку, в якому проживає колишнє подружжя Смолянських, і на цьому ґрунті у них постійно виникають сварки. ОСОБА_2 бажає, щоб ОСОБА_1 забезпечив її та дітей житлом, залишивши їй будинок за адресою: АДРЕСА_1 , а сам пішов проживати за іншою адресою, або продав спірний будинок та віддав їй половину грошей.

Також докази, наявні у справі, свідчать про те, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дійсно виник спір з приводу поділу будинку, який сторони намагаються вирішити шляхом постійних конфліктів та сварок (а.с.23-51, 53-54).

З огляду на те, що між колишнім подружжям Смолянських виник майновий спір, тому такий спір підлягає вирішенню в цивільно-правому порядку. Наявність такого конфлікту та спору між сторонами не має тягнути за собою накладання на одного з його учасників адміністративних стягнень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, оскільки в діях ОСОБА_1 відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ч.1 ст.173-2, п.1. ч.1 ст.247 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП провадженням закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Полтавської області через Пирятинський районний суд Полтавської області. Постанову може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 КУпАП, при застосуванні заходів примусового впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Н.В.Нагорна