Справа №333/4252/19
Провадження №3/333/1254/19
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 квітня 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Холод Р.С., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №085660 від 15.07.2019 року, ОСОБА_1 15.07.2019 року о 16 год. 30 хв., у м. Запоріжжі по вул. О. Говорухи, вул. Барикадній, керуючи транспортним засобом «Ford Transit», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , виконуючи обгін, не впевнився у безпеці, не дотримався безпечного інтервалу, чим порушив вимоги п.13.1 Правил дорожнього руху, та здійснив зіткнення з транспортним засобом «МТЗ-82.1.57», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався у попутному напрямку. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам завдано матеріальних збитків, травмовані відсутні.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, не визнав та пояснив, що дійсно 15.07.2019 року, приблизно о 16-00 год., він керував автомобілем «Ford Transit», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , піднімаючись по вул. О. Говорухи у м. Запоріжжі з боку Набережної автомагістралі. В автомобілі разом з ним перебували дружина і малолітня дитина. Його автомобіль їхав у лівій полосі руху, попереду у правій полосі, у попутному напрямку їхав трактор МТЗ (як пізніше було встановлено під керуванням ОСОБА_2 ). Швидкість його автомобілю сягала не більше 60-65 км/год. Приблизившись до трактора, приблизно за 10 метрів, водій трактора почав різко змінювати рух ліворуч для розвороту. Він почав гальмувати, і з метою уникнення зіткнення з трактором, виїхав на зустрічну полосу, де на той час не було транспортних засобів і вже на зустрічній полосі зіткнувся з ківшом трактора. Якщо б він не виїхав на зустрічну полосу руху, то зіткнення мало б більш суттєві наслідки. Прийняти праворуч він не міг, так як в цей час там їхав транспортний засіб з логотипом «Нова пошта». Водій трактора при зміні руху покажчик повороту не включав. Скільки по часу пройшло з моменту виникнення для нього безпеки і до самого зіткнення, він визначити не може. Після ДТП його транспортний засіб залишився на місці до приїзду працівників поліції, а водій трактора переїхав на інше місце.

ОСОБА_2 під час судового розгляду пояснив, що він 15.07.2019 року, приблизно о 16-00 год., керував трактором МТЗ-82.1.57, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , та піднімався по вул. О.Говорухи у м. Запоріжжі. Їхав він у лівій полосі руху. Приближаючись до світлофору він включив лівій покажчик повороту та почав здійснювати маневр розвороту. У цьому місці заборонено поворот ліворуч, але дозволений розворот, і він завжди його там здійснює. Швидкість трактору у той момент була 10-15 км/год. Коли трактор виїхав на зустрічну полосу і перебував майже поперек цієї полоси, відбулося зіткнення з автомобілем «Ford Transit», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , (як пізніше було встановлено під керуванням ОСОБА_1 ). Водій вказаного автомобілю почав виконувати обгін трактору, тому виїхав на зустрічну полосу руху. Враховуючи, що він не до кінця виконав розворот, тому відбулося це зіткнення. В автомобілі «Ford Transit» була пошкоджена права сторона, а у трактора був пошкоджений ківш. Після дорожньо-транспортної пригоди він дійсно трактор забрав з проїжджої частини, так як транспортний засіб заважав руху по вулиці. Коли почав маневр розвороту, то у дзеркало заднього виду бачив, що позаду нього у правій полосі руху їде автомобіль з логотипом «Нова пошта», автомобіля «Ford Transit», він не бачив. У кабіні трактору перебував лише він, а у автомобілі «Ford Transit» перебував водій, жінка та малолітня дитина.

У судовому засіданні інспектор УПП в Запорізькій області ОСОБА_3 пояснив, що саме він разом із своїм напарником ОСОБА_4 виїжджали на місце ДТП 15.07.2029 року, в якому учасниками були ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . На місці пригоди він не зміг розібратися, хто саме був винуватий у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, тому він склав два протоколи про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_1 за порушення вимог п.13.1. ПДР та ОСОБА_2 за порушення вимог п.10.4 ПДР. Схему місця ДТП складав ОСОБА_4 .

Враховуючи пояснення учасників вказаної дорожньо-транспортної пригоди, які суттєво між собою різнилися, з урахуванням відсутності певних замірів у схемі ДТП, суддя призначив у справі судову інженерно-технічну експертизу, проведення якої було доручено експертам Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.

Згідно висновків експерта сектора автотехнічних досліджень відділу автотехнічних досліджень та криміналістичного дослідження транспортних засобів Запорізького НДЕКЦ Бабариги С.В. №9-635 від 12.12.2019 року:

1. Водій трактора «МТЗ-82.1.57», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_2 повинен був керуватися вимогами п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху.

Водій автомобіля «Ford Transit», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 у разі руху в межах населеного пункту зі швидкістю, яка перевищувала дозволену, повинен був керуватися вимогами п.п. 12.4, 12.9 б) Правил дорожнього руху. У разі, якщо даному водію була створена небезпека для руху, даний водій повинен був керуватися вимогами п.п. 10.1, 12.3 Правил дорожнього руху України.

2. Свідчення обох учасників даної пригоди стосовно розташування місця зіткнення на проїзній частині є технічно неспроможними, в зв`язку з тим, що воно в повздовжньому напрямку розташоване ближче до світлофора, ніж розташований автомобіль «Ford Transit», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , до даного світлофора в його кінцевому положенні.

3. У разі, якщо швидкість руху автомобіля «Ford Transit», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 перевищувала дозволену швидкість руху транспортних засобів у межах населеного пункту, то його дії не відповідають вимогам п.п. 12.4, 12.9 б) Правил дорожнього руху.

У випадку, якщо водій трактора «МТЗ-82.1.57», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_2 виконував маневр повороту не з крайнього положення на проїзній частині, його дії не відповідають вимозі п.10.4 Правил дорожнього руху.

Повна оцінка дій обох учасників даної пригоди та встановлення причинного зв`язку може бути виконане після надання технічно спроможного місця зіткнення.

4. Відповісти на питання: «Чи мали технічну можливість учасники дорожньо-транспортної пригоди уникнути зіткнення?» можливо лише після надання технічно спроможного розташування місця зіткнення.

Під час судового розгляду інспектор УПП в Запорізькій області Катрич І.В. ознайомившись зі схемою місця ДТП до протоколу про адміністративне правопорушення, зазначив, що при складанні вказаної схеми дійсно помилився та неправильно вказав кінцеве положення транспортних засобів після їх зупинки. Так, автомобіль «Ford Transit», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на схемі розташований ближче до світлофора, чим місце зіткнення транспортних засобів, що і відповідало дійсності. Водночас, на схемі відстань від автомобілю «Ford Transit» до світлофору більше, ніж між світлофором та місцем зіткнення автомобілів. На цей час вже неможливо виправити ці помилки, так як відсутня можливість здійснити нові розрахунки, а він не пам`ятає, скільки у дійсності були вказані відстані.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Зважаючи на характер та суворість адміністративного стягнення, передбаченого ст.124 КУпАП, суд вважає, що провадження відносно ОСОБА_1 у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є кримінальним. Відповідно, воно підпадає під визначення «кримінальної процедури» у розумінні статті 4 Протоколу № 7 вказаної Конвенції.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суддя керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Нормами статті 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням є (проступок) протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 124 КУпАП передбачено, що порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.

Отже, для наявності складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП необхідно, щоб поведінка водія транспортного засобу, порушувала Правила дорожнього руху України, і це стало причиною пошкодження транспортних засобів тощо.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою не спростованих презумпцій.

Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Пункт 13.1. Правил дорожнього руху, порушення про яке було вказано у протоколі про адміністративне правопорушення, передбачає, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

В даному випадку відсутня можливість визначити, чи дійсно ОСОБА_1 порушив вказаний пункт ПДР і чи мав він технічну можливість уникнути зіткнення з трактором, так як під час судового розгляду справи про порушення останнім правил ПДР зазначав лише водій ОСОБА_2 , пояснення якого повністю суперечать поясненням ОСОБА_1 , а перевірити їх експертним шляхом не надається можливим у зв`язку з неналежним складанням схеми ДТП працівником патрульної поліції.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, суддя вважає, що в цій справі відсутні належні, достатні і допустимі докази, а також докази поза розумним сумнівом, оцінивши які, можливо було б дійти до безсумнівного висновку щодо винуватості ОСОБА_1 .

Враховуючи, що докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому на думку суду, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Згідно з п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі, зокрема, відсутності складу адміністративного правопорушення, тому, вважаю за необхідне провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити.

Під час судового розгляду було встановлено, що ОСОБА_1 їхав зі швидкістю 60-65 км/год. (з пояснень останнього), тобто порушуючи п.12.4 ПДР України («У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год). Водночас, вважаю за необхідне вказане порушення не розглядати у даному випадку, виходячи з такого.

Згідно з положеннями ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Спираючись на ці положення, а також на практику Європейського суду з прав людини, викладену у рішеннях від 09.06.2011 р. по справі «Лучанінова проти України», від 30.05.2013 р. по справі «Малофєєва проти Росії», від 20.09.2016 р. по справі «Карелін проти Росії», суддя приходить до переконання, що як і у кримінальному провадженні, так і у справі про адміністративне правопорушення, суддя, зберігаючи принцип неупередженості і безсторонності судового розгляду, не вправі самостійно, на шкоду особі змінювати формулювання правопорушення, викладене в протоколі про адміністративне правопорушення. Вказане формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, враховуючи, що у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 працівниками поліції не було зазначено порушення останнім п.12.4 ПДР України, тому суддя не має права і притягати особу до адміністративної відповідальності за вказане порушення.

Керуючись ст.ст. 124, 245, 247, 251, 252, 266, 280 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 Кодексу України про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 КУпАП протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С. Холод