Справа № 309/260/20
Провадження № 3/309/138/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2020 року м. Хуст

Суддя Хустського районного суду Закарпатської області Орос Я. В., вивчивши матеріали, які надійшли з Хустського ВП ГУ НП України в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1

за ст. 185 Кодексу України про Адміністративні Правопорушення

В С Т А Н О В И В:

В провадження суду 03.02.2020 надійшла дана справа.

Відповідно до ст.. ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката, провівши підготовку до її розгляду встановив наступне.

Статтею 256 КУпАП, регламентовано, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР 18 № 263055 від 31.01.2020 року ОСОБА_1 31 січня 2020 року близько 19 год. знаходячись на території ЗОШ № 5 в м. Хуст по вул.. Львівська де вчинив злісну непокору законним вимогам працівників поліції, ображав нецензурними словами , хапав за формений одяг.

Відповідно до ст.. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

У той же час, згідно ст. 185 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Тобто, системний аналіз КУпАП з урахуванням позиці ВСУ висловленої в узагальненні «Практика розгляду судами справ про адміністративні правопорушення, що посягають на встановлений порядок управління (статті 185-185-2 КпАП)» слідує, що дане правопорушення обов`язково передбачає наявність законної вимоги поліцейського, саме законної, адже його вимоги та розпорядження - акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі, - мають бути законодавчо обґрунтовані, зокрема, про перебування його при виконанні службових обов`язків мають свідчити установлена форма одягу, нагрудний знак, а також пред`явлене відповідне посвідчення, у зв`язку з чим у протоколі про адміністративне правопорушення повинні бути відображені які саме законні вимоги були висунуті поліцейським, дані про те, що він знаходився при виконанні службових обов`язків.

Однак, у даному випадку, протокол вказаним вимогам не відповідає, оскільки не містить взагалі викладеної суті правопорушення з урахуванням вищезазначених обставин, адже з нього не можливо встановити, який саме із чотирьох поліцейських, рапорти , яких долучені до матеріалів справи, висував вимогу та що слугувало передумовою її висунення. Дана обставина позбавляє суд можливості при розгляді справи по суті, як встановити ПІБ цієї особи, так і викликати її до суду з метою встановлення об`єктивно інстини у справі та урахування її особистих пояснень з даного питання, адже у світлі статті 280 КУпАП орган при розгляді справи зобов`язаний серед іншого з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення з урахуванням диспозиції статті 185 вказаного Кодексу.

Відсутність в матеріалах справи будь-яких даних про ідентифікацію поліцейського, який висував певні вимоги до особи, того дня перебував при виконанні ним службових обов`язків, прямо суперечить ст. 256 КУпАП та не кореспондується з постановою Голови Верховного Суду України від 23 серпня 2005, якою скасовано постанову Дніпровського районного суду м. Херсона від 28 березня 2005 щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення, а справу направлено на новий судовий розгляд, оскільки із адміністративних матеріалів не можна зробити однозначного висновку щодо неправомірності поведінки особи та законності дій працівника міліції.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення, але національні суди, розглянувши справу відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікацію діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ також встановив порушення ч.3 ст.6 Конвенції, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення уточнив в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, у даній ситуації вище встановлена судом невідповідність протоколу вимогам ст. 256 КУпАП може призвести до позбавлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності можливості належної підготовки до захисту, а уточнення фабули викладеного у протоколі правопорушенні під час розгляду справи по суті призведе до порушення аналогічного характеру.

За таких умов, на думку суду, на даному етапі, суть вчиненого правопорушення з кваліфікацією дій ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП є сумнівною. Даний факт є неприйнятним, оскільки, суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25); позбавляє суд змоги встановити на виконання положень ст. 283 КУпАП самі обставини скоєння правопорушення, а саме його, час, місце та інші обставини, призводить до ігнорування прав особи, яку притягають до відповідальності, оскільки позбавляє її права бути поінформованою про характер і причини притягнення до адміністративної відповідальності, не дає змоги підготуватися до свого захисту (враховуючи некоректно викладену суть правопорушення без ідентифікації ключових деталей вчинення імовірного діяння) гарантованого підпунктом "b" п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини.

З постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року випливає, що спрощений підхід до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, є неприйнятним, у зв`язку з чим практика повернення протоколів про адміністративні правопорушення, які складені без додержання вимог ст. 256 КпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення є правильною.

З урахуванням викладеного, суд позбавлений можливості надати оцінку в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, у зв`язку із чим, приходить до висновку про необхідність повернення справи для дооформлення, під час якого необхідно всебічно, повно, і об`єктивно з`ясувати всі обставини, що мають значення для прийняття правильного рішення, зокрема встановити достовірно суть правопорушення, після чого, за наявності до того законних підстав, направити до суду.

Підстав для закриття провадження по справі, на даний час, суд, виходячи з норм ст.ст. 38, 247 КУпАП та ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, не вбачає, оскільки дана процесуальна дія не дасть змоги забезпечити виконання норм ст. ст. 1, 6, 7, 23 КУпАП.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, постановою Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року, ст.ст. 1, 6, 7, 245, 247, 252, 256, 277, 278, 280, 283 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП повернути до Хустського ВП ГУ НП України в Закарпатській області для належного дооформлення.

Постанова, відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 31.03.2015 року в справі № 2-рп/2015, оскарженню не підлягає.

Суддя Хустського

районного суду: Орос Я.В.