Справа № 214/1288/20
3/214/865/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 травня 2020 року м. Кривий Ріг

Суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Євтушенко О.І., розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду матеріали, які надійшли від Полку ПП в м. Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, відомі адреси проживання (за даними з матеріалів): АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

12 лютого 2020 року о 15.46 год. ОСОБА_2 , будучи особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за ст.130 КУпАП, керував автомобілем марки ВАЗ 2101, р/н НОМЕР_1 , по автодорозі пр-ту Гагаріна біля буд.55-б в м. Кривому Розі з ознаками наркотичного сп`яніння: виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, розширені зіниці очей, що не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку за законною вимогою поліцейського ОСОБА_2 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України.

В судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, повідомлявся неодноразово у встановленому законом порядку належним чином, причини неявки суду не відомі. Заяв про відкладення розгляду справи від нього суду не надходило.

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19 червня 2001 року, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.

Приймаючи до уваги, що судом вжито необхідних заходів для забезпечення участі ОСОБА_2 у судовому засіданні, справа призначалася до розгляду, порушник не з`явився до суду, клопотань про відкладення розгляду справи від останнього не надходило, причини його неявки до суду визнано неповажними, з метою дотримання розумного розгляду справи, забезпечення можливості своєчасного притягнення особи до відповідальності у випадку доведення її винуватості та уникнення безкарності, з урахуванням достатності обсягу наявних доказів, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_2 , оскільки положення ч.2 ст.268 КУпАП не містять імперативного припису щодо обов`язкової його участі в судовому засіданні під час розгляду даної категорії справ.

Так, вина ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень підтверджується письмовими доказами по справі, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №415502 від 12 лютого 2020 року, в якому зазначені обставини керування ОСОБА_2 транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння та відмови від проходження медичного огляду на встановлення такого стану у встановленому законом порядку, що мало місце 12 лютого 2020 року о 15 год. 46 хв. на автодорозі пр-ту Гагаріна біля буд.55-б в м. Кривому Розі;

-рапортами та відеозаписами на диску DVD-R з боді-камери, де зафіксовано факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом до моменту його зупинки та пред`явлення вимоги пройти огляд на встановлення стану наркотичного сп`яніння;

-письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в присутності яких ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння за виданим йому направленням, посилаючись на те, що має намір самостійно пройти огляд.

Зазначені в протоколі про адміністративні правопорушення ознаки наркотичного сп`яніння, виявлені працівниками поліції у ОСОБА_2 , в розумінні п.4 розділу 1, п.1 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року, є безпосередніми підставами для проведення працівником поліції огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, на місці зупинки транспортного засобу, або в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови в проходженні огляду визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.

При цьому, в ході судового розгляду судом не встановлено жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність у ОСОБА_2 ознак наркотичного сп`яніння в момент його перевірки працівниками поліції 12 лютого 2020 року, тим самим не спростовано правомірності дій поліцейського ПП щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього та відповідно дійсності допущення ним порушення п.2.5 ПДР України, яким закріплений обов`язок водія на вимогу працівника поліції пройти медичний огляд для визначення стану алкогольного чи наркотичного сп`яніння.

Факт вчинення ОСОБА_2 правопорушення як особою, яка більш ніж двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених ст.130 КУпАП, підтверджується картками обліку адміністративних правопорушень, відомостями з бази АРМОР та судовими рішеннями.

Виходячи з наведеного, з дотриманням вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, суд всебічно, повно та об`єктивно з`ясував всі обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення, дослідив письмові матеріали та дійшов висновку, що в діях ОСОБА_2 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП за ознаками відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Обираючи вид і міру стягнення, суд відповідно до ст.33 КУпАП враховує особу ОСОБА_2 , його ухилення від явок до суду, систематичне вчинення аналогічних правопорушень, явне зневажливе ставлення до встановленого порядку керування транспортними засобами, суспільну небезпечність адміністративного проступку, який створює небезпеку і загрозу як його здоров`ю та життю, так і інших учасників дорожнього руху, тому вважає за необхідне піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу без оплатного вилучення транспортного засобу автомобіля марки ВАЗ 2101, р/н НОМЕР_1 , оскільки докази належності транспортного засобу саме ОСОБА_2 в матеріалах справи відсутні.

Підстав для застосування іншого виду адміністративного стягнення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд не вбачає, оскільки ОСОБА_2 є особою, яка керувала транспортним засобом, а не водієм, та відповідно до Автоматизованої інформаційної системи ДДАІ МВС України посвідчення водіяна право керування транспортними засобами у встановленому законом порядку не отримував, що відповідатиме позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеній в п.28 Постанови №5 від 2 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті».

Згідно зі ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 23, 24, 27, 33-35, 40-1, 130 ч.3, 245, 268, 280, 283, п.1 ч.1 ст.284 КУпАП суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 (двох тисяч чотирьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) грн. 00 коп. в дохід держави без оплатного вилучення автомобіля марки ВАЗ 2101, р/н НОМЕР_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, захисником упродовж 10 днів з дня винесення постанови до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя О.І. Євтушенко