П О С Т А Н О В А

Іменем України

11.12.2020 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Чередніченко Н.П., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП № 521210 від 16 листопада 2020 року, ОСОБА_1 16 листопада 2020 року приблизно о 12 год. 40 хв., керуючи транспортним засобом марки «Богдан» державний номер НОМЕР_1 , здійснював перевезення пасажирів за маршрутом № 539, та був без засобів індивідуального захисту, без маски, чим порушив вимоги п.п. 1 п. 10 постанови Кабінету міністрів України № 641 від 22.07.2020 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 у судовому засідання пояснив, що на зупинці громадського транспорту приспустив засіб індивідуального захисту - захисну маску, умислу на вчинення адміністративного порушення не мав, просив суд закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, надходжу до наступних висновків.

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП № 521210 від 16 листопада 2020 року, ОСОБА_1 16 листопада 2020 року приблизно о 12 год. 40 хв., керуючи транспортним засобом марки «Богдан» державний номер НОМЕР_1 , здійснював перевезення пасажирів за маршрутом № 539, та був без засобів індивідуального захисту, без маски, чим порушив вимоги п.п. 1 п. 10 постанови Кабінету міністрів України № 641 від 22.07.2020 року.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, без зазначення частини вказаної статті.

Диспозицією ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, а також за перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Стаття 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів, що наповнює норму ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення більш конкретним змістом для встановлення тих ознак, які мають значення для правильної правової кваліфікації зазначеного діяння.

У протоколі про адміністративне правопорушення, інспектором ВБДР УПП у м. Києві ДПП Турчин В.І. вказано про порушення ОСОБА_1 положень підпункту 1 пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22.07.2020 року.

Відповідно до підпункту 1 п. 10 постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22.07.2020 року, в редакції від 13.11.2020 року, на території України на період дії карантину забороняється перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Як регламентують приписи ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У відповідності до п.43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Слід зазначити, що жодних доказів, які б стверджували та доводили поза розумним сумнівом факт перебування ОСОБА_1 у громадському транспортні без засобів особистого захисту, зокрема, захисної маски, що закривала ніс та рот, в розпорядження суду не надано.

Обставини, викладені у протоколі серії ГП № 521210, не стверджуються матеріалами справи.

При цьому, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказам вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із вищевказаним стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Ознайомившись з протоколом про адміністративне правопорушення, оцінивши наявні у справі докази, надходжу до висновку, що провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, ч. 2 ст. 44-3, 247 п. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва.

Суддя: