справа № 197/323/20
провадження № 3/197/153/20
ШИРОКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

28 квітня 2020 року смт Широке

Суддя Широківського районного суду Дніпропетровської області Охнач О.В., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Широківського ВП Криворізького ВП ГУ НП в Дніпропетровській області щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 44-3 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

ПРОЦЕДУРА I ОБСТАВИНИ СПРАВИ

До канцелярії суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 438559 (далі - протокол) щодо ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП.

ОСОБА_1 звинувачується в тому, що він 06.04.2020 року о 15.08 годині в АДРЕСА_2 , в громадському місці, під час карантину перебував без засобів індивідуального захисту, распіратора чи захисної маски та документа, що посвідчує особу, чим порушив постанову Кабінету Міністрів України № 255 від 02.04.2000 р.

ЗАКОНОДАВСТВО

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ст. 62 Конституції України визначає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Судом також враховується правова позиція, викладена в рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016), що суд має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчинення адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено перед судом. Суд не має права самостійно вишукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином перебиратиме на себе функції обвинувача, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи із сталої практики Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Еркапіч проти Хорватії» від 25.04.2013 (Erkapic v. Croatia) з приводу дотримання національними судами під час розгляду справ п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, згідно якої «за відсутності суттєвих підстав для протилежного, поняття справедливого судового розгляду вимагає надавати більшого значення свідченням, наданими у суді, порівняно з протоколами допитів осіб на попередньому слідстві, оскільки останні являють собою, передусім, процес збору стороною обвинувачення інформації на підтримку своєї позиції».

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Адміністративна відповідальність за ст. 44-3 КУпАП настає у разі порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно п. 1 Положення про військовий квиток осіб рядового, сержантського і старшинського складу та Положення про військовий квиток офіцера запасу, затвердженого Указом Президента України від 30 грудня 2016 року № 582/2016, військовий квиток осіб рядового, сержантського і старшинського складу (далі - військовий квиток) є документом, що посвідчує особу військовослужбовця (військовозобов`язаного) та визначає належність його власника до виконання військового обов`язку.

ОЦІНКА СУДУ

Адміністративна відповідальність за ст. 44-3 КУпАП наступає за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

За своєю юридичною конструкцією диспозиція статті 44-3 КУпАП є бланкетною, тому серед обов`язкових ознак, які мають бути відображені при викладенні суті даного правопорушення, є наведення конкретного нормативно правового акту, який покладає певні обов`язки на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності і яких така особа не дотрималася, порушивши таким чином законодавчі приписи.

Одним ізтаких нормативно-правових актів, який містить забороняючи приписиє постанова Кабінету Міністрів України №211від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню натериторії України гострої респіраторної хвороби COVID-19,спричиненої коронавірусомSARS-CoV-2».

Згідно п.п. 1, 16 п.2 постанови КМУ № 211 від 11.03.2020 з 06 квітня 2020 р. заборонено до 11 травня 2020 р. з 6 квітня 2020 р. перебування в громадських місцях без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіратора або захисної маски, у тому числі виготовлених самостійно, перебування на вулицях без документів що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус.

В даному конкретному випадку посилання автора протоколу на порушення вимог п.п.1,16 постанови КМУ № 255 від 02.04.2020 є неправильним, оскільки цією постановою були внесені зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 і ці зміни після набрання ними чинності стали єдиним нормативно правовим актом постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020.

Отже, в протоколі зазначено неіснуючі п. 2.1 та 2.16 постанови КМУ № 255 від 02.04.2020, що позбавляє суд можливості притягнути особу до відповідальності.

В протоколі викладено неконкретне обвинувачення, а саме не зазначено в якому саме громадському місці вчинено правопорушення: вулиця тощо, що позбавляє суд можливості перевірити правильність обвинувачення. Суд не має права вийти за межі сформульованого обвинувачення. Всі сумніви тлумачаться на користь ОСОБА_2 .

Доказом вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення зазначено наявний в матеріалах справи відеозапис з нагрудної камери патрульного поліцейського.

Відеозапис, доданий до протоколу на підтвердження факту порушення, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що в цьому протоколі не міститься посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис і на те, що він додається до протоколу у відповідній графі.

Крім того, звинувачення ОСОБА_3 в тому, що він не мав при собі документу, який посвідчує його особу, спростовується змістом самого протоколу, в якому у вступній частині зазначено, що його особу встановлено на підставі військового квитка, як є документом, що посвідчує особу військовослужбовця (військовозобов`язаного). Докази того, що цей документ був відсутній на час його зупинки, суду не надано. Ксерокопія військового квитка надана.

В графі «свідки» проставлені прочерки.

Суд не викликає поліцейських в якості свідків, оскільки вони не мають нейтрального становища по відношенню до ОСОБА_4 , адже є юридично зацікавленими в результатах розгляду цієї справи.

Таким чином, в справі відсутні об`єктивні і належні докази, які б підтверджували наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, в діях ОСОБА_1 , у зв`язку з чим провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

З огляду на закриття провадження у справі без накладення на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення, судовий збір в порядку ст. 40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

В позиціях Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58) зазначається: принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Керуючись ст. ст. 245, 247 ч. 1 п. 1, 252, 280, 283 КУпАП, суддя

УХВАЛИЛА:

Закрити провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається через Широківський районний суд Дніпропетровської області до Дніпровського апеляційного суду.

СУДДЯ О.В.ОХНАЧ