Єдиний унікальний номер № 225/2590/20
Провадження № 3/225/975/2020
Дзержинський міський суд Донецької області
ПОСТАНОВА

Іменем України

7 травня 2020 року м. Торецьк

Суддя Дзержинського міського суду Донецької області Челюбєєв Є.В., розглянувши матеріали, які надійшли від начальника Державної установи «Торецька виправна колонія (№2)» про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 : АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

за ст. 188 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

В травні 2020 року до Дзержинського міського суду Донецької області надійшов адміністративний матеріал стосовно ОСОБА_2 за ст. 188 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, зазначаю наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, інші відомості, необхідні для вирішення справи, тощо.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у даному випадку, передбаченого ст. 188 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

За правилами ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, ст.188 КупАП встановлена адміністративна відповідальність за приховану від огляду передачу або спробу передачі будь-яким способом особам, яких тримають у слідчих ізоляторах, установах виконання покарань, алкогольних напоїв, лікарських та інших засобів, що викликають одурманювання, а так само інших заборонених для передачі предметів.

Як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення № ДО № 001 стосовно ОСОБА_2 складений 30 квітня 2020 року.

Проте, в даному протоколі про адміністративне правопорушення, де зазначена суть адміністративного правопорушення, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення викладена не в повній мірі, а саме не зазначено місце вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом та гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Європейський суд з прав людини, зокрема у рішенні від 6 вересня 2005 року в справі «Гурепка проти України», зазначив, що з огляду на усталену прецедентну практику, в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Наприклад, у рішенні Європейського суду з прав людини від 26.06.2008, ухваленому у справі «Ващенко проти України», зазначено: «Обвинувачення для цілей п. 1 ст. 6 конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п. 51)».

У рішенні від 25.07.2000, ухваленому у справі «Маттоціа проти Італії», детальніше прописано: «Обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення, а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак, у будь якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. «b» ч. 3 ст. 6 конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення».

Положеннями п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 визнано правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

Оскільки протокол складений без додержання вимог ст. 256 КУпАП, його необхідно повернути для усунення встановлених судом недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. 188, ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ст. 188 Кодексу України про адміністративні правопорушення повернути начальнику Державної установи «Торецька виправна колонія (№2)» для усунення недоліків.

Після усунення недоліків справа може бути розглянута Дзержинським міським судом Донецької області.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Є.В. Челюбєєв