Справа № 643/1627/20
Провадження № 3/643/793/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2020

17 квітня 2020 року місто Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Сугачова О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові справу, яка надійшла від Управління патрульної поліції в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130, ст. 1222 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 24.01.2020 серії ДПР18 № 352857, ОСОБА_1 , 24.01.2020 о 01:55 годині, керував автомобілем «ВАЗ 21033» д.н.з. НОМЕР_1 , у м. Харкові по пр-ту Московському, б. 129 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків. Результат огляду позитивний та складає 1,79% проміле алкоголю.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 24.01.2020 серії ДПР18 № 352859, ОСОБА_1 , 24.01.2020 о 01:55 годині, керуючи автомобілем «ВАЗ 21033» д.н.з. НОМЕР_1 , у м. Харкові по пр-ту Гагаріна, б. 30, на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу подану завчасно за допомогою гучномовця, не зупинився. Був затриманий шляхом переслідування на патрульному автомобілі Toyota Prius д.н.з. НОМЕР_2 за адресою: м. Харків, пр-т Московський, б. 129-А.

Неодноразово викликуваний в судове засідання як особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , жодного разу не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судової повістки, причини неявки суду не повідомив, клопотань не подавав.

Як встановлено, протягом тривалого часу в провадженні судді Московського районного суду м. Харкова Сугачової О.О. перебуває вищевказаний матеріал, який у відповідності до ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, розглядається у встановлений законом тримісячний строк.

Неявка в судове засідання ОСОБА_2 , належним чином повідомленого про час та місце судового розгляду, являється його волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь в судовому розгляді справи та інших процесуальних прав.

Відповідно до ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Приймаючи до уваги, що судом вжито всіх необхідних заходів для забезпечення участі ОСОБА_1 в судовому засіданні, клопотань про відкладення розгляду справи від останнього не надходило, причини його неявки до суду визнано неповажними, враховуючи положення ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та, відповідно до вимог ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, суд вважає за можливе провести розгляд справи у його відсутність.

Таким чином, суд дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до такого.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням, (проступком) визнається протиправні, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень Кодексу України про адміністративні правопорушення, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, необхідно з`ясувати чи дійсно особа знаходилася у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ст. 1222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, необхідно з`ясувати чи мало місце порушення водієм вимоги працівника поліції про зупинку транспортного засобу, та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 352857 від 24.01.2020 вбачається, що ОСОБА_1 , 24.01.2020 о 01:55 годині, керував автомобілем «ВАЗ 21033» д.н.з. НОМЕР_1 , у м. Харкові по пр-ту Московському, б. 129 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків. Результат огляду позитивний та складає 1,79% проміле алкоголю.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 352859 від 24.01.2020 вбачається, що ОСОБА_1 , 24.01.2020 о 01:55 годині, керуючи автомобілем «ВАЗ 21033» д.н.з. НОМЕР_1 , у м. Харкові по пр-ту Гагаріна, б. 30, на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу подану завчасно за допомогою гучномовця, не зупинився. Був затриманий шляхом переслідування на патрульному автомобілі Toyota Prius д.н.з. НОМЕР_2 за адресою: м. Харків, пр-т Московський, б. 129-А.

Судом оглянуто відеозапис з нагрудних камер працівників патрульної поліції, який додано останніми на електронному носії (диску) до матеріалів справи (а.с.15).

З даного відеозапису вбачається, що 24.01.2020 спілкування працівників патрульної поліції з ОСОБА_3 Ю.М. відбувається на вулиці, наявність автомобіля, який вказано у протоколі про адміністративне правопорушення взагалі на відео не зафіксовано. Поліцейські запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер, на що останній погодився наполягаючи на тому, що не керував транспортним засобом, дійсно перебуває у стані алкогольного сп`яніння, огляд пройде. У подальшому ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер у присутності двох свідків, однак знову ж таки наполягав на тому, що не керував транспортним засобом. Фіксування будь-яких інших подій відеозапис не містить.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, невиконання ОСОБА_1 вимоги працівника поліції про зупинку транспортного засобу подану завчасно за допомогою гучномовця, переслідування автомобіля ОСОБА_1 працівниками поліції, та в результаті його зупинка працівниками патрульної поліції, з відеозапису не вбачаються та не зафіксовані.

Окрім того, судом вбачається, що фіксування спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 не було безперервним, між фрагментами відеозаписів містяться перерви. Записи здійснювалася у темний час доби і з них неможливо будь-що побачити. Запис не містить таких важливих моментів як залучення свідків, тощо.

Таким чином, фрагментальність фіксування не дає змогу об`єктивно, в повному обсязі проаналізувати хід подій.

За результатами огляду відеозапису, доданого працівниками патрульної поліції до матеріалів справи, суд приходить до висновку, що обставини викладені в них, спростовують зазначене у адміністративних протоколах.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, водій притягується до адміністративної відповідальності у разі: Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

Той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, в противному випадку протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення ПДР та подальшим притягненням до відповідальності), може поставити під сумнів і саму подальшу процедуру виявлення водія у стані сп`яніння.

Так, у своєму рішенні від 15.03.2019 ВС у справі № 686/11314/17 вказав, що оскільки поліцейським не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм правил дорожнього руху, то вимоги інспектора до водія про пред`явлення документів на право керування є неправомірними, а правоохоронці можуть зупиняти авто, лише коли є факт правопорушення.

Тобто, автомобіль до самої зупинки мав знаходитись в русі, оскільки керування транспортним засобом можливе лише тоді, коли останній рухається.

Чинне законодавство, в тому числі й Правила дорожнього руху України, не містить визначення терміну «керування транспортним засобом». Таке визначення було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Отже, наявність такої обов`язкової умови притягнення особи до адміністративної відповідальності як перебування особи у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом, судом в даній справі не встановлено, доказів у підтвердження цього не надано.

Статтею 1222 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ст. 1222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є невиконання водіями вимог працівника міліції, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху України, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Законодавець чітко визначає, що суб`єктом, сфера дії на якого поширюється дія Правил дорожнього руху України, зокрема п.п. 2.9а), 2.4 вказаних Правил, є саме водій.

Так, на момент спілкування працівників патрульної поліції з ОСОБА_1 та на момент складання відносно останнього протоколів про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 130 та ст. 1222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 не був водієм в розумінні Правил дорожнього руху України, оскільки не керував транспортним засобом, не був зупинений працівниками патрульної поліції, відтак, дія вказаних Правил на нього не поширюється та він не був зобов`язаний, в свою чергу, виконувати вимогу інспектора патрульної поліції, зокрема, і щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Як вбачається з оглянутого судом відеозапису, працівники патрульної поліції не переслідували та не зупиняли автомобіль ОСОБА_1 під його керуванням.

Тобто, працівники патрульної поліції встановили та відобразили в протоколах, що ОСОБА_1 нібито не виконав вимогу працівників патрульної поліції про зупинку транспортного засобу та керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Отже, вказані працівниками патрульної поліції в протоколах обставини, викликають у суду сумнів щодо їх достовірності.

Будь-яких інших доказів наявності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 1222 Кодексу України про адміністративні правопорушення з боку працівників патрульної поліції суду не надано.

Відповідно до ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, вихованням громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Оскільки надані суду матеріали не містять даних, які б дозволили суду встановити, що ОСОБА_1 не виконав вимогу працівників патрульної поліції про зупинку транспортного засобу, перебував за кермом транспортного засобу в стані алкогольного сп`яніння та керував ним, суд приходить до висновку щодо відсутності правових підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 та ст. 1222 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, досліджуючи та оцінюючи всі надані по справі докази в їх сукупності, суд не вбачає належним чином доведеної вини ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення: Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Так, є правові підстави для закриття провадження по справі.

Керуючись ст.ст. 7, 247, 245, 251, 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 та ст. 1222 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції, або на неї може бути винесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О.О. Сугачова