Дата документу 30.04.2020
Справа № 937/2259/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«30» квітня 2020 року м. Мелітополь

Суддя Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області Сметаніна А.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов із Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , працюючої адміністратором Торгівельного майданчика «Таврійський», реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , засоби зв`язку: НОМЕР_2 ,

за ст. 44-3 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

20 березня 2020 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, згідно якого 20.03.2020 року о 10 год. 30 хв. у АДРЕСА_2 , вона перебуваючи на посаді адміністратора Торгівельного майданчика «Таврійський», не припинила роботу Торгівельного майданчика та здійснювала продаж товарів, чим порушила вимогу підпункту 3 пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 та вчинила адміністративне правопорушення передбачене ст. 44-3 КУпАП.

Під час розгляду адміністративного матеріалу ОСОБА_1 свою провину в скоєні адміністративного правопорушення не визнала та пояснила, що вона 20.03.2020 року зранку дзвонила у торгівельний відділ виконкому Мелітопольської міської ради, де їй повідомили, що 20.03.2020 року можна ще доторгувати продуктами харчування. Крім продуктів харчування на торгівельному майданчику ніяких товарів не реалізовувалося, а тому жодних порушень Постанови КМУ з її боку не було. Також зазначила, що вона не є суб`єктом господарювання, а відповідно до вимог Постанови КМУ від 11 березня 2020 року № 211 лише суб`єкт господарювання може припинити торгівельну діяльність. Вона працює адміністратором, а тому не уповноважена вирішувати питання щодо режиму роботи підприємства та приймати управлінські рішення. Також зазначила, що її син ОСОБА_2 та його брат ОСОБА_3 зареєстровані як фізичні особи підприємці, а отже саме вони є суб`єктами господарювання та мають повноваження вирішувати питання щодо припинення роботи торгівельного майданчику.

До протоколу надані наступні докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 44-3 КУпАП: протокол серії АПР18 №621371 від 20.03.2020 року, рапорт помічника чергового Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області ст. сержанта поліції О. Прядко, письмові пояснення свідка ОСОБА_4 , доповідна записка щодо розгляду рапорту ОСОБА_5 .Прядко.

Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, виходячи з наступного:

Відповідно до ст. ст. 245, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне та вмотивоване рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч.2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Статтею 44-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 6 квітня 2000 року № 1645-III карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

Відповідно до п.3 п.2 Постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» заборонено з 00 год. 01 хв. 17 березня 2020 р. до 3 квітня 2020 р. роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення, крім роздрібної торгівлі продуктами харчування, пальним, засобами гігієни, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, засобами зв`язку, провадження банківської та страхової діяльності, а також торговельної діяльності і діяльності з надання послуг з громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту.

Таким чином, суб`єктом правопорушення, передбаченого статтею 44-3 КУпАП станом на дату вчинення правопорушення, в частині здійснення торгівельної діяльності, є суб`єкти господарювання та посадові особи.

Відповідно до ст. 55 Господарського кодексу суб`єктами господарювання є: господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; громадяни України, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

П.3 Постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» визначено, що саме суб`єктам господарювання заборонено здійснювати певний вид діяльності під час картину з 00 годин 01 хвилин 17 березня 2020 року до 03 квітня 2020 року.

Як було встановлено в ході розгляду адміністративного матеріалу ОСОБА_1 не є суб`єктом господарювання, а лише займає посаду адміністратора торгівельного майданчика «Таврійський».

Відповідно до пошуку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань інформація щодо реєстрації ОСОБА_1 суб`єктом господарювання відсутня.

Згідно копій виписок з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, наданих в судовому засідання ОСОБА_1 та, як вбачається з її пояснень, уповноваженими на прийняття відповідних управлінських рішень щодо режиму роботи торгівельного майданчика «Таврійський» є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які зареєстровані як суб`єкти господарюванні, відповідно до чинного законодавства.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, в ньому не зазначено, яким чином ОСОБА_1 , як адміністратор торгівельного майданчика, та на підставі яких наданих їй посадових повноважень, могла припинити роботу торгівельного майданчика.

Особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення доказів на підтвердження повноважень ОСОБА_1 щодо припинення діяльності торгівельного майданчика «Таврійський» до матеріалів адміністративної справи надано не було.

В матеріалах справи маються письмові пояснення свідка ОСОБА_4 щодо здійснення продажу на території торгівельного майданчика «Таврійський» товарами с/г призначення, промисловими товарами, працював батискаф з виготовлення ключів.

Разом тим, суду не доведено факту здійснення торгівельної діяльності на торгівельному майданчику «Таврійський», оскільки чеки, квитанції, інші докази здійснення торгівельної діяльності матеріали справи не містять.

Таким чином, приймаючи до уваги наведені обставини, оскільки ОСОБА_1 є лише працівником, а не безпосереднім суб`єктом, що здійснював згадану в протоколі діяльність, в розумінні статті 44-3 КУпАП, вона не є суб`єктом вказаного адміністративного правопорушення.

Також судом враховується той факт, що в подальшому місцевою владою було відновлено роботу торгівельних майданчиків, де дозволялось здійснювати продаж не заборонених товарів.

На підставі вищевикладеного, не вбачається передбачених чинним законодавством підстав вважати, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП, а саме: порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Спираючись на положення ч.1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016 р. заява №926/08), суд доходить висновку, що направлений до суду матеріал про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, отже, суд, враховуючи вищезазначене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача.

Згідно приписів ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Відповідно до статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Склад правопорушення це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що посадовою особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, не здобуто достатніх, належних і допустимих доказів на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, а доводи останньої щодо її невинуватості не спростовані.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов висновку, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не знайдено підтверджень вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Враховуючи викладене, а також обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, вважаю за необхідне закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 9, 44-3, 247, 251, 252, 283, 284, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.44-3 КУпАП - закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області протягом 10 /десяти/ днів з дня винесення постанови.

Суддя Мелітопольського

міськрайонного суду

Запорізької області : А.В.Сметаніна