ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/470/20 Справа № 210/171/20 Суддя у 1-й інстанції - Вікторович Н. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2020 року м. Дніпро

Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 березня 2020 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, не одруженого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Постановою суду ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 коп.

При обставинах встановлених місцевим судом, 02 січня 2020 року о 00 годині 50 хвилин, біля буд.№56 по вул. Вадима Гурова в Металургійному районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, він керував транспортним засобом, автомобілем марки «BMW 5301», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння пройшов на місці зупинки транспортного засобу в установленому законом порядку, з використанням технічного засобу «Drager alcotest 6820 ARMS-0313», в присутності двох свідків. Проба позитивна, - 1,88 проміле, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст.130 ч.1 КУпАП.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №342667, 08 січня 2020 року, о 02 годині 40 хвилин, по вул. Нікопольське шосе в Металургійному районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, автомобілем марки «BMW 5301», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (підвищена жвавість рухів, звужені зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідість обличчя). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим було порушено вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що ст.130 ч.1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність.

Вимоги апеляційної скарги та узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження та постанову районного суду скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що вказана постанова є незаконною та необгрунтованою, та такою, яка винесена судом з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Стосовно пропущеного строку, зазначає, що не був присутнім у судовому засіданні у суді першої інстанції та відповідно не був повідомлений належним чином про дату та час розгляду справи, а відтак був позбавлений можливості надавати пояснення.

Про існування постанови він дізнався 18.03.2020 року коли отримав її через свого представника, що підтверджується розпискою про отримання постанови.

З приводу подій 02.01.2020 року вказує на те, що не заперечує проти результатів огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу "Драгер" та підтверджує факт перебування його у стані алкогольного сп`яніння, але зазначає, що не керував зазначеним транспортним засобом, оскільки у автомобіля сів акумулятор, у зв`язку з чим його друзі штовхали його та автомобіль рухався самостійно.

По епізоду 08.01.2020 року зазначає, що дійсно відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки не перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Вказує на те, що на відеозаписі не зафіксовано, що він безпосередньо керував транспортним засобом і також не зазначено час зупинення транспортного засобу.

Позиція учасників апеляційного перегляду.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, а тому з метою своєчасного та належного розгляду справи у розумні строки, у відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважаю за можливе розглянути подану апеляційну скаргу без його участі.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 не був повідомлений належним чином про дату та час розгляду справи і був позбавлений можливості надавати свої пояснення особисто у судовому засіданні, а копію постанови отримав 19.03.2020 року, що підтверджується розпискою, з метою дотримання принципу доступу до правосуддя суд апеляційної інстанції приходить до висновку про поважність причини пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення та вважає за необхідне поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є законними та відповідають фактичним обставинам справи.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Місцевий суд під час розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 дотримався цих вимог закону в повному обсязі.

Так, вина ОСОБА_1 підтверджується доказами, які місцевий суд безпосередньо дослідив під час розгляду справи, а саме: протоколами про адміністративне правопорушення протоколами про адміністративні правопорушення серії ДПР18 №369498 від 02 січня 2020 року, ДПР18 №18 від 08 січня 2020 року, де викладені обставини скоєння ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст.130 ч.1 КУпАП; поясненнями свідків, котрі по епізоду від 02 січня 2020 року підтвердили факт проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу в установленому законом порядку, з використанням технічного засобу «Drager alcotest 6820 ARMS-0313», проба позитивна, - 1,88 проміле, по епізоду від 08 січня 2020 року підтвердили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння (по епізоду від 08 січня 2020 року); рапортами та відеозаписами з відео реєстратора (боді-камери) інспекторів, які несли службу по забезпеченню безпеки дорожнього руху та публічного порядку, переглянутих в судовому засіданні, згідно яких ОСОБА_1 по епізоду від 02 січня 2020 року дійсно керував транспортним засобом, автомобілем «BMW 5301», номерний знак НОМЕР_1 , автомобіль рухається самостійно, а особи, котрі зі слів самого ОСОБА_1 нібито штовхали автомобіль, знаходяться перед автомобілем по шляху його руху, а не ззаду, що могло б вказувати на достовірність пояснення ОСОБА_1 По епізоду від 08 січня 2020 року судом при перегляді відеозапису достовірно встановлено, що ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, в присутності двох свідків.

Так, у відповідності до вимог ч.ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Згідно п. 3, 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року, огляд проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом;

- лікарем закладу охорони здоров`я.

Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам.

За п. 5 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17 грудня 2008 року, результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння. Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.

Доводи апелянта про те, що 08 січня 2020 року він керував транспортним засобом, автомобілем «BMW 5301», номерний знак НОМЕР_1 , оскільки його товариш перебував у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку із чим і відмовився від проходження огляду, на увагу не заслуговують, оскільки матеріалами справи встановлено, що вказаний транспортний засіб належить саме ОСОБА_1 , а не третім особам. Крім цього, з відеозапису вбачається, що в момент зупинки поліцейськими транспортного засобу, за кермом перебував саме ОСОБА_1 .

Стосовно доводів апелянта про те, що відмова від огляду на стан сп`яніння не може бути підставою для притягнення до адміністративної відповідальності є неспроможними, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність в тому числі і за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Інші доводи апеляційної скарги мають формальний характер та спрямовані на уникнення особи від адміністративної відповідальності.

Суду не надано жодних належних та допустимих доказів на спростування вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Отже винність ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні поза всяким сумнівом знайшла своє підтвердження зібраними доказами, які містяться в матеріалах адміністративної справи, а відтак у відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, при цьому слід зазначити, що згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, зазначене свідчить про те, що суд повинен оцінити всі докази наявні в матеріалах провадження у своїй сукупності та прийти до висновку про винність я чи невинність особи в інкримінованому йому правопорушенні.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП яке підтверджується належними, допустимими, достатніми доказами, які доповнюють один одного та були дослідженими під час розгляду матеріалів адміністративної справи та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Адміністративне стягнення суд першої інстанції наклав з дотриманням вимог ч.2 ст. 36 КУпАП.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 березня 2020 року.

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 березня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Г.П. Слоквенко