ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/504/20 Справа № 175/182/20 Суддя у 1-й інстанції - Бойко О. М. Суддя у 2-й інстанції - Іванова А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2020 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Іванова А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2020 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , працюючого в АТ КБ «Приват Банк»,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП, -

за участю:

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 С.С., -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень.

Судом першої інстанції встановлено, що 14 січня 2020 о 18 годині 30 хвилин водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Volkswagen Amarok», державний номерний знак НОМЕР_1 НОМЕР_2 по вул. Центральній в с.Сурсько-Литовське, Дніпровського району Дніпропетровської області, не зупинився на заборонний звуковий сигнал світлофора та виїхав на залізничний переїзд саме на заборонний сигнал світлофора, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 123 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі.

Обґрунтовуючи свої вимоги апелянт зазначає, що залізничний переїзд він не перетинав, поблизу залізничного переїзду поліції не було, а зупинили його на відстані понад кілометр від переїзду. Від переїзду до його місця зупинки є безліч поворотів та перетинів сільських вулиць, куди міг звернути потенційний порушник, проте поліцейські вирішили, що саме він проїхав переїзд з порушенням. Поліцейські фізично не могли не тільки зафіксувати його порушення, але й самостійно побачити чи перетинав він переїзд, так як рельєф місцевості дозволяє побачити переїзд на відстані не далі, ніж 40-50 метрів.

Вказує, що інспектором було відмовлено в показі фото/відео, також було відмовлено в зібранні доказів перед складанням протоколу, а саме: опитати можливих свідків, дружину. Жодних свідків окрім поліцейських, його дружини та двох дітей при складанні протоколу не було. Про відсутність свідків події також свідчить запис в протоколі, тобто на момент складання протоколу в інспектора не було жодних даних щодо можливого свідка.

Також зазначає, що 20.01.2020 року звертався до Дніпровського РВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області з приводу даної події, але жодної відповіді він не отримав.

Також вказує, що не зрозуміло, яке відношення до справи має свідок ОСОБА_3 , оскільки його не було при складанні протокола, а його пояснення є недопустимим доказом, крім того вказаний свідок неодноразово викликався до суду для надання показань, однак не з`явився.

Суд апеляційної інстанці, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Стаття 245 КУпАП регламентує, що завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 251 КУпАП визначає поняття та джерела доказів у справі про адміністративне правопорушення. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, в тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За нормою ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Адміністративна відповідальність за статтею 123 КУпАП настає за виїзд на залізничний переїзд у випадках, коли рух чрез переїзд заборонений.

Відповідно до п. 20.5 «в» Правил дорожнього руху України рух через переїзд забороняється, якщо увімкнено заборонений сигнал світлофора чи звуковий сигнал незалежно від наявності або положення шлагбаума.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що при розгляді справи суддя з`ясував всі обставини справи, дослідив наявні у ній докази, давши їм правильну юридичну оцінку і обґрунтовано дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП. Такі висновки суду відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку та належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення повністю підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії БД № 328141 від 14 січня 2020 року, рапортами працівників поліції, письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 .

Зокрема, з пояснень свідка ОСОБА_3 вбачається, що він знаходився за адресою с. Сурсько-Литовське по вул. Центральній біля залізничного переїзду, через деякий час почув, як увімкнувся звуковий сигнал переїзду, в результаті чого він звернув на це увагу та побачив, як автомобіль Фольцваген Амарок металевого кольору переїхав залізничний переїзд на заборонений сигнал, після чого побачив автомобіль працівників поліції та через деякий час під`їхав до них та надав покази.

З рапорту поліцейський вбачається, що вони здійснювали патрулювання в с. Сурсько-Литовське по вул. Центральній, в ході патрулювання було помічено автомобіль Фольцваген Амарок металевого кольору, який не виконав зупинку на забороняючи звуковий та світловий сигнал світлофора на залізничному переїзді, в результаті чого автомобіль було зупинено та складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 123 КУпАП, через деякий час до них під`їхав громадянин ОСОБА_3 та повідомив, що він був свідком даної події.

На думку апеляційного суду, в матеріалах справи достатньо доказів того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 123 КУпАП, а невизнання ним вини суд розцінює, як можливість ухилення від адміністративної відповідальності.

Висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу даного адміністративного правопорушення відповідають фактичним обставинам справи, є законними та обґрунтованими.

Будь-які доводи апелянта, викладені ним в апеляційній скарзі, сприймаються судом як спроба уникнути відповідальності, оскільки доказів, які б могли спростувати причетність ОСОБА_1 до вказаного правопорушення, суду не надано.

Відповідно до вимог ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення судом враховано характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Таким чином, підстав для скасування постанови суду з мотивів, викладених в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , апеляційний суд не знаходить.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2020 року відносно ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: А.П. Іванова