Провадження № 3/734/576/20 Справа № 734/838/20
ПОСТАНОВА

іменем України

05 травня 2020 року смт. Козелець

Суддя Козелецького районного суду Чернігівської області Бузунко О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт Козелець справу, що надійшла від Командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кульчинки Красилівського району Хмельницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , місце служби і посада: курсант 5 навчальної батареї навчального зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , військове звання: солдат,
за частиною четвертою статті 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
в с т а н о в и в:
Військовослужбовець військової служби за контрактом - курсант 5 навчальної батареї навчального зенітного ракетно-артилерійського дивізіону солдат ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 не повернувся зі звільнення та знаходився за межами Деснянського гарнізону, чим вчинив самовільне залишення військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_2 в умовах особливого періоду. О 18.06 годині 16 березня 2020 року солдат ОСОБА_2 повернувся до розташування військової частини НОМЕР_1 .

Дане правопорушення вчинене в умовах особливого періоду, що діє на території України з березня 2014 року.

Особа, що притягується до адміністративної відповідальності солдат ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, від нього не надходило клопотань про відкладення розгляду справи.

Згідно з вимогами статті 15 Кодексу України про адміністративні правопорушення військовослужбовці за вчинення військових адміністративних правопорушень несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б цього Кодексу, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Відповідно до статті 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил, затвердженого Законом України 24 березня 1999 року, військовослужбовці залежно від характеру вчиненного правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно - правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Стаття 27 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зазначає, що військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення злочину військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Згідно з вимогами статті 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України 24 березня 1999 року, за вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням є самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової служби, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до трьох діб.

Згідно з частиною третьою 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням є самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб,

Частиною 4 статті 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за діяння, передбачені частинами першою або третьою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду.

Суд, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії А3435 № 2/5/20 від 17 березня 2020 року /в якому викладені пояснення ОСОБА_2 , відповідно до яких він 15 березня 2020 року не повернувся вчасно зі звільнення до розташування військової частини НОМЕР_1 тому, що возив батька до лікарні/, пояснення свідків, доповіддю про самовільне залишення військової частини військовослужбовцем військової служби за контрактом солдатом ОСОБА_2 , доповіддю про повернення до військової частини НОМЕР_1 солдата військової служби за контрактом ОСОБА_2 , дійшов висновку про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення, суд враховує дані про особу ОСОБА_2 , те, що він проходить військову службу, під час якої вчинив дане правопорушення, та вважає можливим застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі ста сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Керуючись статтею 33, частиною четвертою статті 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

п о с т а н о в и в:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та призначити адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 2 465 (дві тисячі чотириста шістдесят п`ять) гривень 00 коп. на користь держави.

Згідно з частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або внесення на неї подання прокурора такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення.

Відповідно до статті 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби і у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя Козелецького районного суду
Чернігівської області О.А. Бузунко