Справа № 159/5345/20 Провадження №33/802/878/20 Головуючий у 1 інстанції:Лесик В.О.
Категорія:ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2020 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., з участю Оніщука С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17 листопада 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово безробітного, визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП та на підставі ст.36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів громадян, що відповідно становить 10200 (десять тисяч двісті) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

В дохід держави із ОСОБА_1 стягнуто 420 грн. 40 коп. судового збору.

Так, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 15.10.2020 року об 23 год. 21 хв. в місті Ковелі на вул.Я.Мудрого, керував мопедом «Хонда» без державного номерного знаку, не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, після чого був зупинений поліцейським шляхом увімкнення проблискового маячка синього та червоного кольорів і спеціального звукового сигналу, чим порушив вимоги п.2.4, п.8.9 (б) ПДР України, та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-2 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 15.10.2020 року об 23 год. 21 хв. в м.Ковелі по вул.Я.Мудрого Достоєвського - Сухомлинського, керував скутером «Хонда» в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 (а) ПДР України, та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою судді в частині призначення адміністративного стягнення, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить її скасувати та прийняти нову, якою застосувати до нього адміністративне стягнення без позбавлення права керування транспортними засобами. Вважає, що оскаржувана постанова в цій частині є незаконною, оскільки він не маючи посвідчення водія, тобто права керування транспортними засобами, то і не може бути позбавлений такого права. Про відсутність у нього посвідчення водія стверджує довідка, яка міститься в матеріалах справи. Однак, суд першої інстанції не це уваги не звернув.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши ОСОБА_1 , який апеляцію підтримав, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Постанова судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17.11.2020 року в частині факту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП ОСОБА_1 не оскаржується, а тому в силу ч.7 ст.294 КУпАП перегляду в апеляційному порядку в цій частині не підлягає.

Водночас, ОСОБА_1 вказує про те, що вона є незаконною в частині застосування до нього адміністративного стягнення, а саме - у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Такі доводи апелянта заслуговують на увагу суду з огляду на наступне.

Суд першої інстанції при накладенні адміністративного стягнення не врахував наступного.

Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Пленум Верховного суду України в абз.3 п.28 своєї постанови №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що суди не вправі застосовувати адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Відповідно до вимог ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Згідно із ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

З довідки УПП у м.Луцьку ДПП НПУ від 16.10.2020 року, яка міститься в матеріалах справи вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія не отримував.

Призначаючи ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд першої інстанції в повному обсязі не дотримався вищевказаних вимог закону та рекомендацій, що містяться у вказаній постанові ПВСУ, оскільки застосував до нього стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, яке до нього не може бути застосоване через те, що він немає такого права.

А тому, постанову судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17.11.2020 року в даній справі в частині накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 слід змінити шляхом виключення з її мотивувальної та резолютивної частин слів і чисел: «з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік».

В решті оскаржувана постанова суду першої інстанції апелянтом не оскаржується, а тому в апеляційному порядку не переглядалась.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Ковельського міськрайонного суду від 17 листопада 2020 року в частині накладення адміністративного стягнення змінити.

Виключити з мотивувальної та резолютивної частин постанови судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17 листопада 2020 року слова і цифри: «з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік».

В решті постанову судді в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк