Провадження № 3/734/403/20 Справа № 734/530/20
ПОСТАНОВА

іменем України

12 травня 2020 року смт. Козелець

Суддя Козелецького районного суду Чернігівської області Іванюк Т.І., при секретарі Дідовець М.І., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Мороза О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні протокол про адміністративне правопорушення, що надійшов з Управління патрульної поліції в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , за ст.124 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

до Козелецького районного суду Чернігівської області надійшов протокол серії ДПР18 №275920 відносно ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Як зазначено у даному протоколі, водій ОСОБА_2 24.02.2020 року о 22 год. 00 на автодорозі М01, 115 км., керуючи транспортним засобом Тoyota Corolla НОМЕР_1 , рухаючись з боку м.Києва в бік м.Чернігова в крайній лівій смузі, не дотрималася безпечного бокового інтервалу, в результаті чого скоїла зіткнення з транспортним засобом DAF FT XF НОМЕР_2 НОМЕР_3 з напівпричепом бортовим SCHMITZ НОМЕР_4 , котрий рухався в попутному напрямку, чим порушила п.13.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, осіб постраждали немає.

У судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення не визнала та пояснила, що 24 лютого 2020 року приблизно о 22 год. 00 хв. рухалась керованим автомобілем Toyota Сorolla д.н.з. НОМЕР_5 зі швидкістю не більше ніж 80 км/год., близько середини лівої смуги для руху, в випередженні вантажного автопоїзду, що рухався попутно прямо з відносно меншою швидкістю (не більше ніж 60 км/год.), при цьому боковий інтервал між зовнішніми габаритами транспортних засобів був не менше ніж 1,5 м. При попутному наближенні автомобіля Toyota до передньої частини вантажного автопоїзда останній несподівано, без вмикання покажчика лівого повороту, розпочав поворот ліворуч і лівим переднім кутом сідлового тягачу контактував з правими задніми дверями автомобіля Toyota, в наслідок чого автомобіль Toyota відкинуло уперед ліворуч від вантажного автопоїзду на розділову смугу в занесенні. До моменту первинного контакту автомобіль Toyota напрямку руху не змінював, при цьому до вказаного моменту обидва автомобіля не гальмувались. З моменту початку зміни напрямку руху і до моменту первинного контакту минуло не більше 1,2 сек. ОСОБА_2 зауважила що місце первинного контакту було на відстані декілька менше ніж 2,5 м, що вказана нею під час огляду місця події і що після зіткнення вона деякий час подовжувала утримувати педаль акселератора.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, захисника та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що провадження у даній справі необхідно закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 , оскільки її вина у скоєнні правопорушення зазначеного у протоколі правоохоронним органами не доведена. До даного висновку суд приходить із наступних підстав:

статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна

ОСОБА_1 інкримінується те, що вона 24.02.2020 року о 22 год. 00 на автодорозі М01, 115 км., керуючи транспортним засобом Тoyota Corolla НОМЕР_1 , рухаючись з боку м.Києва в бік м.Чернігова в крайній лівій смузі, не дотрималася безпечного бокового інтервалу, в результаті чого скоїла зіткнення з транспортним засобом DAF FT XF НОМЕР_2 НОМЕР_3 з напівпричепом бортовим SCHMITZ НОМЕР_4 , котрий рухався в попутному напрямку, чим порушила п.13.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Однак, у судовому засідання ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення заперечила, пояснивши, що правил дорожнього руху не порушувала, рухалася з дотриманням дозволеної швидкості та дотриманням інтервалу, напрямку руху не змінювала, дорожньо-транспортна пригода сталася не з її вини.

Висновком судової інженерно-транспортної експертизи від 07 травня 2020 року № 227 встановлено наступне:

1.В умовах місця події викладених в постанові та наданих матеріалах, в показах водія автопоїзду в частині «не зміни напрямку руху керованого ним транспортного засобу до моменту первинного контакту (руху паралельно краям проїзної частини), напрямку наближення та напрямку відкидання іншого транспортного засобу до та після контактної взаємодії транспортних засобів з урахуванням схеми місця даної ДТП та більшої величини швидкості автомобіля Toyota Corolla НОМЕР_1 відносно величини швидкості вантажного автопоїзду під час їх контактної взаємодії», з технічної точки зору, вбачається технічна неспроможність (такого не могло бути в дійсності).

В умовах місця події викладених в постанові та наданих матеріалах, в показах водія автомобіля в частині «не зміни напрямку руху керованого ним транспортного засобу до моменту первинного контакту (руху паралельно краям проїзної частини), напрямку наближення та напрямку відкидання іншого транспортного засобу до та після контактної взаємодії транспортних засобів з урахуванням схеми місця даної ДТП та більшої величини швидкості автомобіля Toyota Corolla НОМЕР_1 відносно величини швидкості вантажного автопоїзду під час їх контактної взаємодії», з технічної точки зору, не вбачається технічної неспроможності (таке могло бути в дійсності).

2.В умовах місця події викладених в постанові та наданих матеріалах за показами водія автопоїзду ОСОБА_3 відповісти на поставлене питання неможливо, з технічної точки зору, через те що в його показах вбачається технічна неспроможність (докладніше дивись дослідницьку частину питання 1 даного висновку).

В умовах місця події викладених в постанові та наданих матеріалах за показами водія автомобіля ОСОБА_2 , з технічної точки зору, вона повинна була діяти в відповідності до технічних вимог п. 12.6 ґ), п. 12.2, п. 13.1, п. 13.3 (з урахуванням визначення терміну «безпечний інтервал» п. 1.10), а з моменту виникнення небезпеки для руху в відповідності до вимог п. 12.3 (з урахуванням терміну «небезпека для руху» п. 1.10) ПДР.

В умовах місця події викладених в постанові та наданих матеріалах за показами водія автомобіля ОСОБА_2 , з технічної точки зору, водій автопоїзду повинен був діяти в відповідності до технічних вимог п. 9.2 а, б), п. 9.4, п. 10.1, п. 13.1, п. 13.3 (з урахуванням визначення терміну «безпечний інтервал» п. 1.10), п. 10.3 (за умов перестроювання), п. 10.4 і горизонтальної розмітки 1.1 (за умов повороту ліворуч), з урахуванням визначення терміну «дати дорогу» п. 1.10 ПДР.

3.В умовах місця події викладених в постанові та наданих матеріалах за показами водія автопоїзду ОСОБА_3 відповісти на поставлене питання неможливо, з технічної точки зору, через те що в його показах вбачається технічна неспроможність (докладніше дивись дослідницьку частину питання 1 даного висновку).

В умовах місця події викладених в постанові та наданих матеріалах за показами водія автомобіля ОСОБА_2 , з технічної точки зору, з моменту початку повороту ліворуч автопоїзду вона не мала технічної можливості уникнути зіткнення шляхом своєчасного нормативного застосування екстреного гальмування, тобто шляхом виконання вимог п. 12.3 (з урахуванням визначення терміну «небезпека для руху» п. 1.10) ПДР.

В умовах місця події викладених в постанові та наданих матеріалах за показами водія автомобіля ОСОБА_2 водій автопоїзду ОСОБА_3 мав технічну можливість уникнути зіткнення шляхом подовження прямолінійного напрямку руху керованого автопоїзду без його зміни, тобто шляхом виконання вимог п. 10.1, п. 13.1, п. 13.3 (з урахуванням визначення терміну «безпечний інтервал» п. 1.10), п. 10.3 (за умов перестроювання), п. 10.4 і горизонтальної розмітки 1.1 (за умов повороту ліворуч), з урахуванням визначення терміну «дати дорогу» п. 1.10 ПДР.

В умовах місця події викладених в постанові та наданих матеріалах за показами водія автопоїзду ОСОБА_3 відповісти на поставлене питання неможливо, з технічної точки зору, через те що в його показах вбачається технічна неспроможність (докладніше дивись дослідницьку частину питання 1 даного висновку).

В умовах місця події викладених в постанові та наданих матеріалах за показами водія автомобіля ОСОБА_2 , з технічної точки зору, як необхідною умовою, так і причиною виникнення події даної дорожньо-транспортної пригоди є виключно дії водія автопоїзду щодо здійснення маневру ліворуч керованим автопоїздом.

4.Загальновідомо що інженерно-транспортні дослідження наявності технічної можливості у водіїв уникнути зіткнення за технічно неспроможними моделями їх розвитку (технічно неспроможними показами) не проводиться через те, що висновки за такими дослідженнями будуть завідомо необгрунтовані. (а.с.36-47).

Інший учасник дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 неодноразово викликався до суду для дачі пояснень, але у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив (а.с. 16, 18, 21). Тому перевірити його пояснення, які він письмово дав працівникам поліції, в судовому засіданні не видалося за можливе.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 27 червня 2019 року у справі № 560/751/17 зробив висновок про те, що пояснення свідків не є належними доказами правомірності притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки вказані особи у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, а тому їх покази не можуть бути беззаперечним доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Відтак, застосовуючи принцип безпосереднього дослідження доказів, тобто того, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, вищенаведені письмові пояснення ОСОБА_3 не можуть бути прийняті до уваги, як допустимі докази.

Таким чином, суд бере до уваги в якості доказів лише ті покази, які були перевірені, досліджені та отримані безпосередньо під час розгляду справи в суді.

Отже, покази ОСОБА_1 , які були нею дані під час судового засідання не спростовані жодним належним та допустимим доказом, тому суд бере їх до уваги при прийнятті рішення. Крім цього ці покази повністю узгоджуються із висновком судової інженерно-транспортної експертизи від 07 травня 2020 року № 227.

Та обставина, що працівниками патрульної поліції складено протокол на водія ОСОБА_1 , не може слугувати беззаперечною підставною для притягнення виключно її до адміністративної відповідальності. Згідно з положеннями КУпАП у протоколі про адміністративні правопорушення фіксується вчинене правопорушення. Провадження в справі про адміністративне правопорушення, зокрема, з`ясування чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні і т.д., здійснює уповноважений орган, в даному випадку - суд.

Таким чином суть правопорушення, викладена в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №275920 від 25.02.2020 не відповідає фактичним обставинам та не узгоджується з диспозицією ст. 124 КУпАП і не доведена належними та допустимими доказами, які б своїй сукупності мали значення для розгляду справи по суті та встановлення наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення. Поруч з цим, висновок судової інженерно-транспортної експертизи від 07 травня 2020 року № 227 навпаки доводить невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні вищевказаного правопорушення.

Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Європейський Суд з прав людини у справі «Кобець проти України» 14.02.2008 зазначив, що Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (рішення у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п.282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ч.3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 245 цього ж Кодексу передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп / 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому провадження в адміністративній справі відносно неї про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП слід закрити.

Враховуючи вищевикладене, керуючись п.1 ст. 247, п.3 ст.284 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя