г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/1490/20
Номер провадження 3/213/528/20
П О С Т А Н О В А

15 квітня 2020 року Суддя Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Нестеренко О.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, навчається у Політехнічному коледжі Криворізького Національного університету, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , який притягається до адміністративної відповідальності за ст.44-3 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

Посадовою особою ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровської області Департаменту патрульної поліції України складено протокол серія ГП № 309814 від 06.04.2020 про адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 , про те, що останній, 06.04.2020 приблизно о 09 годині 55 хвилин у дворі будинку 32 по вул. Нєдєліна біля під`їзду перебував та пересувався без індивідуального засобу захисту, не мав при собі документів, що підтверджують особистість, та перебував у групі більше ніж 2х осіб в колі товаришів і курив, під час введення ЧС по всій території України карантину, чим порушив п.2.1а, 2.2, 2.16 Постанови КМУ №255 від 02.04.2020р.

Під час розгляду справи в суді ОСОБА_1 пояснив, що 06.04.2020 він вийшов з будинку, щоб разом з одногрупниками йти до ПАТ «ІнГЗК», де вони на цей час проходять практику. Щодо захисної маски пояснив, що вона була на нього вдягнута, однак була порвана, іншої придбати він не мав можливості через відсутність їх у продаджу. Паспорт він мав при собі і пред`явив його працівникам поліції.

Дослідивши матеріали справи, такі як протокол про адміністративне правопорушення, фотокопію паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_1 , рапорт працівника поліції, який повторює обставини викладені у протоколі, приходжу до наступного.

Стаття 44-3 КпАП України передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Так, відповідно до вимог ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

У зв`язку з цим слід зазначити, що згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Зокрема, в контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява N7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У свою чергу, протокол про адміністративне правопорушення, визначає межі судового розгляду і є доказом у справі.

Однак, серед інших доказів до протоколу додано лише копію паспорту ОСОБА_1 та рапорт працівника поліції.

Жодних доказів перебування ОСОБА_1 саме в «громадському місці», окрім зазначення про це у протоколі, суду не надано.

Поняття «громадське місце» визначене тільки статтею 1 закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення». Згідно з цією нормою, громадським місцем є частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, в тому числі під`їзди, а також підземні переходи, стадіони.

Однак, перебування у дворі будинку біля під`їзду не підпадає під законодавче визначення громадського місця.

Також суд критично відноситься до твердження про відсутність у ОСОБА_1 з собою документів, що посвідчують його особу, оскільки це суперечить змісту протоколу, згідно з яким особу ОСОБА_1 встановлено за паспортом НОМЕР_1 . Суд звертає увагу, що протокол було складено на місці вчинення правопорушення, до протоколу працівниками долучена копія паспорту ОСОБА_1 . Сукупність даних обставин викликає обґрунтовані сумніви у відсутності у ОСОБА_1 з собою паспорту.

Посилання в протоколі на перебування ОСОБА_1 біля під`їзду в колі трьох осіб також не знаходить свого підтвердження в матеріалах справи, оскільки жодних фото, відеодоказів долучено не було, ці особи не встановлені і не опитані, свідки відсутні.

Більше того, Постановою КМУ №211 від 11.03.2020 заборонено переміщення групою осіб у кількості більше ніж дві особи.

Отже, і в цій частині протокол про адміністративне правопорушення викликає сумніви, а суперечності у наведеній в протоколі інформації є очевидними.

Рапорт, який дублює інформацію зазначену в протоколі, не можу бути визнано належним та допустимим доказом у справі.

Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є доказом на доведення провини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.44-3 КУпАП.

Часткове визнання провини ОСОБА_1 при розгляді справи в суді не може бути покладене в основу його обвинувачення при відсутності інших допустимих та належних доказів його винуватості.

Таким чином, належні та допустимі докази на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, не надані.

За таких обставин приходжу до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247КУпАП, так як в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.44-3, 221, 246, 247, 248, 249, 251, 252, 256, 279, 280, 283-285 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП закрити на підставі ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду через Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя О.М. Нестеренко