Номер провадження 3/754/1331/20
Справа №754/2320/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 травня 2020 року Суддя Деснянського районного суду м.Києва Зотько Т.А., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 130 КпАП України,

В С Т А Н О В И В :

09.02.2020 о 22:40 год. по пр. Маяковського, 39, в м.Києві водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом -«ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: порушення координації рухів, неприродна блідність обличчя, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

За викликами суду 10.04.2020, 05.05.2020 ОСОБА_1 до суду не з`явився. Згідно з довідкою СМС відправлення вручено 02.03.2020. Крім того ОСОБА_1 було повідомлено про розгляд справи за адресою зареєстрованого місця проживання. З будь-якими клопотаннями щодо неможливості явки до суду з поважних причин, ОСОБА_1 не звертався, доказів поважності причин неявки за викликами для розгляду матеріалу, суду не надав.

Вищезазначені обставини свідчать про обізнаність ОСОБА_1 про те, що в провадженні Деснянського районного суду м. Києва перебуває справа про притягнення його до адміністративної відповідальності, особа зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, а відтак суд приходить до висновку про достатність підстав для розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , враховуючи скорочені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.277 КУпАП.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного.

Відповідно до вимог ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з вимогами статті 130 КУпАП, адміністративна відповідальність настає, зокрема у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності до п.1.3 ПДР України, затверджених постановою КМ України №1306 від 10.10.2001 року, що кореспондується з п.1.9 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, за порушення яких вони несуть відповідальність згідно з законодавством.

Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установлено порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок виявлення осіб, які керують транспортними засобами в нетверезому статі, визначений постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008р. № 1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», а також наказом МВС та МОЗ України від 09.09.2009 № 400/666 «Про затвердження Інструкцію про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції», затвердженим у Міністерстві юстиції України 06.10.2009р. під № 931/16947.

За відмову від проходження медичного огляду водій несе відповідальність згідно з чинним законодавством аналогічну тій, що і за керування транспортними засобами у стані сп`яніння.

Згідно з ч.2 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів що знижують його увагу та швидкість реакції, проводяться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в установах охорони здоров`я уповноважена особа Державтоінспекції в присутності двох понятих складає протокол про адміністративне правопорушення, в якому вказує ознаки сп`яніння і дії водія, спрямовані на ухилення від огляду.

В п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що якщо водій ухиляється від проходження огляду, то його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності, показаннями потерпілих, свідків, а також іншими доказами.

Як вбачається з досліджуваного у суді відеозапису з нагрудної камери патрульного поліції на чисельні запитання поліцейських Управління патрульної поліції у м. Києві, адресовані ОСОБА_1 в присутності двох свідків, наступного змісту «Чи погоджується ОСОБА_1 на проходження огляду на стан сп`яніння у лікаря-нарколога», особа, що притягується до адміністративної відповідальності ухилявся від надання відповіді на поставлене запитання.

Також з матеріалів справи вбачається, що водію було надано направлення для самостійного проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного сп`яніння в закладі оборони здоров`я «Соціотерапія», проте ОСОБА_1 , довідку стан сп`яніння та доказів, щодо спростування інформації вказаної в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №068173, суду не надав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Згідно з розпискою, викладеною ОСОБА_2 , останній зобов`язався перепаркувати транспортний засіб за адресою його постійного місця перебування: АДРЕСА_2 .

Згідно з вимогами статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При визначенні міри адміністративного стягнення, суд враховує, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, відсутність обставини, що пом`якшує відповідальність.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що досліджені докази повністю узгоджуються між собою. Їх аналіз дає суду підстави прийти до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доказів, підтверджуючих невинуватість ОСОБА_1 у скоєному правопорушенні, суду не надано.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, передбачених ст.ст. 34-35 КУпАП, судом не встановлено.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, суд дійшов висновку про необхідність застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (10.200 грн.) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Суд вважає, що така міра відповідальності відповідає вчиненому правопорушенню, і є такою, що відповідає меті адміністративного стягнення, встановленого ст. 23 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП, ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.9, 23, 33, 34-35, 40-1, 245, 251, 266, 280, 283, 284 КУпАП, ст. 4 Закону України "Про судовий збір", п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддати його адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (10.200 грн.) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Строк позбавлення спеціального права ОСОБА_1 обчислювати з дня здачі або вилучення документа, що посвідчує це право.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420,40 грн. на користь держави.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: