СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/5317/20
пр. № 3/759/2454/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2020 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду м. Києва Косик Л.Г., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 ,

за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-2, 122-4, 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

11.03.2020, ОСОБА_1 , 11.03.2020 близько о 07 год. 03 хв. керуючи по вул. Г. Наумова 25 в м. Києві автомобілем "Hyundai Accent" державний номерний знак НОМЕР_1 в порушення п.п. 13.1, 12.1 ПДР України не вибрала безпечної швидкості руху, не дотрималась безпечного бокового інтервалу та здійснила зіткнення з автомобілем "Skoda" державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався правіше. В результаті ДТП всі автомобілі отримали механічні пошкодження. Крім того, місце пригоди покинула, в органи поліції не повідомила. Крім того, на законну вимогу працівників поліції про зупинику транспортного засобу не відреагувала.

Разом з цим, відповідно до протоколу серії ДПР18 № 425136 від 11.03.2020, ОСОБА_1 , 11.03.2020 близько 07 год.10 хв., керувала автомобілем марки "Hyundai Accent" державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу "Драгер" в присутності двох свідків. Тест №2284 від 11.03.2020 склав 0,33%(проміле).

ОСОБА_1 в засіданні визнала свою провину у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-2, 122-4, 124 КУпАП, проте зазначила, що вона не згона та не визнає свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки в стані алкогольного сп`яніння не перебувала та не могла пройти огляд одразу після ДТП на місці, а пройти огляд в лікарні поліцейські їй не запропонували, до медичного закладу її не доставили, направлення не надали. Крім того, додала, що від керування автомобілем її ніхто не відсторонив, посвідчення водія не вилучали.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 252 КУпАП - орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 дослідивши протоколи серії ДПР18 № 079929, 079909, 528122 від 11.03.2020, письмові пояснення, схему місця ДТП, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 порушила вимоги п.п. 13.1, 12.1, 2.10а, 2.4 ПДР України, що свідчить про наявність в її діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-2, 122-4, 124 КУпАП.

Щодо наявності в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд дійшов до наступних висновків.

На обґрунтування вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, працівниками поліції направлено такі докази, які досліджені під час розгляду справи: протокол серії ДПР18 № 425136 від 11.03.2020, відеозапис нагрудної камери працівника поліції, письмові пояснення свідків, роздруківка тесту приладу "Драгер", актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, у відповідності до п. 8 розділу І "Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я, крім того відповідно до п. 14 розділу ІІІ, якщо водій - учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов`язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоров`я, куди він доставлений.

Як вбачається з пояснень учасника ДТП, ОСОБА_1 , вона перебувала у шоковому стані після пригоди, була дезорієнтована. Суд приходить висновку, що працівниками поліції було грубо порушено вимоги інструкції, щодо встановлення факту перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, також не було вжито необхідних заходів, щодо доставлення останньої до закладу охорони здоров`я для дослідження біологічного середовища у зв`язку з неможливістю проходження такого огляду на місці, одразу після ДТП.

Крім цього, у матеріалах справи також відсутні конкретні правові докази про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.

Відповідно до положень статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані наркотичного сп`яніння підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан сп`яніння. У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом можливість керування цим транспортним засобом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом.

Враховуючи, що ОСОБА_1 нібито перебувала в стані алкогольного сп`яніння, є особою, позбавленою права керування транспортними засобами, виникають обґрунтовані сумніви щодо упередженості патрульного поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, що випливає з непослідовних дій уповноваженої посадової особи, яка не відсторонила останню від керування всупереч складеному відносно неї протоколу.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинності, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

Висновки суду не можуть ґрунтуватись на припущеннях та матеріалах справи, які складені з порушенням чинного законодавства, аналіз наведених обставин дозволяє зробити висновок, що протокол серії ДПР18 №425136 від 11.03.2020 відносно ОСОБА_1 не ґрунтується на встановлених обставинах та не підтверджений доказами, а тому в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи положення ч. 1 ст.247 КУпАП, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з чим провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП слід закрити.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Відповідно до ст. 33 КпАП України, суд при накладенні стягнення за адміністративне правопорушення, враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, майновий стан правопорушника, обставин, що обтяжують відповідальність,обставини, що пом`якшує відповідальність правопорушника та вважає за необхідне накласти на неї стягнення у виді штрафу в межах, передбачених санкцією ст. 124 КпАП України, що є достатньою мірою відповідальності з метою її виховання, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Керуючись ст. ст. 36, 122-2, 122-4, 124, ч. 1 ст. 130,251,252, 268,283-285 КУпАП

п о с т а н о в и в:

Визнати винуватою ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушеннь, передбачених ст.ст. 122-2, 122-4, 124 КпАП України, та на підставі ст. 36 КУпАП накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп. на користь держави.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня ухвалення постанови.

Суддя Л.Г. Косик