Справа № 214/2266/20
3/214/1196/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

29 квітня 2020 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Євтушенка О.І., при секретарі судового засідання Єременко К.С., за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Тарнаповича І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали, які надійшли від Полку патрульної поліції в м. Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), що народився в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, одруженого, пенсіонера, працюючого водієм ПАТ «Північтранс», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

31 березня 2020 року на адресу суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №410625 від 24 березня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП, з якого слідує, що 24 березня 2020 року о 12-40 год. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки РУТА А0484, р/н НОМЕР_2 , по автодорозі пр-ту Гагаріна біля буд.19-а в м. Кривому Розі, перед початком руху не впевнився в безпечності свого руху з огляду на попереду стоячого пішохода ОСОБА_3 , внаслідок чого при початку руху здійснив наїзд на пішохода. При ДТП було оглянуто транспортний засіб, на передній частині якого виявлено лакофарбові пошкодження та незначні вм`ятини. У провину ОСОБА_1 ставиться порушення п.10.1 ПДР України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не визнав, заперечуючи факт ДТП загалом, якої не було. Наїзду на пішохода він не здійснював, а всі викладені в протоколі обставини є надуманими та не відповідають дійсності. Насправді між ним та ОСОБА_3 виник конфлікт щодо безкоштовного проїзду його дружини на пільговому місці. Жодних механічних пошкоджень на транспортному засобі не було, матеріальних збитків не спричинено.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Тарнапович І.В. просив провадження по справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, про що подав відповідне клопотання. На його переконання, суду не надано жодних доказів, які б свідчили про ДТП та спричинення механічних пошкоджень автомобілю чи шкоди іншому майну.

В подальшому ОСОБА_1 та його захисник правом на участь в судовому засіданні не скористались, подавши заяву про розгляд справи без їх участі.

Потерпілий ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим належним чином, причини неявки суду не відомі. Заяв про відкладення розгляду справи від нього суду не надходило.

Натомість, 27 квітня 2020 року через канцелярію суду ОСОБА_3 , діючи як голова Криворізької міської організації політичної партії «Української партії», подав клопотання про направлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення за належністю до органу досудового слідства для установлення винних по справі та притягнення до юридичної відповідальності. В обґрунтування клопотання зазначив, що 24 березня 2020 року він їхав у особистих справах до відділу міськвиконкому на громадському транспорті. Приблизно о 12.30 год. на кінцевій зупинці громадського транспорту «Розвилка» водій маршрутного таксі р/н НОМЕР_2 , який прямує рейсом № НОМЕР_3 , обмежив права пенсіонера по інвалідності ОСОБА_4 на пільговий проїзд, ввівши її в оману та вимагаючи кошти за проїзд. Відреагувавши на неправомірні дії водія він представився журналістом, попросив ознайомити його з постановою, на яку він послався відмовляючи в наданні особі пільгового проїзду, та почав проводити відеозйомку на телефон, на що водій відреагував обуренням та проявом зневаги, приниженням його людської гідності. Вийшов на зупинці громадського транспорту «96 квартал» він хотів зняти на відео номер маршрутки. Побачивши це, водій маршрутки, заради помсти, різко почав рух, в той момент збивши його до узбіччя. В той час з маршрутки буквально випала пасажир ОСОБА_4 , яку він ледь встиг підхопити, застерігши від падіння. Увійшов в салон маршрутки він викликав поліцію та змусив їх зафіксувати обставини ДТП, хоча вони хотіли закрити справу. На його вимогу видати водієві направлення на проходження огляду на стан сп`яніння водій відреагував відмовою. Під час оформлення матеріалів поліцейський допустив порушення його прав, не надав інформацію про водія. Крім того, інший водій так званий «свідок» заради помсти за друга підійшов та вдарив його по голові. Приймаючи до уваги наведене, керуючись ст.ст.182, 189, 190, 126, 356, 346 КК України, п.1 ч.1 ст.109 КАС України ОСОБА_3 вважає, що дана справа не підлягає розгляду в адміністративному провадженні.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом. Права особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в п.п.66-69 рішення у справі «Смірнова проти України» від 08.11.2005 року, «…сторони зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти повагу до інших учасників процесу та суду, вживати заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи протягом розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 Конвенції».

З метою забезпечення розумних строків розгляду справи та уникнення можливості зловживання учасниками справи своїми процесуальними правами, суд вважає за можливе справу розглянути за відсутності потерпілого, оскільки його неявка не перешкоджає розгляду судом справи.

Суд, враховуючи позицію особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, його захисника, позицію потерпілого, викладену в клопотанні, дослідивши письмові матеріали справи, надавши оцінку наявним доказам в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення водіями правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів чи іншого майна.

Умовами настання адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП є обов`язкова наявність причинного зв`язку між порушенням правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди (механічних пошкоджень транспортних засобів чи іншого майна) як обов`язкового елементу об`єктивної сторони матеріального складу правопорушення. При цьому, порушення має бути настільки суттєвим, щоб наслідком його стало пошкодження як мінімум двох автомобілів, адже в диспозиції статті йде мова саме про «пошкодження транспортних засобів».

Відповідно до п.26 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23 грудня 2005 року, пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком саме порушення Правил дорожнього руху. Об`єктивною ознакою правопорушення, що відбиває шкідливість неправомірної поведінки особи для суспільства, заподіяння або реальну загрозу заподіяння істотної шкоди, є також суспільна небезпека вчиненого проступку.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №410625 від 24 березня 2020 року слідує, що 24 березня 2020 року о 12.40 год. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки РУТА А0484, р/н НОМЕР_2 , по автодорозі пр-ту Гагаріна біля буд.19-а в м. Кривому Розі, перед початком руху не впевнився в безпечності свого руху з огляду на попереду стоячого пішохода ОСОБА_3 , внаслідок чого при початку руху здійснив наїзд на пішохода. При ДТП було оглянуто транспортний засіб, на передній частині якого виявлено лакофарбові пошкодження та незначні вм`ятини. У провину ОСОБА_1 ставиться порушення п.10.1 ПДР України.

Безпосереднім доказом у справі щодо наявності в діях певної особи порушень Правил дорожнього руху, які призвели до дорожньо-транспортної пригоди, є схема місця ДТП.

Досліджуючи схему місця ДТП, яка додана до матеріалів справи, аналізуючи її дані та зміст у сукупності з іншими доказами, якими є пояснення водія автомобілем марки РУТА А0484, р/н НОМЕР_2 , ОСОБА_1 та потерпілого ОСОБА_3 , протокол про адміністративне правопорушення, фотознімки з місця ДТП, суд приходить до висновку, що хоча й напрямок руху автомобіля на схемі відображено вірно, однак окремі дані, які містяться в схемі стосовно місця зіткнення за відсутності даних про місце розташування транспортного засобу, пішоходу до моменту їх зіткнення не зафіксовані, а відтак носять суперечливий та взаємовиключний характер і не узгоджуються з тими фактичними даними, які були встановлені в подальшому судом.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що водій автомобіля марки РУТА А0484, р/н НОМЕР_2 , ОСОБА_1 дійсно рухався по маршруту №203, в якому на той момент в якості пасажира їхав ОСОБА_3 .

Дослідженням схеми місця ДТП та фототаблиці до неї судом встановлено, що механічні пошкодження на автомобілі, яким керував ОСОБА_1 , окрім як корозійні пошкодження лакофарбового покриття, які б свідчили про ДТП, відсутні. Докази, які б свідчили про здійснення водієм наїзду на ОСОБА_3 , спричинення йому тілесних ушкоджень чи будь-яких ушкоджень його майну, в матеріалах справи відсутні, а останнім не надані.

Отже, відсутність доказів спричинення механічних пошкоджень чи інших ушкоджень майну інших осіб, неповнота схеми місця ДТП, її неузгодження з іншими фактичними обставинами, які встановлені судом вказують на те, що протокол про адміністративне правопорушення в частині викладу обставин порушення ОСОБА_1 п.10.1 ПДР України, що свідчить про вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, є не обґрунтованим і не підтверджується сукупністю зібраних доказів.

Викликає сумнів висновок працівника поліції, який складав протокол ґрунтуючись тільки на поясненнях ОСОБА_3 , при цьому не звернув увагу на вказані вище протиріччя та неузгодження, що фактично виключають порушення ПДР України саме ОСОБА_1 .

Об`єктивної ознаки суспільної небезпечності інкримінованого ОСОБА_1 проступку, його реальної загрози та посягання на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління в ході судового розгляду також не встановлено.

У рішеннях від 30 травня 2013 року у справі № 36673/04 «Малофєєва проти Росії» та від 20.09.2016 року у справі № 926/08 «Карелін проти Росії», Європейський суд з прав людини зауважив, що «… формулювання правопорушення, викладене у фабулі постанови про адміністративне правопорушення, слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведена не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод...».

Такий формалізований підхід поліцейських до оформлення матеріалів, не з`ясування всіх обставин з наданням їм належної оцінки, суд розцінює як свідчення необ`єктивності під час складання матеріалів про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

Згідно ст.251 КУпАП наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється доказами у справі, якими є: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речові докази та інші документи.

Згідно зі ст.284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених ст.24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Оскільки відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, в той час як обсяг наданих суду доказів в своїй сукупності не доводить винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та дійсність самого факту вчинення ним такого правопорушення, тому суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу правопорушення.

Приймаючи таке рішення суд вважає неприйнятними доводи ОСОБА_3 , викладені в клопотанні, підстави для задоволення якого відсутні, оскільки доказів в їх підтвердження суду не надано. До того ж його доводи як журналіста з приводу незгоди з діями ОСОБА_1 як водія маршрутного таксі, ненадання права на пільговий проїзд в період карантину ОСОБА_4 , порушення його прав та приниження людської честі є такими, що не мають жодного відношення до вирішення даної справи, оскільки носять цивільно-правовий характер.

З огляду на закриття провадження у справі без накладення на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення, судовий збір в порядку ст.40-1 КУпАП стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст.124, 245, 247 ч.1 п.1, 268, 280, 283, 287-289 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, захисником, потерпілим протягом 10 днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя О.І. Євтушенко