Справа № 154/862/20 Провадження №33/802/294/20 Головуючий у 1 інстанції:Вітер І. Р.
Категорія:ч.1 ст.130 КпАП України Доповідач: Гапончук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2020 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Гапончук В.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Володимир -Волинського міського суду Волинської області від 19 березня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестиста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що відповідно становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Також з ОСОБА_1 в дохід держави стягнуто 420 грн. 40 коп. судового збору.

Так, ОСОБА_1 визнаний винним та притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він об 02 год. 11 березня 2020 року в м.Володимир-Волинську по вул.Академіка Глушкова, керував автомобілем марки "Форд Скорпіо", державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 (а) ПДР України та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

Не погоджуючись із вказаною постановою судді в частині призначення адміністративного стягнення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та прийняти нову, якою на підставі ст.22 КпАП України звільнити його від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України, а справу закрити. Вказує, що суд першої інстанції порушив вимоги ст.280 КпАП України щодо обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Зокрема, судом не було взято до уваги обставин, які пом`якшують його відповідальність, а саме: визнання вини; щире каяття; вперше притягнення до адміністративної відповідальності. Крім того, зазначає і про те, що судом не було відкладено справу, чим позбавлено його можливості подання доказів, які характеризують його особу.

ОСОБА_1 будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце апеляційного розгляду справи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Будь-яких заяв чи клопотань про відкладення справи він також не подавав.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення приходжу до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Постанова судді Володимр-Волинського міського суду Волинської області від 19 березня 2020 року в частині факту вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України ОСОБА_1 не оскаржується, а тому в силу ч.7 ст.294 КпАП України перегляду в апеляційному порядку в цій частині не підлягає.

Разом з тим, як на підставу для скасування оскаржуваної постанови ОСОБА_1 вказує про те, що при призначенні адміністративного стягнення судом не було враховано ряду пом`якшують відповідальність за вчинене ним адміністративне правопорушення обставин, а саме того, що він повністю визнав вину, щиро каявся у вчиненому, раніше не притягувався до адміністративної відповідальності. Вказує і про те, що він є військовослужбовцем, який брав безпосередню участь у бойових діях та нагороджений відзнаками Президента України. Позбавлення його права керування транспортними засобами призведе до неможливості повноцінно виконувати обов`язки, пов`язані з проходженням військової служби у ЗСУ.

З цього приводу апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.23 КпАП України адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно із положеннями ст.33 КпАП України стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Санкцією частини 1 статті 130 КУпАП для водіїв передбачено єдиний та безальтернативний вид стягнення, - такий як штраф в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Апеляційний суд вважає, що дані вимоги Закону суддею першої інстанції при призначенні адміністративного стягнення ОСОБА_1 були дотримані в повному обсязі, оскільки застосоване відносно нього стягнення повністю відповідає санкції статті, інкримінованого йому правопорушення і фактично є єдиним та безальтернативним видом стягнення.

А тому, законні підстави для скасування оскаржуваної постанови судді в частині накладення адміністративного стягнення з мотивів яких просить апелянт, відсутні.

Водночас, апеляційний суд не вбачає підстав для можливості звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого правопорушення на підставі ст.22 КпАП України, оскільки інкриміноване йому адміністративне правопорушення - за ч.1 ст.130 КпАП України, відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та відповідно несе підвищену небезпеку, як для самого водія, так і для його пасажирів та інших учасників дорожнього руху.

Беручи до уваги вищенаведене, законних підстав для скасування оскаржуваної постанови та звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КпАП України, апеляційний суд не вбачає.

При накладенні адміністративного стягнення суд першої інстанції відповідно до вимог ст.ст.23, 33 КпАП України врахував характер вчиненого проступку, дані про особу порушника, ступінь його вини, конкретні обставини справи та обґрунтовано визначив безальтернативне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції ч.1 ст.130 КпАП України, як це передбачено положеннями ст.33 цього Кодексу.

Таким чином, усі доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності судового рішення в частині накладення адміністративного стягнення та можливості його звільнення від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КпАП України, жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, оскільки судом було правильно застосовано норми матеріального права та не порушено норм процесуального права.

Таким чином, постанова судді Володимир-Волинського міського суду від 19 березня 2020 року є законною та такою, що винесена відповідно до вимог КпАП України, а тому підлягає залишенню без змін на підставі п.1 ч.8 ст.294 цього Кодексу.

Керуючись ст.294 КпАП України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Володимир -Волинського міського суду Волинської області від 19 березня 2020 року щодо нього, - без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.В. Гапончук