Справа № 199/1915/20
ПОСТАНОВА

іменем України

21.04.2020 місто Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська Лисенко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, працюючого водієм в ТОВ «Дніпровський хлібокомбінат № 5», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

17.03.2020 о 06:15 годині у місті Новомосковську по вул. Сучкова, 37А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ГАЗ 3302», н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку для встановлення стану алкогольного сп`яніння водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

В судовому засіданні по справі, яке відбулося 06.04.2020, ОСОБА_1 пояснив, що він вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнає, оскільки він керував автомобілем, будучи тверезим. В той же час ОСОБА_1 вказав, що напередодні, 16.03.2020 о 16:00 годині, він з приятелем випив пляшку горілки. Також ОСОБА_1 пояснив, що він в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки вважав, що від нього йде запах лише антифризу, який перебував в салоні автомобіля.

В судове засідання, яке було призначене на 10:30 годину 21.04.2020, ОСОБА_1 не з`явився, будучи сповіщеним належним чином про дату, час і місце судового розгляду справи, про що свідчить підпис ОСОБА_1 в судовій розписці.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N 50966/99 від 14.10.2003).

За вказаних обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та, враховуючи, що ОСОБА_1 не з`явився в дане судове засідання, визнано можливим розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 , що не суперечить вимогам ч. 1 ст. 268 КУпАП.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується повністю дослідженими в судовому засіданні доказами:

- відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 036584 від 17.03.2020, що складений у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП, зі змістом якого водій ОСОБА_1 ознайомлений, про що свідчить його підпис в протоколі. Зокрема, відповідно до змісту даного протоколу зазначено, що 17.03.2020 о 06:15 годині у місті Новомосковську по вул. Сучкова, 37А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ГАЗ 3302», н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху;

- письмовим поясненням водія ОСОБА_1 від 17.03.2020, в якому водій ОСОБА_1 власноруч зазначив, що він керував автомобілем «ГАЗ 3302», НОМЕР_2 . Їхати до лікарні для проходження медичного огляду для встановлення ступеня алкогольного сп`яніння відмовляється, оскільки вчора вживав спиртні напої;

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого слідує, що працівник поліції 17.03.2020 запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння і за допомогою алкотестера «Драгер 6810 ARBH 0520», проте водій ОСОБА_1 відмовився його продувати в присутності двох свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;

- письмовим поясненням свідка ОСОБА_2 від 17.03.2020, де він зазначив, що 17.03.2020 в його присутності водію автомобіля «ГАЗ», НОМЕР_2 , ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, а також продути алкотестер «Драгер», на що водій відмовився. Факт вжиття алкогольних напоїв водій ОСОБА_1 не заперечував;

- письмовим поясненням свідка ОСОБА_3 від 17.03.2020, в якому він зазначив, що 17.03.2020 в його присутності водій автомобіля «ГАЗ» ОСОБА_1 , 1957 р.н., не заперечував, що вживав спиртні напої, але в лікарню для встановлення стану алкогольного сп`яніння їхати відмовився. Також відмовився продути алкотестер.

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, вважаю, що його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.

При цьому, до пояснень ОСОБА_1 в судовому засіданні стосовно того, що він не вживав алкоголь та не перебував за кермом транспортного засобу з ознаками алкогольного сп`яніння, слід відноситися критично, оскільки такі пояснення спростовуються сукупністю зібраних у справі доказів, які покладені в основу цієї постанови, в тому числі власноручним письмовим поясненням ОСОБА_1 від 17.03.2020, з якого слідує, що водій напередодні керування транспортним засобом вживав спиртні напої, а після його зупинки поліцією відмовляється проходити огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, так і за допомогою алкотестеру, про що свідчить акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 17.03.2020.

Слід також зауважити, що навіть в своїх поясненнях, наданих безпосередньо суду, ОСОБА_1 , уникаючи відповідальності за вчинене, зазначив, що він при спілкуванні з працівником поліції мав характерний запах спиртного, пояснюючи це запахом антифризу, що також свідчить про обґрунтованість дій працівника поліції, який і зазначив у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 17.03.2020 про наявність запаху алкоголю з порожнини рота водія ОСОБА_1 , що давало законну підставу працівнику поліції діяти у відповідності до п. 2.5 Правил дорожнього руху, тобто вимагати від водія ОСОБА_1 пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, до пояснень ОСОБА_1 в судовому засіданні, в яких він не визнав свою вину та надав суду відповідне обґрунтування, слід відноситися критично, оскільки такі пояснення не тільки спростовуються дослідженими у справі доказами, а і не узгоджуються з приписами п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:

1) про накладення адміністративного стягнення;

2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу;

3) про закриття справи.

Оскільки під час розгляду справи встановлена вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення і останній підлягає адміністративній відповідальності, по справі необхідно винести постанову, передбачену п. 1) ч. 1 ст. 284 КУпАП, а саме: про накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, яке посягає на безпеку дорожнього руху, дані про особу ОСОБА_1 , який офіційно працевлаштований, ступінь його вини, приймаючи до уваги відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують його відповідальність, вважаю за необхідне накласти ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 накласти адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 40-1 КУпАП стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 (сорок) копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя: В.О.Лисенко