Справа № 750/1887/20 Головуючий у 1 інстанції Маслюк Н. В.
Провадження № 33/4823/111/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2020 року місто Чернігів

Чернігівський апеляційний суд у складі :

Головуючого судді Демченка О.В.

за участю прокурора Олійника А.Д.,

особи, яка притягнута до адміністративної

відповідальності ОСОБА_1

захисника Протченка С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17.03.2020 р. ,-

в с т а н о в и в :

Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17.03.2020 р. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, мешканка АДРЕСА_1 , працююча старшим державним інспектором-ревізором ГУ ДПС в Чернігівський області, визнана винною і засуджена за ч.1 ст 172-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі КУпАП) і на неї накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в 5100 грн. з конфіскацією незаконно отриманих коштів в розмірі 1200 грн.

Як встановив суд, ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді старшого державного ревізор-інспектора відділу контрольно-перевірочної роботи само зайнятих фізичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб Головного управління ДПС в Чернігівській області, маючи спеціальне звання «Інспектор податкової та митної справи 1 рангу», будучи державним службовцем категорії «В» 7-ї категорії, являючись згідно підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 р. суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, усвідомлюючи протиправність своїх дій, порушила обмеження щодо сумісництва та суміщення з іншими видами діяльності, передбачені п.1 ч.1 ст. 25 Закону України «Про запобігання корупції», а саме, займалась іншою оплачуваною діяльністю у вигляді представництва позивача в суді згідно договору про надання правової допомоги, за виконання якого отримала грошові кошти в сумі 1200 грн. відповідно до актів виконаних робіт.

В апеляційній скарзі на цю постанову суду, ОСОБА_1 ставить питання про його скасування та ухвалення нової постанови, якою закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в її діях складу корупційного адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга обґрунтована наступними підставами:

- місцевим судом було порушено правила територіальної підсудності, оскільки дії, за вчинення яких на ОСОБА_1 було складено протокол, вона вчинила на території м. Києва, представляючи в суді інтереси свого чоловіка ОСОБА_2 ;

- під час вчинення цих дій вона ( ОСОБА_1 ) не виконувала функцій держави, оскільки перебувала у відпустці по догляду за дитиною;

- виконання роботи за сумісництвом під час відпустки по догляду за дитиною не суперечить законодавству, зокрема нормам трудового законодавства, а сама ОСОБА_1 в період здійснення представництва інтересів ОСОБА_2 в суді ніяких функцій держави не виконувала, оскільки перебувала у відпустці по догляду за дитиною ;

- місцевий суд при ухваленні своєї постанови неправильно застосував і витлумачив норми матеріального права;

- протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено з порушеннями без погодження перевірки її дій з НАЗК;

- на момент постановлення судового рішення сплинули строки притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності;

- в судовому засіданні було порушено правило представництва прокурора в суді. На думку апелянтки, це представництво міг здійснювати тільки прокурор Чернігівської області.

На підставі клопотання ОСОБА_1 , на підставі ст. 271 КУпАП як інший фахівець у галузі права до участі в справі був допущений ОСОБА_2 .

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та її захисник Протченко С.М. підтримали скаргу і просили її задовольнити з наведених в ній підстав. Прокурор просив відмовити в задоволенні скарги, вважаючи постанову місцевого суду законною і обґрунтованою.

Вислухавши в судовому засіданні сторони, дослідивши матеріали справи разом з поданими додатковими документами, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Розглядаючи справу в межах питань, поставлених в апеляційній скарзі, апеляційний суд в першу чергу зосередився на питанні про те, чи слід вважати дії, вчинені ОСОБА_1 , зокрема, здійснення нею представництва в суді члена своєї сім`ї такою діяльністю, яка підпадає під дію ч. 1 ст. 172-4 КУпАП та чи являється ця діяльність оплачуваною.

Унікальність ситуації, яка розглядається в суді, полягає в тому, що досліджувані судом правовідносини мали місце між особами, які перебувають між собою в шлюбі, проживають разом, ведуть спільне господарство і мають спільний сімейний бюджет.

У відповідності до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на звернення до суду за захистом своїх прав. ОСОБА_2 звертався до суду за захистом своїх прав, порушених, на його думку, звільненням його з роботи. Процесуальне законодавство (Кодекс адміністративного судочинства, Цивільний процесуальний кодекс) не забороняють сторонам здійснювати своє представництво в судах через представників. Участь ОСОБА_1 в судових засіданнях як представника позивача свого чоловіка, законодавством не заборонена. Апеляційний суд вважає, що представляючи інтереси свого чоловіка в цивільній справі про поновлення на роботі, в діях ОСОБА_1 не було конфлікту інтересів, оскільки її професійна діяльність в податковій службі ніяким чином зі справою, яка розглядалась в суді відносно її чоловіка, не пов`язана.

Як пояснили в засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , договір про надання правової допомоги між ними від 08.04.2019 р.,акти виконаних робіт в рамках цього договору (а.с. 39-43) були укладені з метою належного оформлення процесуальних документів, які подавались суду, а грошові кошти в сумі 1200 грн., сплачені ОСОБА_1 це кошти їхнього спільного сімейного бюджету.

Щодо поняття «інша оплачувана діяльність», яка є частиною диспозиції ч. 1 ст. 172-4 КУпАП, то апеляційний суд виходить з того, що в науковій літературі є роз`яснення цього поняття, проте усі вони не стосуються ситуації, яка розглядається в даному судовому засіданні. Роз`яснень вищестоящих судів з цього приводу також немає. Тому апеляційний суд, діючи в межах своєї компетенції, розуміє вказану норму закону як норму прямої дії за умови, якщо особа, уповноважена на здійснення функцій держави, виконує ще й іншу роботу, не обумовлену її трудовими обов`язками, яка не пов`язана із захистом інтересів члена сім`ї і за яку вона отримує платню з джерел, що не відносяться до доходів сімейного бюджету.

Як встановлено в місцевому суді і не спростовано в апеляційному суді, гроші, отримані ОСОБА_1 - це спільне майно подружжя її та ОСОБА_2 . Відтак, в судовому засіданні доведено, що ОСОБА_1 не отримала ніяких коштів зі сторонніх джерел, а 1200 грн., отримання яких поставлено в вину ОСОБА_1 , ці кошти є спільною власністю подружжя в силу приписів ст. 60,61 Сімейного кодексу України. Таким чином, діяльність, яка поставлена в провину ОСОБА_1 , не являється оплачуваною в розумінні ст. 25 Закону «Про запобігання корупції» та ч. 1 ст. 172-4 КУпАП, а тому склад адміністративного правопорушення в її діях відсутній.

Апеляційний суд не погоджується з висновком місцевого суду про те, що не має значення отримання чи неотримання винагороди ОСОБА_1 за представництво в суді. В даному випадку місцевий суд проводить аналогію з поняттям «замах на скоєння адміністративного правопорушення», проте поняття замаху в законодавстві про адміністративні правопорушення відсутнє.

Оскільки в засіданні апеляційного суду було встановлено відсутність складу адміністративного правопорушення з головного питання обмежень щодо зайняття іншою оплачуваною діяльністю ОСОБА_1 , яка хоча і займалась такою діяльністю, будучи у відпустці по догляду за дитиною, проте не отримала за неї оплату зі сторонніх джерел, апеляційний суд вважає за недоцільне досліджувати інші питання порушені апелянткою у своїй скарзі. Постанова місцевого суду підлягає скасуванню у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. Постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17.03.2020 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст 172-4 КУпАП скасувати. Провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постанова остаточна і подальшому оскарженню не підлягає.

СуддяО. В. Демченко