П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2020 року м. Черкаси

Суддя Черкаського районного суду Черкаської області Миколаєнко Т.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції відносно гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на момент вчинення інкримінованого йому адміністративного правопорушення працював водієм ТОВ «Сервіс-Авто-2005», на час розгляду справи непрацюючого, про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП,-

в с т а н о в и л а:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ГП № 110813 від 13 листопада 2020 року гр. ОСОБА_1 : "13 листопада 2020 року о 07 год. 41 хв. у Черкаській обл., Черкаському р-ні, в с. Руська Поляна по вул. Шевченка, 1А, здійснював регулярні приміські перевезення пасажирів за маршрутом № 162 «Руська Поляна - Червона Слобода» та перевозив у салоні автобусу більше пасажирів, ніж зазначена кількість сидячих місць у свідоцтві про реєстрацію на транспортний засіб серії НОМЕР_1 , а саме: перевозив 30 (тридцять) пасажирів замість 22 (двадцяти двох), тобто 8 (вісім) пасажирів їхали в салоні автобусу стоячи, чим порушив правила перевезення пасажирів в умовах дії карантину, а саме вимогу постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 року, зі змінами».

Перед початком судового розгляду справи гр. ОСОБА_1 було роз`яснено права відповідно до вимог статті 268 КУпАП, а також положення статті 63 Конституції України.

У судовому засіданні гр. ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, не визнав і пояснив, що кількість пасажирів, яких він перевозив того дня, не перевищувала кількості місць для сидіння, але деякі пасажири їхали стоячи.

Суд, вислухавши пояснення гр. ОСОБА_1 , дослідивши письмові матеріали справи, вважає необхідним зазначити наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності до закону. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У протоколі про адміністративне правопорушення, зміст якого передбачений ст. 256 КУпАП, обов`язково має бути зазначено: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Указані вимоги щодо складання протоколів про адміністративні правопорушення викладено у ІІ Розділі Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1376 від 06 листопада 2015 року.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Диспозицією ст. 44-3 КУпАП у редакції, чинній на час вчинення правопорушення, передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Тобто, ст. 44-3 КУпАП є бланкетною нормою та відсилає до інших актів законодавства, зокрема, до Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», інших актів законодавства, рішень органів місцевого самоврядування, якими встановлені конкретні правила з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Тому, для настання відповідальності за цією статтею слід чітко встановити, які ж саме правила і норми з питань боротьби з інфекційними хворобами були порушені і це обов`язково має бути зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП № 110813 від 13 листопада 2020 року, складеного відносно гр. ОСОБА_1 , він не містить жодного посилання на норми Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», інших актів законодавства, рішень органів місцевого самоврядування, якими встановлені конкретні правила з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Водночас, суд констатує, що у фабулі протоколу серії ГП № 110813 від 13 листопада 2020 року є посилання на постанову КМУ № 641 від 22.07.2020, без зазначення відповідного пункту даної постанови.

До того ж, із протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП встановлено, що працівником поліції, який склав даний протокол, не зазначено свідків вчинення гр. ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення, які б могли підтвердити чи спростувати обставини, наведені в протоколі.

Також, у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення відсутні дані про марку автобуса, на якому здійснював перевезення пасажирів гр. ОСОБА_1 , та його номерний знак, що позбавляє суд можливості ідентифікувати вказаний транспортний засіб.

Відтак,грубі порушення складання протоколу про адміністративне правопорушення не дають підстав вважати його належним та допустим доказом.

Рапорт працівника поліції, який за своїм змістом дублює складений протокол про адміністративне правопорушення, також не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, наведеною у постанові від 20 травня 2020 року у справі № 524/5741/16-а (адміністративне провадження № К/9901/33786/18).

Що ж до долучених до матеріалів справи фотознімків автобусу «Богдан», д.н.з. НОМЕР_2 , суд зауважує, що він позбавлений можливості визнати їх належними та допустимими доказами у справі за умови відсутності у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення відповідних даних про транспортний засіб, які б дозволяли його ідентифікувати. До того ж, суд констатує, що на фото зафіксовано лише частину салону автобусу із зображенням восьми людей. Встановити, в якому саме транспортному засобі зроблено дане фото та в який час суд не має змоги.

Разом з тим, суд критично оцінює наявний в матеріалах справи відеозапис, оскільки на ньому фактично зафіксовано розмову працівника поліції з гр. ОСОБА_1 , яка відбувалася на вулиці, поруч з автобусом, а також факт перебування в салоні автобусу пасажирів на момент його зупинки. При цьому, встановити загальну кількість пасажирів не переставляється можливим.

Будь-яких інших належних і допустимих доказів, які б свідчили про вчинення гр. ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, суду не надано.

Враховуючи наведене, суд позбавляється можливості встановити фактичні обставини правопорушення, що ставляться в провину гр. ОСОБА_1 .

Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до положень п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин: відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, оскільки судом не встановлена наявність в діях гр. ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, прихожу до висновку про необхідність закриття провадження по справі на підставі положень п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44-3, 247, 283, 284 КУпАП, суддя -

у х в а л и л а:

Провадження у справі про притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до судової палати у кримінальних справах Черкаського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня ухвалення постанови.

Суддя: Т. А. Миколаєнко