Справа № 638/2054/20
Провадження № 3/638/961/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2020 Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Подус Г.С., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 130 КУпАП,

встановив:

26.01.2020 року о 17.01 в м. Харків, вул. Клочківська, 65, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом AUDI TT д.н.з. НОМЕР_1 перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння, медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у «ХОР ОНД» та підтверджується висновком ХОР ОНД №169 від 01.02.2020 року, чим порушив п. 2.9 (а) ПДР України.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судове засідання правопорушник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.

В судове засідання з`явився представник правопорушника ОСОБА_2 , подав клопотання про повернення протоколу для належного оформлення, яке було розглянуте в судовому засіданні та в якому було протокольно відмовлено.

Окрім того представником правопорушника ОСОБА_2 подано заперечення на протокол, в яких вказав, що необхідно закрити провадження по справі, з огляду на те, що факт керування особою транспортним засобом не встановлено. Також вказав, що поліцейський не був направлений у встановленому законом порядку на огляд. Одночасно представник вказує, що відповідно до Акту медичного огляду факт вживання наркотичних засобів не встановлено.

Дослідивши матеріали справи та надані докази суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Частина 2 ст. 251 КУпАП встановлює, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Огляд на стан сп`яніння проводиться:

поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Поліцейським протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 375595 від 02.02.2020 року, складений саме за перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком ХОР ОНД №169 від 01.02.2020 року.

Стосовно тверджень представника про те, що ОСОБА_1 не перебував за кермом, та що факт керування не встановлено не підтверджується матеріалами справи з огляну на те, що до матеріалів справи долучено диск, на відео від 26.01.2020 року о 17.12 год. поліцейський надав ОСОБА_1 постанову про порушення п. 1 ст. 126 КУпАП.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачено, відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

З вищевказаного відео вбачається, що особа не заперечувала факт керування автомобілем.

Відомостей про оскарження вищевказаної постанови ані правопорушником ані його представником суду не надано.

Окрім того, з відео 26.01.2020 року о 16.59 вбачається, яка саме особа була за кермом та, що його безпосередньо зупинили при керуванні транспортним засобом.

Тому, суд вважає за доведене факт керування транспортним засобом AUDI TT д.н.з. НОМЕР_1 саме ОСОБА_1 .

Твердження представника стосовно того, що акт медичного огляду містить пункт «факт вживання наркотичних засобів не встановлено» з огляду на те, що даний факт можливо встановити лише після отримання аналізів, що в подальшому і було встановлено. Також суд звертає увагу, що відповідно до даного акту медичного огляду, які долучив представник ОСОБА_2 , вказано в п. 13, що ОСОБА_1 мав розширені зіниці, в п. 14 вказано, що він точні рухи виконував з промахуванням.

Стосовно того, що в у акті медичного огляду встановлено, що в сечі виявлені фенілалкіламіни. Представник вказує, що дані речовини не є наркотичними згідно переліку, а також що це є группа речовин, яка включає в себе обширний список похідних.

Суд, не погоджується з даним твердженням з огляду на те, що основним актом, який свідчить про наявність чи відсутність наркотичного спяніння є медичний висновок, а медичний акт, є підставою його видачі, окрім того, відповідно до Крім того, відповідно до п.14 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, висновок може бути оскаржений водієм транспортного засобу у встановленому законодавством порядку.

Представником чи правопорушником не надано суду будь-яких доказів оскарження ним медичного Акту.

Також до заперечень долучено Лист Держлікслужби від 28.02.2020 року, однак не долучено сам запит, а тому неможливо співставити запитувану інформацію з наданою відповіддю. Більш того, вказано, що до компетенції Держлікслужби не входить віднесення речовин до аналогів наркотичних засобів та психотропних речовин, а тому даний лист не може бути оцінено як належний та допустимий доказ.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Так, у п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Поліцейським протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 складений в установленому законом порядку, відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, розділам ІІ, ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівника поліції або свідків було необ`єктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (оскарження дій, рішення суду, тощо) ОСОБА_1 суду не надав.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Дослідженими доказами, які містяться в матеріалах справи встановлено, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем, розуміючи суспільну небезпеку та протиправність свого діяння, керував у стані наркотичного спяніння, що підтверджується висновком №169.

В рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.

Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

За таких обставин, оцінивши наведені докази, суд визнає вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведеною, в його діях є склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Вирішуючи питання щодо розміру адміністративного стягнення слід врахувати особу правопорушника, ставлення до правопорушення, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

За таких обставин суд вважає необхідним накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до ст.4 п.2 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі вищевикладеного, керуючись: ст. 130 ч. 1, ст. ст. 221, 280, 283-284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

постановив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 10200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір дохід держави у розмірі 420,40 грн.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова.

Суддя