Справа № 638/1797/20
Провадження № 3/638/910/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2020 року суддя Дзержинського районного суду міста Харкова Семіряд І.В., розглянувши адміністративний матеріал відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина україни, який проживає АДРЕСА_1

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч.2 ст. 130 КУпАП,-

встановив:

07.02.2020 в провадження Дзержинського районного суду м. Харкова надійшов адміністративний матеріал за ст. 124 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , з якого вбачається, що 29.01.2020 о 18-00 год у м. Харкові ОСОБА_1 керував автомобілем Mercedes-Benz, державний номер НОМЕР_1 по вул. Клочківській,165, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем Renault, , державний номер НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобіль Renault, , державний номер НОМЕР_2 здійснив зіткнення з автомобілем Chevrolet, державний номер НОМЕР_3 , який рухався попереду. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

07.02.2020 в провадження Дзержинстького районного суду м. Харкова надійшов адміністративний матеріал за ч.2 ст. 130 КупАП стосовно ОСОБА_1 , з якого вбачається, що 29.01.2020 о 20-50 у м. Харкові по вул. Клочківська, 165водій ОСОБА_1 керував автомобілем Mercedes-Benz, державний номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу , за допомогою приладу Драгер та в закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3

18.03.2020 постановою Дзержинського районного суду м. Харкова зазначені адміністративні матеріали об`єднані в одне провадження.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, уповноважив адвоката Ярьоменко Р.Р. представляти його інтереси в суді.

Захисник Ярьоменко Р.Р. звернулась до суду з заявою про розгляд адміністративного матеріалу за її відсутності та відсутності ОСОБА_1 , зазначила, що вину у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП ОСОБА_1 визнає, що стосується адміністративного матеріалу, складеного за ч.2 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 вину не визнає та просить закрити провадження у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що вина ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП знайшла своє підтвердження, вина ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 2 КУпАП не знайшла своє підтвердження, тому провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку наступним:

Вина ОСОБА_1 , у скоєнні ДТП підтверджується матеріалами справи, які були досліджені у суді, а саме:

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18№ 375518 від 29.01.2020, відповідно до якого 29.01.2020 о 18-00 год у м. Харкові ОСОБА_1 керував автомобілем Mercedes-Benz, державний номер НОМЕР_1 по вул. Клочківській,165, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем Renault, , державний номер НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобіль Renault, , державний номер НОМЕР_2 здійснив зіткнення з автомобілем Chevrolet, державний номер НОМЕР_3 , який рухався попереду. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Схемою до протоколу огляду місця ДТП.

Поясненнями ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , наданими працівникам поліції та дослідженими у судовому засіданні.

Суддя, прийшов до висновку про винність ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, вивчивши матеріали справи, дані про особу правопорушника, вважає за можливе застосувати до останньої стягнення у вигляді штрафу на користь держави в межах, передбачених санкцією ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, вважаю за необхідне стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384,20 грн.

Що стосується протоколу про адміністративне правопорушення, складеного за ч.2 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 суддя приходить до наступного:

Відповідно до приписів ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком ) визнається протиправна та лише винна (умисна або необережна ) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст.ст. 245, 251, 252 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.ст. 279, 280 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення суддею про водиться в межах тих обставин, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті » від 23.12.2005 звертається увага суддів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Відповідно до приписів ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

З досліджених в судовому засіданні протоколу про вчинення адміністративного правопорушення серії ДПР № 375696, складеного 29.01.2020 уповноваженою особою патрульної поліції, про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 2 КУпАП, вбачається, що зазначений протоком було складено у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленного порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

В протоколі ОСОБА_1 зазначив, що з протоколом не згоден.

Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП України передбачена у зв`язку з керуванням транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальнітсь за ч.2 ст. 130 КУпАП - повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті тягне за собою відповідальність.

Проте, Порядок та підстави видачі посвідчення водія, у тому числі в разі його втрати та вилучення в зв`язку з позбавленням права керування, встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1993 року № 340 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчення водія і допуску громадян до керування транспортними засобами» ( далі - Положення).

Відповідно до п.20 Положення позбавлення водіїв права на керування транспортними засобами проводиться відповідно до законодавства.

Тимчасове вилучення посвідчення водія та його повернення здійснюється на підставі Порядку тимчасового вилучення посвідчення водія на транспортний засіб та його повернення, затверджене постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1086 (далі Порядок)

Відповідно до п. 3 Порядку посвідчення водія тимчасово вилучається за наявності підстав вважати, що водієм вчинено правопорушення, передбачене Кодексом України про адміністративні правопорушення, за яке може бути накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.

Згідно п.4 Положення у разі вчинення правопорушення, за яке передбачено накладення адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом, складається протокол про адміністративне правопорушення у двох примірниках і тимчасово вилучається посвідчення водія, про що робиться запис у протоколі.

Відповідно до п. 5,6 Положення до винесення судом постанови у справі про адміністративне правопорушення та набрання нею законної сили уповноважена особа видає водієві тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом строком не більше ніж на три місяці з дати вилучення посвідчення. Форма зазначеного тимчасового дозволу затверджується МВС.

Тимчасово вилучене посвідчення повертається водієві: у разі винесення судом постанови про позбавлення водія права керування транспортним засобом після закінчення визначеного строку позбавлення права керування транспортним засобом та успішного складення в Державтоінспекції теоретичного і практичного іспиту для отримання права на керування транспортним засобом відповідної категорії.

Виходячи з аналізу норм вищезазначених норм права, видача тимчасового дозволу здійснюється відповідним правоохоронним органом у разі вчинення правопорушення, за яке передбачено накладення адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом, до винесення судом постанови у справі про адміністративне правопорушення та набрання нею законної сили.

З постанови №640/1729/19 Київського районного суду м. Харкова від 26.02.2019 вбачається, що правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП було вчинено ОСОБА_1 11.01.2019, та в цей же день інспектором поліції було вилучено посвідчення водія у ОСОБА_1 та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами.

В подальшому, постановою Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП та притягнуто до відповідлаьності.

Таким чином, суддя вважає, що тимчасовий дозвіл, виданий 11.01.2019 є належним доказом в підтвердження вилучення у ОСОБА_1 посвідчення водія, а отже саме з цієї дати 11.01.2019 слід відраховувати строк виконання постанови суду про позбавлення права керування транспортними засобами. Зазначений строк виконання постанови сплинув 11.01.2019. Тоді як протокол за ч.2 ст. 130 КУпАП складено 29.01.2020, тобто у поліцейського були відсутні підстави складати протокол саме за ч.2 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.7 Закону України «Про національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Згідно ст.18 Закону Поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Це повністю узгоджується з вимогами ст.19 Конституції України.

Зазначені порушення, а саме складання протоколу за ч.2 ст. 130 КУпАП без врахування того, що строк виконання постанови за ч.1 ст. 130 КУпАП сплинув, є суттєвими, тому суд вважає, що вказаний протокол про вчинення адміністративного правопорушення, складено з грубим порушенням приписів ст. 256 КУпАП.

При таких обставинах справи, суд вважає, що в матеріалах адміністративної справи відсутні докази, з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності, які б підтверджували скоєння ОСОБА_1 правопорушень, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумція факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа « Коробов проти України » № 39598/03 від 21.07.2011 ), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22 жовтня 2010 року № 23-рп/2010 зазначив (п. 4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпція, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За таких обставин, вважаю, що в судовому засіданні не доведено факт повторності вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ст. 130 ч. 2 КУпАП, тому провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, так як, відповідно до приписів зазначеної статті, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 245, 247, 251-252, 256, 266, 279-280 КУпАП суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та призначити адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 340 (триста сорок ) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн 20 коп.

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушень, передбачених ст. 130 ч. 2 КУпАП, - закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом 10 днів з дня її прийняття.

Суддя Семіряд І.В.