Справа № 264/2687/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2020 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд м.Маріуполя Донецької області під головуванням судді Пустовойт Т.В., за участю секретаря судового засідання Родіної Н.В., заявника Шадріна О.І., захисника Довженка В.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про визнання постанови такою, що не підлягає виконанню,

УСТАНОВИВ:

Постановою Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 12 липня 2019 року ОСОБА_1 визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді 120 (ста двадцяти) годин суспільно корисних робіт.

16 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання постанови від 12.07.2019 року відносно нього такою, що не підлягає виконанню, через те, що відповідно до ч.1 ст.303 КУпАП вказана постанова не була звернена до виконання та 04.02.2020 року державним виконавцем Кальміуського ВДВС винесено постанову за виконавчим провадженням №53007165 про повернення виконавчого документа стягувачу.

У судовому засіданні заявник та його захисник Довженко В.І., який діє на підставі угоди про надання правової допомоги №46 від 17.04.2020 року, підтримали заявлену заяву, просили її задовольнити.

Розглянувши заяву, матеріали справи про виконання адміністративного стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт, суд вважає, що постанова Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 12 липня 2019 року про накладення адміністративного стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт підлягає визнанню такою, що не підлягає виконанню.

Згідно ст.1 КпАП України завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як зазначено в ст. 245 КпАП України є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності й застосовується з метою виховання особи, що вчинила адміністративне правопорушення. Загальною особливістю таких стягнень є їхній виховний, каральний та профілактичний характер. Стягнення, як правило, полягають у позбавленні або обмеженні певних прав, благ. Цим досягається мета покарання порушника та запобігання скоєнню нових проступків.

Так, відповідно до ч.1 ст.303 КУпАП, не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Стаття 304 КУпАП зазначає, що питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Статтею 325-4 КУпАП передбачені наслідки ухилення особи від відбування суспільно корисних робіт, де зазначено, що у разі ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт вона підлягає притягненню до адміністративної відповідальності. У разі злісного ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт вона підлягає притягненню до кримінальної відповідальності в порядку, встановленому законом.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 12 липня 2019 року ОСОБА_1 визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді 120 (ста двадцяти) годин суспільно корисних робіт.

У жовтні 2019 року начальник Кальміуського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Донецькій області звернувся до суду з поданням про вирішення питання, пов`язаного з виконанням вищевказаної постанови в порядку ст.304 КУпАП.

Постановою Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 28.12.2019 року в задоволенні подання Кальміуського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Донецькій області про вирішення питання, пов`язаного з виконання постанови відмовлено, оскільки у поданні взагалі не зазначено, яке саме питання необхідно вирішити у зв`язку з виконанням постанови суду.

На теперішній час постанову Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 12.07.2019 року направлено на виконання до Центрального районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Донецькій області.

Разом з тим, згідно постанови старшого державного виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) від 04.02.2020 року ВП №53007165 про повернення виконавчого документа стягувачу, за заявою ОСОБА_2 завершено дії щодо примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів з ОСОБА_1 , претензій до боржника станом на 30.01.2020 року вона не має, борг зі сплати аліментів станом на 30.01.2020 року відсутній.

Від так, з дня винесення постанови, тобто з 12 липня 2019 року, до наявного часу пройшло більше трьох місяців, а постанова про накладення адміністративного стягнення не виконана.

Таким чином, з огляду на викладене, суд у відповідності до наведених положень ст.ст.303, 304 КУпАП, вважає за доцільне визнати постанову Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 12.07.2019 року, якою відносно ОСОБА_1 було застосовано адміністративне стягнення за ч.1 ст.183-1 КУпАП у виді суспільно корисних робіт на строк 120 (сто двадцять) годин, такою, що не підлягає виконанню.

Щодо можливості оскарження постанови суду, прийнятої в порядку виконання постанов про накладення адміністративних стягнень, то суд керується Рішенням Конституційного Суду України від 31 березня 2015 року №2-рп/2015 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень частини 2 статті 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення у взаємозв`язку з положеннями пункту 8 частини 3 статті 129 Конституції України, яке є обов`язковим до виконання на території України.

Згідно з вказаним Рішенням, положення частини другої статті 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо оскарження в апеляційному порядку постанови судді у справі про адміністративне правопорушення в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що в апеляційному порядку може бути оскаржена лише та постанова судді у справі про адміністративне правопорушення, ухвалення якої передбачене частиною першою статті 284 цього Кодексу, а саме про накладення адміністративного стягнення, про застосування заходів впливу, встановлених у статті 24-1 цього Кодексу, про закриття справи.

Таким чином, прийнята у даній справі постанова в порядку виконання постанов про накладення адміністративних стягнень оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Керуючись ст.ст.303, 304 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 12 липня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді 120 (ста двадцяти) годин суспільно корисних робіт, визнати такою, що не підлягає виконанню.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: Т.В. Пустовойт