г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/535/20
Номер провадження 3/213/247/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2020 року м. Кривий Ріг

Суддя Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Попов В.В., розглянувши матеріали, що надійшли з Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, фізичну особу-підприємця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №369195 від 02.02.2020 року, який був складений інспектором взводу 3 роти 1 батальйону 2 ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП сержантом поліції Гаврилюком О.Ю., 01.02.2020 року, о 23 годині 47 хвилин, в м. Кривий Ріг, Інгулецький район, пр. Перемоги біля будинку №13, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Wolksvagen» днз НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці), від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність згідно ч.1 ст.130 КУпАП.

Пояснення учасників справи.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою не визнав та пояснив, що він не керував транспортним засобом, тобто не був водієм, автомобілем керував його однокласник ОСОБА_2 , якого він, як особу, яка не вживає зовсім алкоголь, запросив побути водієм під час зустрічі випускників в кафе. При цьому поліцейські не зупиняли їх автомобіль, а під`їхали до них тоді, коли їх транспортний засіб вже стояв біля його будинку із вимкненим мотором, а він разом з ОСОБА_2 стояли на вулиці та спілкувались. Спочатку одні поліцейські тривалий час вимагали у нього документи на автомобіль, не пояснюючи причини. Він запропонував їм принести свій паспорт з квартири, але вони заборонили йому рухатись, почали вимагати залишатись на місці та знову продовжили вимагати документи на автомобіль. Потім підійшов іншій поліцейський та сказав, що якийсь свідок звернувся до нього та сказав, що автомобіль «Wolksvagen» заїхав у подвір`я та ледве його не збив і цей свідок бачив, що за кермом автомобіля був саме він, також повідомив, що цей свідок боїться підійти до них та відкрито це засвідчити. На його прохання надати будь яке підтвердження того, що за кермом був саме він поліцейський нічого не надав. ОСОБА_2 достав посвідчення водія та пред`явив його поліцейському, проте поліцейський сказав, що ОСОБА_2 може іти додому і став саме його вимагати пройти медичний огляд на стан сп`яніння. ОСОБА_2 знов звернувся до поліцейського, повідомивши, що за кермом автомобіля був він. Проте поліцейський на ОСОБА_2 уваги не звертав і склав протокол. Отже, він не був водієм, не керував транспортним засобом, немає жодного доказу про це, у зв`язку з чим слід закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_2 в якості свідка повідомив, що у вказаний в протоколі день він був запрошений однокласником ОСОБА_1 в якості водія на зустріч випускників, оскільки він не вживає ніякі алкогольні напої, на що він погодився. Після зустрічі він привіз ОСОБА_1 додому, вони вийшли з автомобіля та стояли спілкувались. Через деякий час до них під`їхали ППС та почали вимагати чомусь саме від ОСОБА_1 надати посвідчення водія на перевірку. В цей момент він повідомив, що вони вже давно приїхали і за кермом автомобіля був не ОСОБА_1 , а він, та запитав, на якій підставі вони до них підійшли та вимагають надати документи, оскільки їх автомобіль стоїть без руху вже деякий час, а по дорозі їх ніхто не зупиняв. Від поліцейських відповіді не поступило, про причину вимоги вони не пояснили, сказали, що це їм необхідно для встановлення особи. Тоді він достав своє посвідчення водія та пред`явив поліцейським для огляду. Потім до них підійшов інший поліцейський та повідомив, що їх автомобіль, заїжджаючи у двір ледве не збив якогось свідка і цей свідок побачив, що кермом був саме ОСОБА_1 . На їх прохання заслухати особисто цього свідка поліцейський сказав, що той боїться і не підійде. Далі поліцейський став вимагати ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан сп`яніння. У свою чергу він знов повідомив поліцейському, що керував автомобілем не ОСОБА_1 а він, отже всі питання, що стосуються водія повинні задаватись йому, оскільки ОСОБА_1 був пасажиром. Поліцейський знову на це не звернув уваги. На його прохання надати будь яке підтвердження того, що за кермом був саме ОСОБА_1 поліцейський нічого не надав. На підтвердження того, що він має право на керування транспортними засобами надав посвідчення водія разом з його копією.

В судове засідання також викликалась особа ОСОБА_3 , зі слів якої складалось письмове пояснення в матеріалах справи, проте до суду ця особа не з`явилась.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідка, дослідивши всі матеріали адміністративної справи, давши їм належну та всебічну оцінку у сукупності, приходжу до висновку, що провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за наступними підставами.

Законодавство, яким керувався суд.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Крім іншого, суд вважає за необхідне навести законодавство, яким у своїй діяльності повинна керуватись поліція при тих обставинах, яки відбулись у цій справі.

Так, відповідно до статті 3 Закону України "Про національну поліцію", у своїй діяльності поліція керується Конституцією України,міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про національну поліцію", поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч.ч. 1-3 статті 7 Закону України "Про національну поліцію", під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації. Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції. Здійснення заходів, що обмежують права та свободи людини, має бути негайно припинене, якщо мета застосування таких заходів досягнута або немає необхідності подальшого їх застосування.

Відповідно до пункту 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування особою транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, одною з обов`язкових умов притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, в числі інших, є фактичне керування особою транспортним засобом.

Фактичні обставини, встановлені під час розгляду справи суддею.

Згідно вищевказаного Протоколу ОСОБА_1 01.02.2020 року о 23 годині 47 хвилин керував транспортним засобом по пр. Перемоги в м. Кривому Розі з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

У свою чергу ОСОБА_1 заперечує факт керування транспортним засобом, вказуючи, що ним керував гр. ОСОБА_4 . Також звертає увагу на те, що поліцейський не зупиняв автомобіль і не їхав за ними. Як показує ОСОБА_1 на той момент, коли він стояв на вулиці разом з ОСОБА_4 до них під`їхала патрульна поліція та стала вимагати документи на перевірку саме у ОСОБА_1 , а потім саме ОСОБА_1 вимагали пройти огляд на стан сп`яніння, обґрунтовуючи свої вимоги показаннями невідомої особи.

В судовому засіданні в якості свідка був допитаний ОСОБА_4 , який пояснив, що автомобілем керував він, а ОСОБА_1 був пасажиром і також підтвердив той факт, що під час руху його не зупиняв поліцейський. Поліцейський патруль під`їхав до них, коли він та ОСОБА_1 стояли на вулиці та розмовляли.

Досліджуючи матеріали справи була встановлена наявність письмового пояснення зі слів гр. ОСОБА_3 від 02.02.2020, відібране поліцейським, згідно якого ОСОБА_3 (мовою оригіналу): "01.02.2020 о 23 год. 40 хв. побачив автомобіль темного кольору, який припаркувався біля білого бусика на газоні, з автомобіля зі сторони пасажира вийшов чоловік одягнутий в темний одяг та мав світле волосся.".

Також були досліджені всі відео-файли з боді-камери поліцейського, надані поліцейським до матеріалів справи в якості доказу ; ; ; ; та ).

Досліджуючи зміст відеодоказів з боді-камер поліцейського суддею не встановлено жодного доказу того, що ОСОБА_1 керував вищевказаним транспортним засобом. Отже, той факт, що ОСОБА_1 був водієм автомобіля, керував ним, як зазначено в Протоколі про адміністративне правопорушення не підтвердився жодним доказом.

У свою чергу відеозапис з боді-камер поліцейського повністю підтвердили як пояснення самого ОСОБА_1 , так і показання свідка ОСОБА_4 , які він дав в судовому засіданні. Дійсно, патрульні поліцейські підійшли до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , які знаходились не в автомобілі, а біля будинку і вказуючи, що їм відомо, що автомобілем керував ОСОБА_1 почали вимагати у нього документи на автомобіль на тій підставі, що ОСОБА_1 стоїть біля автомобілю і що потім вони встановлять, керував він ним, чи ні (відео-файл , 13:20). Пояснення, що він може винести їм з квартири паспорт громадянина (відео-файл , 04:30) для встановлення його особи були не тільки проігноровані поліцейськими, а в порушення закону ними було заборонено ОСОБА_1 рухатись з місця (відео-файл , 03:28; 13:00). Такі дії поліцейського є незаконними, грубо порушують ст. 6, ч.ч. 1-3 статті 7, статті 32 та 37 Розділу V Закону України "Про національну поліцію" та ст. 260 КУпАП і є не припустимими.

Далі, згідно відеозапису з боді-камер поліцейського (відео-файл , 07:35) поліцейський на запитання ОСОБА_1 зазначає, що на момент під`їзду поліції ОСОБА_5 знаходився біля транспортного засобу, також зазначає, що є пояснення свідка і є відеозапис того, як рухався транспортний засіб. При цьому, на підтвердження зазначеного такий відеозапис суду не надавався, і не знаходиться в матеріалах справи. Згадані поліцейським пояснення свідка, які у вигляді письмового пояснення додані до матеріалів справи не є доказом того, що 01.02.2020 року, о 23 годині 47 хвилин, в м. Кривий Ріг, Інгулецький район, пр. Перемоги біля будинку №13, водій ОСОБА_5 керував транспортним засобом «Wolksvagen» днз НОМЕР_1 , а свідчать лише про те, що 01.02.2020 о 23 год. 40 хв. гр. ОСОБА_3 побачив автомобіль темного кольору, який припаркувався біля білого бусика на газоні, з автомобіля зі сторони пасажира вийшов чоловік одягнутий в темний одяг та мав світле волосся. Такі письмові пояснення не є доказом у справі, взагалі не стосуються її суті і ні в якому разі не можуть бути прийняті судом до уваги і у свою чергу не могли прийматись поліцейським до уваги та слугувати єдиною підставою для складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення.

З огляду на наявні у справі докази - відеозапис з боді-камери поліцейського, які повністю підтвердили позицію ОСОБА_1 та узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_2 , а також з огляду на повну відсутність доказів на підтвердження того, що ОСОБА_5 керував транспортним засобом, суд знаходить, що поліцейський безпідставно вимагав у ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння і в порушення вимог чинного законодавства склав вищевказаний Протокол про адміністративне правопорушення відносно нього за порушення п. 2. 5 ПДР України.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди зобов`язані застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права. У свою чергу ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18.01.1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства". Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

З урахуванням вищенаведеного, спираючись на норми чинного законодавства та практику Європейського суду з прав людини суд знаходить, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є не доведеною, тому підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності немає за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю при відсутності складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ст. 247, ст.ст. 245, 251, 266, 268, 280, 283, 284, 285 КУпАП України, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в Дніпровський апеляційний суд через Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 10 днів з моменту винесення.

Суддя В.В.Попов.