Справа № 212/1762/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2020 року м. Кривий Ріг

Суддя Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Козлов Ю.В. розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла Полку патрульної поліції в місті Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого: АДРЕСА_1

у скоєнні правопорушення передбаченого ч.4 ст.122 Кодексу України про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Водій ОСОБА_1 , 01 березня 2020 року, о 15-50 годин, в м.Кривий Ріг, на перехресті вулиць Кропивницького та вул.Ватутіна, керуючи транспортним засобом «Ніссан Тіда», номерний знак НОМЕР_1 при наявності дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», не надав дорогу автомобілю, який рухався по головній дорозі з круговим рухом, змусив водія транспортного засобу «Тойота Пріус» номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , різко гальмувати, що уникнути зіткнення, чим створив аварійну ситуацію. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п.п.16.11 ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ч.4 ст.122 КУпАП.

Особі, що притягується до адміністративної відповідальності, роз`яснені вимоги ст. 268 КУпАП й зміст ст.63 Конституції України.

В суді ОСОБА_1 провини в скоєному ДТП не визнав, пояснив, що рухався на автомобілі по кругу на 129 кварталі, який позначений знаком 2.1 «Дати дорогу». По головній дорозі рухався автомобілі патрульної поліції, він зупинився, щоб їх пропустити, в цей час, вікно патрульного автомобіля відкрилось та поліцейський рукою подав знак, проїжджати. Він виконав його вимогу та продовжив рух. Через 50 метрів патрульний автомобіль подав знак зупинки та водію було пред`явлено претензію, що він не пропустив патрульне авто. Водій категорично не згоден, що він створив аварійну ситуацію на дорозі. Протокол про адміністративне правопорушення було складено, тим же екіпажем патрульної поліції.

Допитана в суді в якості свідка ОСОБА_3 пояснила, що знаходилась в автомобілі під керуванням ОСОБА_1 на передньому пасажирському сидінні. Рухались на невеликий швидкості. Проїжджаючи кільце 129 кварталу, ОСОБА_1 загальмував, щоб пропустити патрульний автомобіль поліції, однак поліцейський, який перебував на пасажирському сидінні відкрив вікно і подав знак, щоб ОСОБА_1 рухався далі. Після цього їх було зупинено на вимогу того ж патрульного автомобіля, з звинуваченнням створення аварійної ситуації на дорозі.

Суд, допитавши учасників процесу, вивчивши матеріали адміністративної справи - протокол серії ДПР18 №409764 від 01.03.2020 року, рапорт інспектора ППП в м.Кривий Ріг Щукіна В.А., суд прийшов до наступних висновків.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З урахуванням положень зазначеної статті та відповідно до загальних засад адміністративного права України об`єкт правопорушення, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона в своїй сукупності визначають склад адміністративного правопорушення.

Суд зазначає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно до вимог ст.245 КпАП України, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Суб`єктом адміністративного правопорушення визнається особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння і здатне нести адміністративну відповідальність (володіє адміністративні деліктоздатністю).

У відповідності до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будьякі фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11.06.2004 №11 «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст.276 Кодексу України про адміністративні правопорушення», зазначено, що згідно зі ст.245 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має своєчасно, всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок, щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Суддя зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, в якому зазначається суть правопорушення та інші дані, необхідні для розгляду справи, є джерелом доказів по справі і, сам по собі, не може вважатися доказом вини особи.

На підставі документів, що складають матеріали справи неможливо встановити, яким чином водієм ОСОБА_1 було створено аварійну ситуацію на дорозі, свідкі зазначеного факт відсутні. В матерілах справи відсутній відеозапис, на який фіксувалось зазначене правопорушення. Вимога судді надати копію відеозапису з нагрудного відеореєстратора АЕ-00099 та виклик інспектора ППП в м.Кривий Ріг Щукіна В.А. до зали судового засідання залишились без задоволення.

Отже, суд на підставі наявних матеріалів та доказів не може зробити беззаперечний висновок про вчинення водієм ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оскільки суду не було надано достатніх та беззаперечних доказів цього, а рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, в порушення всіх процесуальних норм КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення було складено, по суті, учасником дорожньої події, що неприпустимо і такий протокол є недопустимим доказом по справі.

Зі змісту ст.62 Конституції України вбачається, що особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У зв`язку з вищевикладеним, суддя згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, вважає за необхідне провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП з підстав недоведеності його вини.

Оскільки, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження по справі, судовий збір на підставі ст.40-1 КУпАП, стягненню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 9, 24, 25, 122, 221, 245, 268, 278, 280, 283, 284, 285, 287 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.122 КУпАП - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення. Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя: Ю. В. Козлов