Справа № 346/1416/20
Провадження № 3/346/897/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2020 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

Суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області Веселов В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, про притягнення до адмiнiстративної вiдповiдальностi:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого АДРЕСА_2 , непрацюючого, в минулому до адміністративної відповідальності не притягувався,

за ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

01.04.2020 року о 10 год. 00хв., особа,що притягується до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_2 , був відсутній по місцю проживання в АДРЕСА_1 ,будучи належно проінформованим про наслідки порушення самоізоляції громадянами,які прибули з-за кордону,покинув місце проживання , будучи особою, яка підписала інформаційну згоду на самоізоляцію за даною адресою, чим порушив вимоги постанови головного державного санітарного лікаря України МОЗ від 21.03.2020 №2 та статті 20 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та, відповідно, вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст.44-3 КУпАП.

В судовому засіданні гр. ОСОБА_2 вину визнав, підтвердив факт порушення умов про самоізоляцію, пояснивши, що він підписав інформаційну згоду на самоізоляцію за адресою, однак в нього виникла необхідність поїхати до м.Коломия в аптеку,оскільки необхідні були ліки, бо переніс інфаркт.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши особу, що притягується до адміністративної відповідальності та свідка, приходжу до висновку, що в діях гр. ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, виходячи з наступного.

Статтею 44-3 КУпАП регламентовано адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

В статті 1 Закону України «Про захистнаселення відінфекційних хвороб» визначено, що карантин - це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Відповідно до ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України.

Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності. До відміни карантину його територію можуть залишити особи, які пред`явили довідку, що дає право на виїзд за межі території карантину.

Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів Українивід 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2» (зі змінами, внесенимипостановою Кабінету Міністрів України № 215 від 16 березня 2020 року «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року та постановою Кабінету Міністрів України від №239 від 25 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України») на усій території України з 12 березня 2020 року по 24 квітня 2020 року встановлено карантин.

Як вбачається з протоколу про притягнення до адміністратвної відповідальності ОСОБА_1 , такому інкримінується порушення вимог ст.20 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та постанови Головного державного санітарного лікаря України від 21.03.2020 № 2.

Відповідно до ст.20 Закону України «Про захистнаселення від інфекційних хвороб» особи, які хворіють на інфекційні хвороби чи є бактеріоносіями, зобов`язані: вживати рекомендованих медичними працівниками заходів для запобігання поширенню інфекційних хвороб; виконувати вимоги та рекомендації медичних працівників щодо порядку та умов лікування, додержуватися режиму роботи закладів охорони здоров`я та наукових установ, у яких вони лікуються; проходити у встановлені строки необхідні медичні огляди та обстеження.

Постановою Головного санітарного лікаря України від 21.03.2020 № 2 впроваджено використання форми інформованої згоди особи на проведення протиепідемічних та/або профілактичних заходів. Дана інформована згода підписується у двох примірниках особами, які здійснюють перетин державного кордону та щодо яких є підстави вважати, що вони були в контакті з особою, якій встановлено діагноз (або підозру) корона вірусної хвороби (COVID-19), а також в інших випадках, необхідних для здійснення протиепідемічних заходів.

Зазначену інформовану добровільну згоду особи на проведення протиепідемічних та/або профілактичних заходів було підписано особою,що притягується до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_2 . Приймаючи умови евакуації з країни поточного перебування і правила проходження карантину, він погодився на власну самоізоляцію за адресою АДРЕСА_1 .

Однак, на порушення своїх зобов`язань, 01.04.2020 року о 10 год. 00 хв. порушив умови домашньої самоізоляції, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбаченест.44-3КУпАП.

Відповідно ст.41 «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року, особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Вина гр. ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогост.44-3 КУпАП, крім повного визнання ним своєї вини, підтверджується сукупністю зібраних та досліджених судом доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 №373286 від 02.04.2020 року; рапортом старшого дільничого офіцера Михайлюка П. від 01.04.2020 року, інформативною згодою особи на проведення протиепідемічних та профілактичних заходів, наявними у справі письмовим поясненням свідків , які підтвердили порушення гр. ОСОБА_2 умов самоізоляції, надавши поясненя також і в судовому засіданні.

Дані матеріали справи є достатніми доказами для визнання вини правопорушника та призначення йому відповідного стягнення.

Згідно ст. 252 КУпАПорган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У зв`язку з вищевикладеним,суд дійшов висновку про наявність в діях гр. ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченогост.44-3 КУпАП, а тому гр. ОСОБА_1 необхідно визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогост.44-3 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу, передбаченого санкцією статті у мінімальному розмірі, що становить 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

З урахуванням вимогст.40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст.44-3, ст.ст.283,284 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 ( сімнадцять тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави (отримувач коштів) ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) -899998; рахунок отримувача № UA0026001; код класифікації доходів бюджету -22030106) - 420 грн 40 коп. судового збору.

Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати штрафу у встановлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Згідно ч.2 ст. 308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови, про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, витрати на облік зазначеного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днiв до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд.

Суддя Веселов В. М.