Номер провадження 3/243/1172/2020
Номер справи 243/2410/20
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 квітня 2020 року суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Гончарова А.О., за участю секретаря Олійник А.Ю., за участю прокурора Цяпи О.С., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши в залі суду № 5 матеріали, які надійшли з управління стратегічних розслідувань в Донецькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рай-Олександрівка Слов`янського району Донецької області, громадянина України, офіцера відділення офіцерів запасу і кадрів, місце роботи: Слов`янський об`єднаний міський військовий комісаріат, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення пов`язане с корупцією № 127 від 04.03.2020 року, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме, ОСОБА_1 , будучи колишнім старшим офіцером мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 , 29.01.2019 несвоєчасно, без поважних причин, подав декларацію особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування «після звільнення» до Єдиного державного реєстру декларацій.

Так, капітана ОСОБА_1 10.04.2015 згідно наказу ІНФОРМАЦІЯ_3 № 41 було зараховано до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 на посаду старшого офіцера мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 та на всі види забезпечення, тобто згідно пп. «г» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», на нього розповсюджується дія вказаного Закону.

31.08.2017 згідно наказу ІНФОРМАЦІЯ_3 № 96 капітана ОСОБА_1 , старшого офіцера мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 було звільнено з військової служби у запас та виключено зі списків особового складу Збройних сил України з 31.08.2017 року.

Відповідно до абзацу 1 частини 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Так, згідно п.п. 1 п. 1 Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції № 2 від 10.06.2016 «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 958/29088 та із змінами, внесеними згідно з Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 1 від 18.08.2016, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19.08.2016 за № 1153/29283 і набрало чинності з 23.08.2016, Національне агентство з питань запобігання корупції (за текстом - НАЗК) визначило, що система подання та оприлюднення відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон) декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, розпочинає свою роботу в два етапи.?

Зокрема, до першого етапу - з 00 годин 00 хвилин 01.09.2016 для декларацій (повідомлень) та суб`єктів декларування, які передбачені абзацом першим частини першої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», віднесено щорічні декларації за 2015 рік службових осіб, які станом на 01 вересня 2016 року займають згідно зі статтею 50 Закону відповідальне та особливо відповідальне становище. Зазначені у цьому абзаці декларації подаються протягом 60 календарних днів з дати, визначеної у цьому абзаці.

До другого етапу - з 00 годин 00 хвилин 01 січня 2017 року для всіх інших суб`єктів декларування та декларацій (повідомлень), передбачених Законом.

Крім цього, зазначена у пункті 1, 2 цього ж рішення декларація (повідомлення) подається згідно із Законом шляхом заповнення відповідних форм на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції з використанням програмних засобів Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо особливостей фінансового контролю окремих категорій посадових осіб» №1975-УІН від 23.03.2017 року продовжено до 1 травня 2017 року строк подання щорічної декларації для осіб, які відповідно до цього Закону подають таку декларацію вперше.

За таких умов, у старшого офіцера мобілізаційного відділення Слов`янського об`єднаного міського військового комісаріату Донецької області ОСОБА_1 виник обов`язок до 01.04.2018 року, подати декларацію особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпункті «г» пункту 1 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік.

Проте згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 подав декларацію особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпункті «г» пункту 1 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік лише 29.01.2019 року. Час публікації на сайті - 19:49 година.

Таким чином, колишній старший офіцер мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 , перебуваючи в приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , 29.01.2019 несвоєчасно, без поважних причин, подав декларацію особи, яка припинила діяльність, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП, та положення статті 63 Конституції України ОСОБА_1 роз`яснені та зрозумілі, заяв чи клопотань від нього не надійшло.

Прокурор Цяпа О.С. в судовому засідання підтримав протокол про адміністративне правопорушення. Вважає, що ОСОБА_1 слід піддати адмінстягненню.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому визнав, однак зазначив, що йому було невідомо про подання декларації у строк до 01.04.2018 року, у січні 2019 року йому з НАЗК прийшло повідомлення про необхідність подати декларацію перед звільненням та після звільнення, після чого він одразу її подав. Повідомив, що наміру приховувати доходи у нього не було, а несвоєчасно подав декларацію саме тому, що не знав коли саме її потрібно було подати, йому не повідомляли про це.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши думку прокурора, пояснення ОСОБА_1 , вважає, що справа підлягає закриттю з огляду на наступні встановлені в судовому засіданні обставини та відповідні ним докази.

10.04.2015 ОСОБА_1 згідно наказу ІНФОРМАЦІЯ_3 № 41 було зараховано до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 на посаду старшого офіцера мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 та на всі види забезпечення.

31.08.2017 згідно наказу Слов`янського об`єднаного міського військового комісаріату № 96 капітана ОСОБА_1 , старшого офіцера мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 було звільнено з військової служби у запас та виключено зі списків особового складу Збройних сил України з 31.08.2017 року.

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 подав декларацію особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпункті «г» пункту 1 частини першої статті 3, за минулий рік лише 29.01.2019 року. Час публікації на сайті - 19:49 година.

Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, щодо порушення вимог фінансового контролю, яке полягало у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій слід враховувати наступне.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017 року роз`яснив, що суб`єктивна сторона правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Як пояснив у судовому засіданні ОСОБА_1 він не навмисно не подав вчасно декларацію після звільнення, оскільки не знав про строки такого подання і йому таких строків не роз`яснювали.

Письмового попередження ОСОБА_1 про необхідність подати декларацію після звільнення з роз`ясненням строків подачі такої декларації суду надано не було.

29.01.2019 року ОСОБА_1 подав декларацію особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпункті «г» пункту 1 частини першої статті 3, за минулий рік.

В наказі про звільнення ОСОБА_1 також не повідомлено про необхідність подати декларацію після звільнення з роз`ясненням строків подачі такої декларації.

Склад правопорушення - це сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, що дозволяють кваліфікувати суспільно небезпечне діяння як конкретне правопорушення. Кожний склад правопорушення обов`язково складається з таких елементів: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона.

Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про відсутність у діянні особи складу правопорушення, що виключає відповідальність особи.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , будучи колишнім старшим офіцером мобілізаційного відділення Слов`янського об`єднаного міського військового комісаріату Донецької області, 29.01.2019 несвоєчасно, без поважних причин, подав декларацію особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування «після звільнення» до Єдиного державного реєстру декларацій.

З об`єктивної сторони правопорушення, передбачене ст. 172-6 ч.1 КУпАП, виявляється у формі несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

З суб`єктивної сторони зазначене правопорушення характеризується лише прямим умислом, тобто особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Інтелектуальний момент прямого умислу полягає в усвідомленні особою суспільно небезпечного характеру свого діяння та в передбаченні його суспільно небезпечних наслідків.

Усвідомлення означає не лише розуміння фактичних обставин вчиненого діяння, які стосуються об`єкта, предмета, об`єктивної сторони складу конкретного правопорушення, а й певне розуміння його суспільної небезпеки. Здебільшого наявність усвідомлення винним суспільної небезпеки свого діяння є очевидною, про що свідчать фактичні обставини справи. Якщо особа не усвідомлює суспільно небезпечний характер своїх дій чи бездіяльності, це може свідчити про її неосудність або про відсутність умислу при вчиненні правопорушення.

Передбачення - це розумове уявлення особи про результати своєї дії (бездіяльності). При вчиненні правопорушення винний усвідомлює зміст конкретних наслідків свого діяння, їх суспільно небезпечний характер (шкоду, яка буде заподіяна об`єктам посягання), а також неминучість або можливість настання таких наслідків. Отже, передбаченням винного охоплюється в загальних рисах і причинний зв`язок між діянням та наслідками.

Вольовий момент прямого умислу характеризується бажанням настання суспільно небезпечних наслідків. Під бажанням розуміють прагнення досягти конкретного результату, що передбачає свідому і цілеспрямовану діяльність особи. Бажання - це воля, спрямована на досягнення чітко визначеної мети.

Таким чином, для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 172-6 ч.1 КУпАП має бути встановлено і доведено, що особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, знала про обов`язок подати декларацію, передбачену ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», про строк її подання, проте усвідомлено з будь-яких мотивів подала її несвоєчасно.

Аналіз встановлених судом обставин справи свідчить, що несвоєчасне подання ОСОБА_1 декларації особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпункті «г» пункту 1 частини першої статті 3, за минулий рік було зумовлене необізнаністю останньої про строки її подання. Це у свою чергу вказує на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, тобто вини у формі прямого чи непрямого умислу та доказів протилежного у матеріалах справи не містяться.

Аналогічна правова позиція стосовно відсутності умислу на неподання декларації у випадку, якщо особа не була ознайомлення зі строками подання такої декларації, міститься у постанові Верховного Суду від 10 вересня 2019 року, винесеній у справі №200/18903/17.

Розглядаючи дану конкретну ситуацію і досліджуючи питання про розповсюдження гарантій статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) на даний випадок, слід звернути увагу, що виходячи з прецедентної практики Європейського Суду з прав людини хоч і за національним законом ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності, йому пред`явлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні Європейським Судом, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання (пункт 51 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Михайлова проти Російської Федерації»).

Наведені обставини свідчать, що адміністративне правопорушення передбачене статтею 172-6 ч.1 КУпАП може бути віднесено до «кримінального обвинувачення» в розумінні статті 6 Конвенції із розповсюдженням відповідних гарантій щодо справедливого судового розгляду.

Крім того, в деяких інших справах проти України Європейський Суд розглядав питання про віднесення правопорушень передбачених КУпАП до «кримінального аспекту» в розумінні Конвенції, що з огляду на суворість передбаченого покарання правопорушення, не є незначним (див. пункт 33 рішення у справі «Гурепка проти України» (F 2)) та такі адміністративні провадженні слід вважати по суті кримінальними і такими, що вимагають застосування всіх гарантій статті 6 Конвенції.

Процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, (хоча прокурор і приймає участь у розгляді справи, проте не є стороною обвинувачення), що може призвести до змішування ролі обвинувача і судді і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності (див. наприклад пункти 75-79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Карелін проти Росії», пункт 54 справи «Озеров проти Росії», пункти 44-45 справи «Кривошапкін проти Росії»).

У зв`язку із чим суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

Стаття 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнає протиправну, винну (умисну або необережну) дію чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Склад адміністративного правопорушення містить: об`єкт правопорушення, об`єктивну сторону, суб`єкт і суб`єктивну сторону складу. Всі перераховані ознаки визначають у сукупності склад адміністративного правопорушення. Відсутність хоча б однієї з вище перелічених ознак виключає склад будь-якого адміністративного правопорушення.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п.1ч.1ст.247КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю уразі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що судом не встановлено у діях ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, тому провадження у справі необхідно закрити за відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 172-6, 247, 283,284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:
Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-6 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, через відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в судову палату по кримінальним справам Донецького апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Слов`янський міськрайонний суд протягом десяти днів, з дня її проголошення.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області А.О. Гончарова