№755/2177/20
№3/755/1513/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2020 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Метелешко О.В., розглянувши матеріали, які надішли з Управління патрульної поліції в м. Києві про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 251654, ОСОБА_1 , 01 лютого 2020 року о 04 годині 00 хвилин, керував автомобілем марки «Daewoo Gentra», д/н НОМЕР_1 , у м. Києві по пр-ту Броварському, у стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився в медичному закладі КМНКЛ «Соціотерапія» за адресою: м. Київ, вул. П. Запорожця, 20-А. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 (а) ПДР України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що 01.02.2020 року його автомобіль «Daewoo Gentra», д/н НОМЕР_1 знаходився на узбіччі по пр-ту Броварському, у дозволеному місці, він міняв колесо з включеною аварійкою. У цей час, до нього під`їхав наряд поліції, це було приблизно о 03 годині 00 хвилин, які почали у нього вимагати показати документи та почали здійснювати огляд його автомобіля, але нічого у ньому не знайшли. Потім, працівники поліції почали йому говорити, що він занадто активний, на що він їм відповів, що міняє колесо в автомобілі. Зокрема, почали його питати, чи він щось вживає, на що він відповів, що хворіє і нічого не вживав. Далі, вони почали його візуально оглядати, він на них подихав, вони подивилися на його зіниці та запропонували поїхати на огляд до лікаря-нарколога, на що він погодився. Це все зайняло десь близько години. Після приїзду до лікаря-нарколога, йому запропонували здати сечу, але він фізично цього зробити не зміг, у зв`язку з чим, запропонував лікарю здати кров, але останній сказав, що нічого не потрібно, він і так все візуально бачить. Лікар поміряв йому тиск, подивився зіниці. Зазначив, що до цього, він переніс два інфаркти і коли при вимірюванні тиску було виявлено високий тиск, то лікар-нарколог йому навіть не викликав швидку допомогу. Щодо його зіниць, то пояснив, що у нього з народження є вада - косоокість і лікар сприйняв це як ознаку сп`яніння, хоча це видно візуально та він це говорив лікарю, однак, ніхто це до уваги не брав. На підтвердження своїх пояснень надав суду медичну документацію з приводу захворювань. Зазначив, що дії працівниками поліції щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення є незаконними та безпідставними, оскільки він не був водієм, а лише ремонтував автомобіль. Крім того, у стані наркотичного сп`яніння він не перебував, проходити огляду не відмовлявся, а пропонував здати кров, у зв`язку з чим, просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Крім того, у судовому засіданні, за участю ОСОБА_1 , було переглянуто відеозапис з нагрудної камери поліцейського, що був долучений до матеріалів справи.

Зокрема, для всебічного з`ясування обставин справи, було витребувано акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 000931 від 01.02.2020 року.

Заслухавши думку ОСОБА_1 , дослідивши наявні матеріали в їх сукупності, приходжу до наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст. ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Однак, у супереч вимогам ст. 251 КУпАП, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що особа керувала автомобілем, перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 8 Конституції України декларує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Крім того, приймаючи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також зважаючи на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), беручи до уваги передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення, виходжу з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з положень ст. 8 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Зокрема, згідно зі ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Так, у судовому засіданні ОСОБА_1 було надано послідовні та логічні пояснення викладені вище, що не викликають сумніву щодо їх достовірності, тому суд бере їх до уваги.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 251654, ОСОБА_1 , 01 лютого 2020 року, керував автомобілем о 04 годині 00 хвилин у стані наркотичного сп`яніння, а сам протокол було складено о 04 годині 17 хвилин.

Однак, як вбачається із акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 000931 від 01.02.2020 року, у лікаря-нарколога ОСОБА_1 знаходився у період часу із 04 години 10 хвилин до 05 години 30 хвили, де останньому пропонувалося здати сечу, що суперечить протоколу про адміністративне правопорушення, який складений о 04 годині 17 хвилин, тобто ще до моменту повного огляду ОСОБА_1 лікарем, у зв`язку з чим, а ні протокол про адміністративне правопорушення, а ні зазначений вище акт медичного огляду, не можуть братися до уваги, як належні та допустимі докази.

Зокрема, як вбачається із долученого до матеріалів справи відеозапису з нагрудної камери поліцейського, відеозапис триває у період часу, з 04 години 30 хвилин до 04 години 37 хвилин, що суперечить протоколу про адміністративне правопорушення і акту медичного огляду, відповідно до якого, ОСОБА_1 , начебто, із 04 години 10 хвилин до 05 години 30 хвилин перебував і лікаря-нарколога. Крім того, як вбачається з відеозапису, у порушення п. 3.5 Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НРУ від 03 лютого 2016 року №100, поліцейські не фіксували зупинку транспортного засобу, а також, момент перебування ОСОБА_1 у лікаря-нарколога, у зв`язку з чим, даний відеозапис не може братися до уваги, як належний та допустимий доказ, оскільки на ньому (усього 7 хвили) зафіксовано тільки момент вручення та підписання ОСОБА_1 протоколу.

Всі наведені вище обставини та зібрані докази в їх сукупності, дають підстави вважати, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення.

Так, п. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення.

Крім того, відповідно до статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Крім того, відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Зокрема, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Суд враховує, що п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для звернення судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 9, 130, 245, 247, 251-252, 256, 266, 280, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити, на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: