справа № 208/1046/20
№ провадження 3-в/208/11/20
ПОСТАНОВА

14 лютого 2020 р. м. Кам`янське

Суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області Савранський Т.А., розглянувши матеріали подання Заводського районного відділу філії ДУ «Центр пробації у Дніпропетровській області щодо вирішення питання, пов`язаного з виконанням постанови суду по справі КУпАП відносно ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 06.06.2019 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП та нього накладено адміністративне стягнення у вигляді суспільно корисних робіт строком на 120 годин. Розгляд справи проводився з повідомленням ОСОБА_2 про час та місце проведення судового засідання, за відсутності правопорушника який не з`явився до суду, що відповідає нормам КУпАП.

ДУ «Центр пробації» звернувся до суду з поданням про вирішення питання про виконання зазначеної постанови, посилаючись на те, що за викликами до органу з питань пробації ОСОБА_2 не з`являється. В ході проведення перевірки за місцем проживання правопорушника встановлено, що останній за адресою: АДРЕСА_1 37-19 не мешкає близько трьох років. При перевірці адреси ОСОБА_3 зазначила, що мешкає за цією адресою та ОСОБА_4 не знає.

У зв`язку з наявністю об`єктивних обставин, які унеможливлюють виконання постанови суду, адміністрації уповноваженого органу з питань пробації просить вирішити питання пов`язане з виконанням постанови відносно ОСОБА_2 .

При розгляді матеріалів справи, встановлено наступне.

Наслідки ухилення особи від відбування суспільно корисних робіт передбачені ст. 325-4 КУпАП, відповідно до якої у разі ухилення порушника від відбування таких робіт, така особа підлягає адміністративній відповідальності, а за злісне ухилення від відбуття такого виду стягнення передбачена її кримінальна відповідальність.

В даному випадку, суд позбавлений можливості застосувати зазначені положення КУпАП, оскільки відповідно до наданих матеріалів не можливо зробити висновок про обізнаність ОСОБА_2 про накладене на нього адміністративне стягнення, а таким чином визначити умисел на ухилення ОСОБА_2 від виконання суспільно корисних робіт.

Статтею 302 КУпАП визначено лише три підстави для припинення виконання постанов про накладення адміністративних стягнень:

-видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення;

-скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність;

-смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Визначений у ч. 1 ст. 303 КУпАП строк давності виконання постанов про накладення адміністративних стягнень загальний і не залежить від виду стягнення, яке було призначено правопорушнику. Сутність строку давності виконання відповідних постанов полягає в тому, що він є граничним періодом у часі, протягом якого мають бути вчинені всі необхідні дії, спрямовані на виконання стягнення.

Перебіг строку давності постанови суду розпочинається від моменту звернення її до виконання. Постанова вважається звернутою до виконання, коли орган, який її виніс, вручає або надсилає її копію відповідній особі або надсилає органу, уповноваженому безпосередньо її виконувати. Таким чином, своєчасне направлення постанови для виконання (не більш ніж через три місяці з дня її винесення) визнається єдиним юридичним фактом, що має значення для встановлення, чи підлягає вона виконанню, незалежно від того, чи розпочато безпосереднє (реальне) виконання цієї постанови.

Згідно матеріалів справи, постанова суду щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, своєчасно звернута до виконання.

У чинній редакції ст. 303 КУпАП визначено не давність виконання постанови про накладення адміністративного стягнення, а давність звернення її до виконання, що, в свою чергу, створює правозастосовні проблеми на завершальній стадії провадження у справах про адміністративні правопорушення. Фактична безстроковість виконання постанов про накладення адміністративного стягнення суперечить принципу правової визначеності, що є складовою принципу верховенства права і широко застосовується Європейським судом з прав людини при оцінці порушень державами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Необмежений строк виконання своєчасно надісланої постанови про накладення адміністративного стягнення суперечить принципу Рекомендації Комітету міністрів Ради Європи державамчленам стосовно адміністративних санкцій.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у Рішенні від 30.01.2003 року № 3-рп/2003, зазначивши, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

У рішенні № 15-рп/2004 від 02.11.2004 року Конституційний Суд України зазначив, що відповідно до Основного Закону України людина, її права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, тобто панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, і вони як елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України тощо.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 29.06.2010 року № 17-рп/2010 тлумачить принцип правової визначеності таким чином, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями.

Статтею 304 КУпАП передбачено, що питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Правопорушник ОСОБА_2 за місцем реєстрації не мешкає, з дня винесення постанови суду про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення відповідного стягнення, тобто з 06.06.2019 року, до часу розгляду подання центру пробації у суді, пройшло майже 8 місяців, виконання адміністративного стягнення не проводилось.

Керуючись верховенством права, яке не обмежується лише законодавством а й повинно відповідати ідеології справедливості, суд вважає, що постанова Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06.06.2019 року, постановлена відносно ОСОБА_2 про застосування до нього адміністративного стягнення за ч.1 ст. 183-1 КУпАП у виді виконання суспільно корисних робіт на строк 120 годин, не підлягає виконанню, у зв`язку із закінченням строків давності її виконання.

На підставі викладеного, враховуючи неможливість застосування положень ст. 325-4 КУпАП, керуючись ст. ст. 303, 304 КУпАП, нормами Конституції України та наведеними рішеннями Конституційного Суду України, суд -

УХВАЛИВ:

Постанову Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06.06.2019 року якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст. 183-1 КУпАП у виді виконання суспільно корисних робіт на строк 120 (сто двадцять) годин, визнати такою, що не підлягає виконанню.

Суддя Т.А. Савранський