ПОСТАНОВА
Іменем України

24 квітня 2020 року м. Слов`янськ Єд. унік. № 243/3295/20

Провадження № 3/243/1598/2020

Суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Мінаєв І.М., розглянувши матеріали, які надійшли з ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 , командира артилерійського дивізіону, підполковника, одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: військової частини НОМЕР_2 ,

за ч. 3 ст. 17220 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),-

ВСТАНОВИВ:

08 квітня 2020 року до Слов`янського міськрайонного суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення ДНК 2 № 877, згідно якого 04.04.2020 року о 23-14 год. військовослужбовець ОСОБА_1 знаходився на території тимчасового розташування військової частини НОМЕР_2 в АДРЕСА_2 в стані алкогольного сп`яніння, в умовах особливого періоду, що підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Алконт - М № 00295» № від 04.04.2020 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 17220 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою провину не визнав, пояснив, що 04.04.2020 року близько 23-00 год. до підрозділу прибули представники ВСП з метою проведення профілактики заходів попередження пияцтва. Під час його огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням засобу Алконт М було зафіксовано результат 0,53 %, на підставі якого представниками ВСП було складено адміністративний протокол. Свою провину не визнав, оскільки алкогольних напоїв він не вживає та результати огляду вважає технічною похибкою вказаного прилада. Він наполягав на проведенні огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, якому надано право на проведення такого огляду. Крім того, протокол відносно нього було складено з порушенням вимоги ст. 254 КУпАП, а саме результат 0,53 % було зафіксовано у нього о 23-18 год. 04.04.2020 року, а протокол про адміністративне правопорушення складено 14-00 год. 06.04.2020 року.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що протокол ДНК 2 № 877 про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 17220 КУпАП, відносно ОСОБА_1 складено 06.04.2020 року, натомість правопорушення вчинено ОСОБА_1 04.04.2020 року, про що зазначено у протоколі.

Тобто, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено з порушенням вимог чинного законодавства, а саме ч. 2 ст. 254 КУпАП.

Як у протоколі про адміністративне правопорушення, так і окремо, відсутні пояснення свідків щодо вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Враховуючи, що протокол про адміністративне правопорушення складено через два дні після вчинення інкримінуємого ОСОБА_1 правопорушення, наявні підстави сумніватися у їх неупередженості.

Частина 3 статті 17220 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення в умовах особливого періоду таких дій: 1) розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів; 2) поява військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння; 3) виконання військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння; 4) відмова військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Так, на підтвердження стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 до протоколу додано акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу № 036 від 06.04.2020 року, який проводився в присутності свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , та складений посадовою особою Донецького відділу Військової служби правопорядку капітаном ОСОБА_4 , та результат тестування алкотестером «Алконт-М» від 04.04.2020 року о 23-14 год., згідно з яким місткість алкоголю в організмі ОСОБА_1 склала 0,53 ‰.

Крім того, до протоколу додані письмові пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з яких вбачається, що 04.04.2020 року близько 23-00 год. до підрозділу прибули представники ВСП з метою проведення профілактики заходів попередження пияцтва. Під час огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням засобу Алконт М було зафіксовано результат 0,53 %, на підставі якого представниками ВСП було складено адміністративний протокол. Свою провину ОСОБА_1 не визнав, оскільки алкогольних напоїв він не вживає та результати огляду вважає технічною похибкою вказаного прилада. Крім того, протокол відносно нього було складено з порушенням вимоги ст. 254 КУпАП, а саме результат 0,53 % було зафіксовано у нього о 23-18 год. 04.04.2020 року, а протокол про адміністративне правопорушення складено 14-00 год. 06.04.2020 року.

Ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення та іншими доказами.

Ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до матеріалів справи, стан алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 встановлювався за допомогою вимірювального пристрою - «Алконт - М», із заводським номером №00295. Відповідно до талону, повірка даного пристрою проводилась 23.08.2018 року.

Відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній перевірці.

Наказом Міністерства економічного розвитку та торгівлі України №1747 від 13 жовтня 2016 року затверджено міжповірочні інтервали законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями. Пунктом 13 вказаного списку зазначено, що для вимірювачів вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається, встановлений міжповірочний інтервал у 1 рік.

Якщо операції «Сервісне технічне обслуговування» та «Градуювання» (калібрування) газоаналізаторів не здійснені вчасно (не менше ніж 1 раз на 12 місяців), то за рахунок забруднення вимірювальних трактів (через конденсацію мікро часток жиру з парів видиху людини, потрапляння мікро часток пилу, тощо) та дрейфу параметрів (у тому числі короткотермінові та довготермінові дрейфи за рахунок перепаду температур, вологості, змін зі спливу часу чутливості/старіння/електрохімічного сенсора, тощо) результати тесту можуть виходити за межі допустимої похибки (дані будуть невірні) з долею ймовірності та у межах, що залежать від таких факторів, як: стан, вік та зношеність сенсора, умови зберігання приладу і умови вимірювання (температура, вологість), інтенсивність використання приладу, тощо.

Враховуючи, що апарат, який використовувався для освідування ОСОБА_1 , проходив перевірку 23.08.2018 року, то на момент освідування останнього 04.04.2020 року, річний термін міжповірочного інтервалу закінчився. Отже, для освідування ОСОБА_1 застосовувався пристрій, який у встановлений законодавством строки, перевірку не проходив.

Крім того, відповідно до п. 7 Глави 3 Розділу VIII Інструкції про організацію патрульно-постової служби Військовою службою правопорядку у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 515 від 10 жовтня 2016 року направлення на огляд затриманого з метою виявлення стану алкогольного чи наркотичного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (додаток 14), здійснюється оперативним черговим органу управління Служби правопорядку (посадовою особою підрозділу Служби правопорядку в гарнізоні) на підставі письмового звернення начальника органу управління Служби правопорядку (підрозділу Служби правопорядку в гарнізоні).

Огляд на встановлення стану сп`яніння затриманого, який вчинив адміністративне правопорушення, здійснюється в закладах охорони здоров`я, яким надано право на проведення такого огляду, лікарями, які пройшли тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

За результатами огляду на стан сп`яніння та за лабораторними дослідженнями встановлюється ступінь сп`яніння, який вноситься до акту медичного огляду.

Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи в трьох примірниках: перший примірник видається під підпис посадовій особі Служби правопорядку, яка доставила особу на огляд; другий - оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.

Поряд з тим, освідування ОСОБА_1 проведено посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_1 капітаном ОСОБА_4 без спеціальної освіти. Таким чином, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу № 036 від 06.04.2020 року є неналежним доказом у справі та не приймається, як доказ перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, оскільки складений у порушення вимог вище зазначеної інструкції.

Інших належних та допустимих доказів перебування ОСОБА_1 у нетверезому стані під час несення військової служби суду не надано.

Згідно приписів ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що обставини, які викладені у протоколі серії ДНК2 № 877 від 06.04.2020 року не підтверджені належними та допустимими доказами по справі, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 17220 КУпАП, при цьому суд не має права самостійно відшукувати докази на користь обвинувачення, а тому, оцінивши надані суду докази, суд вважає за необхідне провадження у справі закрити відповідно до ст. 247 п. 1, ст. 284 ч. 1 п. 3 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ч. 7 ст. 121, ст. ст. 247, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 17220 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя
Слов`янського міськрайонного суду І.М. Мінаєв