Справа № 189/331/20
П О С Т А Н О В А

іменем України

27.04.2020 року смт. Покровське Покровського району

Дніпропетровської області

Суддя Покровського районного суду Дніпропетровської області Чорна О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи АПР18 №295399 стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Покровське Покровського району Дніпропетровської області, громадянки України, приватного підприємця, зареєстрована і проживає: АДРЕСА_1 ,

- про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП, -

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 23.03.2020 року, 23.03.2020 року, о 10 годині 40 хвилин, громадянка ОСОБА_1 , будучи приватним підприємцем, власницею магазину «Хозтовари», який розташований в смт. Покровське по вулиці Соборній і Енгельса, не припинила роботу згідно підпункту 7 пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Кубрак В.В. просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, надавши пояснення, що ОСОБА_1 дійсно є приватним підприємцем і здійснює торгівлю, окрім господарчих товарів, товарами гігієни, що вбачається з письмових матеріалів справи, що не забороняється чинним законодавством.

Окрім того, представник ОСОБА_2 пояснив суду, що 23.03.2020 року ФОП ОСОБА_1 не здійснювала торгівлю, не приймала покупців, оскільки очікувала на замовлений товар, з цієї причини магазин був відкритий, але обслуговування громадян не проводилося.

Свідок ОСОБА_3 показав в судовому засіданні, що 23.03.2020 року був запрошений працівниками поліції для складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ; під час складання протоколу був присутній в магазині «Хозтовари», він особисто жодних відвідувачів не бачив, товар покупцям при ньому не одпускався. Більше нічого з фактичних обставин справи пояснити не може.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши наявні письмові докази, встановив наступне.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясовується, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Підпунктом 3 пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 р. №211, зі змінами, внесеними постановою КМУ від 16.03.2020 р. № 215, встановлено заборону з 00 год. 01 хв. 17 березня 2020 р. до 3 квітня 2020 р. роботи суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення, крім роздрібної торгівлі продуктами харчування, пальним, засобами гігієни, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, засобами зв`язку, провадження банківської та страхової діяльності, а також торговельної діяльності і діяльності з надання послуг з громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП, тобто за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 р. №211, зі змінами, внесеними постановою КМУ від 16.03.2020 р. № 215.

Аналізуючи положення постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 р. №211, зі змінами, внесеними постановою КМУ від 16.03.2020 р. № 215, суд зазначає, що пп. 3 п. 2 вказаної Постанови встановлено заборону роботи суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, крім роздрібної торгівлі засобами гігієни.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є приватним підприємцем з 2004 року, вид господарської діяльності роздрібна торгівля з лотків та на ринках.

Згідно наданого представником ОСОБА_1 завантажувального листа №29956 від 20.03.2020 року, покупець, госпмаг по вулиці Соборна , 180, ФОП ОСОБА_1 отримала 20.03.2020 року товар в асортименті: вологі серветки, засіб для миття посуду, мило, папір туалетний, пральний порошок, рідке мило на загальну суму 1380,09 грн., що узгоджується з поясненнями представника ОСОБА_2 в судовому засіданні і письмовими поясненнями ОСОБА_1 .

Окрім цього, згідно наданих органом поліції фото з магазину, вбачається, що на полицях магазину містяться, окрім товарів господарського призначення (прибирального приладдя, сільгосп інструментів), засоби гігієни для продажу (пральний порошок, туалетний папір, мило, серветки тощо).

Отже, діяльність ФОП ОСОБА_1 щодо продажу засобів гігієни не є незаконною, в розумінні постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 р. №211.

У той же час, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стверджували, що магазин в той день не працював, оскільки приймався товар.

Суд приймає такі пояснення, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів зворотнього.

Так, до даного протоколу на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, не надано жодних доказів того, що ФОП ОСОБА_1 здійснював прийом відвідувачів. Зокрема, немає жодних свідків-покупців, факт продажу товарів жодним чином не зафіксований. З наданих фотоматеріалів випливає, що жодного відвідувача у магазині під час складання протоколу не було, що підтверджується і показаннями свідка ОСОБА_3 .

Суд також дійшов висновку, що відкриті двері магазину (на фото) не можуть свідчити про здійснення прийому відвідувачів з метою торгівлі та слугувати переконливим та достатнім доказом порушення правил карантину, тим більше, що на фотознімку видно, що металеві жалюзі на вікнах магазину щільно зачинені.

Суд також констатує помилкове посилання на неналежну (неіснуючу) норму закону при складанні протоколу працівником поліції у графі «склад адміністративного правопорушення».

Частиною 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно приписів ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч. 3 ст. 6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином, вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується). Суд зауважує, що рішення у справі «Карелін проти Росії» набрало законної сили.

Враховуючи вищезазначене, доходжу висновку, що у справі відсутні докази вчинення ОСОБА_4 правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за ст. 44-3 КУпАП підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 247, 251, 256, 280 КпАП України, -

постановив:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо притягнення її до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 44-3 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена учасниками процесу протягом десяти днів з дня винесення постанови до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі через Покровський районний суд Дніпропетровської області апеляційної скарги, а також прокурором у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 7, ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Суддя Чорна О.В.