Справа№ 953/4148/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"06" травня 2020 р. Київський районний суд м. Харкова у складі: судді - Божко В.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи: не відомо), проживає за адресом: АДРЕСА_1 , за ст. 124 КУпАП, -
ОСОБА_1 , 29.02.2020 р. о 15 год. 50 хв., керуючи автомобілем «Mitsubishi» д/н НОМЕР_1 , по вул. Ак. Павлова, 307 в м. Харкові, не впевнився в безпечності руху та скоїв зіткнення з автомобілем «Peugeot» д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався позаду, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків.
29.02.2020 р. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 357173.
ОСОБА_1 , будучи допитаним у судовому засіданні, свою провину не визнав, зі складеним протоколом відносно нього не погодився, вказуючи на те, він не керував транспортним засобом в момент ДТП, а саме 29.02.2020 року о 15-50 год., за кермом автомобіля «Mitsubishi» д/н НОМЕР_1 перебував ОСОБА_3 .
Представник ОСОБА_1 адвокат Шандула А.О., надав пояснення аналогічні поясненням ОСОБА_1 , також просив суд закрити провадження по дійсній справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, про що надав письмове клопотання (а.с.20-23).
Другий учасник ДТП водій автомобіля «Peugeot» д/н НОМЕР_2 ОСОБА_2 в судовому засіданні стверджував, що саме ОСОБА_1 в момент ДТП керував автомобілем «Mitsubishi» д/н НОМЕР_1 , по вул. Ак. Павлова, 307 в м. Харкові, при цьому останній перебував у стані алкогольного сп`яніння і намагався втекти.
Суд дослідивши адміністративний матеріал, вислухавши свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , встановив наступні факти.
Відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.
Згідно п. 1.3. ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, що кореспондується з п. 1.9 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, за порушення цих Правил вони несуть відповідальність згідно з законодавством.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).
Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.
Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення згідно ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Частина 2 ст. 251 КУпАП встановлює, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Факт скоєння дорожньо-транспортної пригоди правопорушником ОСОБА_1 підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:
-протоколом про адміністративне правопорушення складеного відносно ОСОБА_1 ;
- поясненнями другого учасника ДТП ОСОБА_2 , які повністю узгоджуються із даними, що містяться в матеріалах справи;
-поясненнями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які будучи допитаними у судовому засіданні стверджували, що 29.02.2020 р. о 15.50 год., тобто в момент ДТП, перебували у автомобілі «Peugeot» д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , та бачили, що за кермом автомобіля «Mitsubishi» д/н НОМЕР_1 був саме ОСОБА_1 . Крім того, останній перебував у нетверезому стані і намагався втекти.
З метою встановлення обставин адміністративного правопорушення, судом за клопотанням ОСОБА_1 викликався свідок ОСОБА_3 , який як стверджує правопорушник керував в момент ДТП «Mitsubishi» д/н НОМЕР_1 . Однак, вказаний свідок до судового засідання не з`явився без повідомлення причин.
Суд не приймає до уваги пояснення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 рідного брата, дружини та матері ОСОБА_1 , які були допитані в якості свідків, які зазначили, що не були безпосередньо очевидцями ДТП, яке сталося 29.02.2020р., проте їм відомо зі слів правопорушника ОСОБА_1 , що в момент ДТП за кермом автомобілю «Mitsubishi» д/н НОМЕР_1 ОСОБА_1 не перебував, транспортний засіб перебував під керуванням ОСОБА_3 , адже їх пояснення протирічать даним, що містяться в матеріалах справи.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
Так, у п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.
Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 зі сторони працівників поліції або свідків було необ`єктивне ставлення. Цей факт і не спростовує сам ОСОБА_1 , адже він стверджує, що його скарга на неправомірні дії працівників поліції залишена без задоволення.
Відповідно, у суду відсутні підстави для визнання необ`єктивними доказів, якими підтверджено вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Інших об`єктивних доказів, які б спростовували наведені у протоколі про адміністративне правопорушення факти, судом встановлено не було.
Посилання ОСОБА_1 та сторони захисту на те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом спростовуються усіма доказами, дослідженими в їх сукупності, які є належними, допустимими, достатніми та цілком узгодженими між собою, а тому вищевикладеного висновку суду не змінюють та розцінюються судом, як намагання уникнути адміністративної відповідальності.
Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.
Події даного адміністративного правопорушення відбулися в результаті порушення п. 10.9 Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_1 , згідно до яких під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху.
Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких суперечностей, суд вважає вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, доведеною повністю.
При обранні виду адміністративного стягнення ОСОБА_1 суд враховує характер вчиненого правопорушення, дані про особу правопорушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Пом`якшуючих чи обтяжуючих відповідальність обставин, передбачених ст.ст. 34, 35 КУпАП, не встановлено.
Враховуючи характер вчиненого правопорушення, дані про особу порушника, ступінь вини, обставини справи, та те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, з метою дотримання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов до висновку, що необхідним та достатнім є вид адміністративного стягнення у вигляді накладення штрафу.
У відповідності зі ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та в порядку ст. 40-1 КУпАП, суд стягує з правопорушника на користь держави судовий збір.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 34, 35, 124 КУпАП, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суд, -
ОСОБА_1 визнати винним у здійсненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП і піддати адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) грн. на користь держави.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.
Постанова може бути оскаржена до Харківського Апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з моменту її винесення.

Постанова набирає чинність після закінчення 10-ти денного строку на її оскарження, та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

СУДДЯ