Провадження № 3/263/3806/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2020 року суддя Жовтневого районного суду м. Маріуполя Шатілова Людмила Григорівна, за участю секретаря Ничипорук А.А., прокурора Куцоконя Є.Ю., особи, яка притягається до адмініністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, які надійшли з Управління стратегічних розслідувань Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України в Донецькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , громадянина України, пенсіонера, зареєстрованого та фактично мешкаю чого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ст.172-6 ч.1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 562 від 19.10.2020 року, який надійшов до Жовтневого районного суд м. Маріуполя з Управління стратегічних розслідувань Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України в Донецькій області, ОСОБА_1 , порушуючи вимоги абзацу 1 ч. 2 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції», припиняючи діяльність пов`язану із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, а саме звільняючись з посади старшого диспетчера (начальника зміни) вантажного району ДП «Маріупольський морський торговельний порт», згідно п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. З зазначеного Закону будучи суб`єктом на якого поширюється дія вказаного Закону, несвоєчасно без поважних причин 13.05.2019 о 08 год. 40 хв. подав декларацію особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконання функцій держави або місцевого самоврядування «перед звільненням» до Єдиного державного реєстру декларацій. Дії останнього кваліфікуються, як адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Він же, порушуючи вимоги абзацу 2 ч. 2 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції», припинивши діяльність пов`язану із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, а саме: звільнившись з посади старшого диспетчера (начальника зміни) вантажного району ДП «Маріупольський морський торговельний порт», згідно п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. З зазначеного Закону будучи суб`єктом на якого поширюється дія вказаного Закону, несвоєчасно без поважних причин 16.09.2020 о 14 год. 56 хв. подав декларацію особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік «після звільнення» до Єдиного державного реєстру декларацій. Дії останнього кваліфікуються, як адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Прокурор у судовому засіданні наполягав на притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.172-6 ч.1 КУпАП, вказав, що вина останнього доведена та вважав за можливе застосувати мінімальний розмір штрафу, передбачений санкцією статті.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненні визнав, що, дійсно наявний факт правопорушення, але ніякого умислу у нього щодо неподання декларації не було. Зазначив, що кожного року у січні він як особа, яка пов`язана із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подавав щорічну декларацію. З 12.03.2019 р. по 22.03.2019 р. перебував на лікарняному, тому при звільненні чекав на перерахування виплат, пов`язаних з цим, щоб відобразити їх суму у декларації при звільненні. Крім того, вказав на те, що його не проінформували протягом якого часу він повинен подати декларацію. Тому подав декларацію «перед звільненням» лише 13.05.2019 року. Про необхідність подання декларації на наступний рік після звільнення він не знав, але як тільки він отримав лист Управління стратегічних розслідувань Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України в Донецькій області, він одразу подав декларацію, тому вважає, що в його діях не було ніякого умислу. З урахуванням наведеного, просив суд звільнити його від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підтвердження своїх пояснень, а також загального хворобливого стану ОСОБА_1 надав суду наступні документи:

-виписка із медичної карти стаціонарного хворого №2366/385, видана КУ «Маріупольська міська лікарня №4 ім. І.К. Мацука», яка підтверджує факт того, що ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні ендокринологічного відділення з 12.03.2019 р. по 22.03.2019 р.;

-виписка із медичної карти стаціонарного хворого №1045, видана КНП «Обласне територіальне медичне обєднання м. Краматорськ», відповідно до якої останній перебував з 04.06.2020 р. по 06.06.2020 р. на стаціонарному лікуванні, у зв`язку з наявністю Q-позитивного інфаркта міокарда задньої стінки ЛЖ та ін. захворюваннями;

-з 06.06.2020 по 19.06.2020 р., згідно виписки із медичнох карти стаціонарного хворого №1960/654, ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні у КНП «ММЛШМД» з діагнозом ІХС, гострий (Q+) задній інфаркт міокарду від 04.06.2020 р., атеросклеротичний кардіосклероз, атеросклероз венечних артерій;

-обмінна картка, відповідно до якої ОСОБА_1 з 01.10.2020 р. по 18.10.2020 р. перебував на санаторному лікуванні у Клінічному санаторії «Бердянськ»;

-виписка із медичної карти стаціонарного хворого №ІХ -1472/23.11.2020, з якої вбачається, що ОСОБА_1 з 23.11.2020 р. по 24.11.2020 р. перебував на стаціонарному лікуванні ТОВ «Код здоровя».

До вищевказаних протоколів долучені наступні письмові докази:

- протокол про адміністративне правопорушення №562 від 19.10.2020 року, а також протоколом №561 від 19.10.2020 р.;

-лист Маріупольської місцевої прокуратури №1 від 27.07.2020 р. скерований на адресу ДП «Маріупольський морський порт», з якого вбачається, що на адресу останнього направлені матеріали для перевірки фактів наявності в діях окремих посадових осіб ДП «Маріупольський морський порт» ознак адміністративних правопорушень, передбачених ст.172-6 ч.1 КУпАП;

-лист Управління стратегічних розслідувань Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України в Донецькій області №3679/55/104/01/2020 від 06.08.2020 р.;

-повідомлення Національного агентства про факт неподання чи несвоєчасного подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування №42/4-20-1 від 11.06.2020 р., згідно якого встановлено факт неподання ОСОБА_2 декларації за 2019 рік, як суб`єкта декларування, який припинив діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування;

-наказ 1161/к, з якого вбачається, що з 01.01.2006 р. ОСОБА_1 призначено на посаду старшого диспетчера (начальника зміни) вантажного району ДП «Маріупольський морський торговельний порт»;

-наказ (розпорядження) про припинення трудового договору (контракту) №91-кз від 01.04.2019 р., відповідно до якого 04.04.2019 р. ОСОБА_1 звільнений з посади старшого диспетчера (начальника зміни), у зв`язку з виходом на пенсію;

-посадова інструкція старшого диспетчера (начальника зміни) вантажного району, затверджена 15.01.2018 р.;

-лист-ознайомлення з документом, згідно якого ОСОБА_1 05.02.2019 р. був ознайомлений з антикорупційною програмою (лист №22/4-30-1);

-роздруківка з Єдиного державного реєстру декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, з якої вбачається, що декларація «перед звільненням» була подана ОСОБА_1 13.05.2019 року, а остання декларація, тобто «декларація після звільнення» подана 16.09.2020 р.;

-лист Управління стратегічних розслідувань Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України в Донецькій області №4194/55/104/03/2020 від 08.09.2020, яким ОСОБА_1 був запрошений для дачі пояснень з приводу встановлених фактів несвоєчасної подачі декларацій;

-письмові пояснення ОСОБА_1 від 17.09.2020 р., з яких вбачається, що він був повідомлений про необхідність подання щорічної декларації, проте, про строки та необхідність подачі декларації після звільнення йому відомо не було. Декларацію перед звільненням не зміг подати вчасно, оскільки збирав усі необхідні документи, а саме: довідки про доходи, а також переоформляв картку АТ КБ «Приватбанк».

Відповідно до п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи, які для цілей цього Закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, члени Ради Національного банку України (крім Голови Національного банку України), особи, які входять до складу наглядової ради державного банку, державного підприємства або державної організації, що має на меті одержання прибутку, господарського товариства, у статутному капіталі якого більше 50 відсотків акцій (часток) належать державі.

Таким чином, ОСОБА_1 , займаючи посаду старшого диспетчера (начальника зміни) вантажного району ДП «Маріупольський морський торговельний порт» є посадовою особою, на яку відповідно до п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, поширюється дія цього Закону.

Абзацом 1 ч. 2 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції» передбачено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

З Роз`яснень Національного агентства з питань запобігання корупції 13.02.2020 № 1 «Щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю» вбачається, що декларація суб`єкта декларування, який припиняє відповідну діяльність (декларація перед звільненням) - декларація, яка подається відповідно до абзацу першого частини другої статті 45 Закону не пізніше двадцяти робочих днів з дня припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншої діяльності, зазначеної у підпунктах «а» та «в» пункту 2 частини першої статті 3 Закону. Декларація «перед звільненням» охоплює період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими таким суб`єктом декларування.

Тобто, ОСОБА_1 зобов`язаний був подати декларацію особи, яка припиняє діяльність пов`язану із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування «перед звільненням» до 03.05.2019 р., проте вказана декларація була подана останнім лише 13.05.2019 р., що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до абзацу 2 ч. 2 ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції» особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Статтею 11 ЗУ « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17.03.2020 року , яким було додано п. 2-1 до Прикінцевих положень ЗУ « Про запобігання корупції» , встановлено, що декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які відповідно до статті 45 цього Закону подаються за минулий рік до 1 квітня, у 2020 році суб`єкти декларування подають до 1 червня.

Таким чином, ОСОБА_1 зобов`язаний був подати декларацію особи, яка припиняє діяльність пов`язану із виконанням функцій держави або місцевого самоврядування «після звільнення» 01.06.2020 р., проте вказана декларація подана 16.09.2020 року, що підтверджується матеріалами, які додані до протоколу, а також не спростовуються самою особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 9 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону, за яке Законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

У відповідності до ст. 12 Закону України «Про запобігання корупції», Національне агентство з питань запобігання корупції з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належить до його компетенції, обов`язкові для виконання нормативно-правові акти.

Згідно з ч.1 ст. 172-6 КУпАП відповідальність настає за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією, направленого головам апеляційних судів областей, міст Києва та Севастополя, Апеляційного суду Автономної Республіки Крим за вих. № 223-943/0/4-17 від 22 травня 2017 року, вирішуючи справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, суди повинні керуватися Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції»(далі - Закон), Кодексом України про адміністративні правопорушення, іншими нормативно-правовими актами України, а також практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Під поважними причинами згідно даного роз`яснення слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою.

Суд, ознайомившись з позиціями прокурора та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. При цьому суд враховує, що з документів та пояснень, наданих ОСОБА_1 , вбачається, що останній не мав наміру уникнути фінансового контролю, проте через хворобливий стан подав вказані декларації, пропустивши строк подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно зі ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Отже, з метою недопущення негативного впливу на повноту судового розгляду, суд вважає, що справу №263/12932/20 та справу №263/12935/20, слід об`єднати в одне провадження та призначити номер №3/263/3806/2020 (справа №263/12932/20).

Відповідно до ст.33КУпАП при накладенні адміністративного стягнення на правопорушника, враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно зі ст. 34 КУпАП обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 за вчинене адміністративне правопорушення суд визнає його щире каяття.

Згідно зі ст. 35 КУпАП обставини, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , судом не встановлені.

Відповідно до положень ст.22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення, суд може звільнити порушника від адміністративної відповідальності та обмежитися усним зауваженням. При цьому, в кожному конкретному випадку суд має вирішувати питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної небезпеки, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.

Згідно зі ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

ЄСПЛ в рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права - однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях ЄСПЛ, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.

Враховуючи характер скоєного адміністративного правопорушення, особу правопорушника який є пенсіонером, хворобливий стан останнього, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, те, що вчинені ОСОБА_1 правопорушення не мали істотних негативних наслідків, з урахуванням того, що наслідки вказаних правопорушень не становлять великої суспільної небезпеки, не завдали та не були здатні завдати значної шкоди суспільним, державним інтересам, правам та свободам інших осіб, приходжу до переконання, що попереджувальних цілей щодо ОСОБА_1 можливо досягти без застосування засобів адміністративного впливу та із застосуванням такого виховного заходу, як усне зауваження, яке буде достатнім для досягнення визначеної ст.23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення нових правопорушень, а відтак вважаю за можливе застосувати до останнього положення ст. 22 КУпАП, звільнивши його від адміністративної відповідальності, обмежившись оголошенням усного зауваження.

На підставі викладеного і керуючись ст. 22, 33, 36, 172-6, 283 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Матеріали адміністративної справи відносно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП №263/12932/20 (3/263/3806/2020) об`єднати в одне провадження з матеріалами адміністративної справи відносно нього ж за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП №263/12935/20 (3/263/3807/2020), та розглядати в одному провадженні під єдиним номером №263/12932/20 (№3/263/3806/2020).

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.172-6 КУпАП.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.172-6 КУпАП на підставі ст. 22 КУпАП, в силу малозначності скоєного і обмежитись усним зауваженням.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області.

Суддя Л.Г. Шатілова