ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 644/6390/19 Суддя суду 1 інстанції: Попова В.О.
Провадження № 33/818/184/20

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2020 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Чопенко Я.В. вирішуючи питання щодо можливості розгляду матеріалів за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 адвоката Рябченюк Ю.В. на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22 серпня 2019 року, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_1 , 1979 року народження, громадянин України, мешканець м. Харків

- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 384 грн. 20 коп.

Судом встановлено, що 03.07.2019 року об 11 год. 45 хв. в Донецькій області, Мангушському районі, с. Білосорайська коса, ОСОБА_1 , рухаючись по вул. Безуха в районі будинку № 101б, керував автомобілем «Seat Cordoba», державний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, млява мова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, а саме на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest або в закладі охорони здоров`я відмовився в пристуності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

На вказану судову постанову адвокат Рябченюк Ю.В. лише 23.12.2019 року подала апеляційну скаргу, в якій просить судову постанову скасувати та передати матеріали на розгляд трудового колективу ТОВ «СЕКВОЙЯ 2000».

Перевіривши матеріали справи, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає поверненню апелянту з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 271 КУпАП, повноваження адвоката на участь у розгляді справи підтверджуються довіреністю на ведення справи, посвідченою нотаріусом або посадовою особою, якій відповідно до закону надано право посвідчувати довіреності, або ордером чи дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором про надання правової допомоги. До ордера обов`язково додається витяг з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката або обмеження його прав на вчинення окремих дій як захисника. Витяг засвідчується підписами сторін.

Хоча в матеріалах справи і є ордер та копія договору датованого лише 18.12.2019 року, в якому зазначено, що між ОСОБА_1 та адвокатом Рябченюк Ю.В. укладено договір про надання правової допомоги (а.с.49-51), від 18 грудня 2019 року, однак адвокат Рябченюк Ю.В. не приймала участі при розгляді справи в суді першої інстанції, а з договору не вбачається що захисник наділений правом подавати апеляційну скаргу від свого імені.

Разом з тим, право заявляти клопотання про поновлення процесуального строку на оскарження судової постанови є похідним від права подачі апеляційної скарги.

Більш того, апелянт не конкретизує кому слід поновити строк на апеляційне оскарження захиснику чи ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративні правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Отже, закон пов`язує строк подачі апеляційної скарги на постанову судді у справі про адміністративне правопорушення не з датою коли отримано текст постанови суду, а лише з датою ухвалення судового рішення.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 30 серпня 2019 року ОСОБА_1 вже звертався з апеляційною скаргою на вищезазначене судове рішення, однак постановою Харківського апеляційного суду від 10 грудня 2019 року його апеляційна скарга була залишена без задоволення, а постанова Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22 серпня 2019 року залишена без змін.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу resjudicata, тобто остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Зокрема, відповідно до Рішення ЄСПЛ «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19.06.2001 року в п. 53 якого зазначено, що «… право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмежуванням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави…», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.

За таких обставин приходжу до висновку, що апеляційна скарга в інтересах ОСОБА_1 адвоката Рябченюк Ю.В. на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22 серпня 2019 року підлягає поверненню особі, що її подала.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Рябченюк Ю.В. на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22 серпня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП, разом з доданими матеріалами повернути особі, яка її подала через суд першої інстанції..

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Я.В. Чопенко