Номер провадження: 33/813/1496/20
Головуючий у першій інстанції Пучкова І. М.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Судді - Комлевої О.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Воронової Є.Р.,

особи, яка притягується

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

захисника Попова Максима Миколайовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскаржуваної постанови суду першої інстанції.

Постановою суду першої інстанції від 19 листопада 2020 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП і призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. в дохід держави.

Стягнуто судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп. на користь держави.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала

На дану постанову суду захисник Попов М.М., в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову і закрити провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 посилається на те, що в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права.

ОСОБА_1 та його захисника не було повідомлено про розгляд справи у суді першої інстанції, справа була розглянута за їх відсутності, таким чином ОСОБА_1 було позбавлено конституційного права на захист та можливості реалізувати свої процесуальні права.

Судом першої інстанції не могло бути з`ясовано всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а отже прийняття правосудного, об`єктивного і справедливого рішення.

На момент подання апеляційної скарги, ОСОБА_1 не отримував постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_1 не є належним суб`єктом відповідальності за вказаним правопорушенням. Відповідно до наказу в.о. директора ТОВ «Гленкор-Юг» від 30 червня 2020 року №30.06.20-2К з 1 липня 2020 року ОСОБА_1 працює водієм, тобто є найманим працівником. Належним суб`єктом відповідальності за вказаним правопорушенням є юридична особа - ТОВ «Гленкор-Юг».

У протоколі про адміністративне правопорушення невірно зазначено пункт статті, за якою ОСОБА_1 не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності, оскільки зазначеної у протоколі норми не існує.

Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_2 , в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ставить питання щодо скасування постанови та прийняття нової, якою закрити провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Попова М.М., апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимогами ст.252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОД №039930 21 вересня 2020 року, близько 18:40 год., водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «БАЗ», державний номер НОМЕР_1 , за міськім маршрутом № 148, перевозив пасажирів в кількості, більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб, чим порушив п.п. 2 п.1 п.11 постанови КМУ № 641 від 22 липня 2020 року, скоїв адміністративне правопорушення за ст. 44-3 КУпАП.

Постановою Київського районного суду від 19 листопада 2020 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП і призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. в дохід держави.

Однак, згідно з вимогами ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, справа розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Розгляд справи у відсутності цієї особи допустимий лише при наявності відомостей про своєчасне повідомлення особи про час та місце розгляду справи.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що суд першої інстанції під час розгляду справи не дотримався вищевказаних вимог КУпАП.

Апеляційним судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні належні докази сповіщення ОСОБА_1 про розгляд справи у суді першої інстанції, а відповідно до постанови суду справа була розглянута у відсутності ОСОБА_1 .

Викладені обставини свідчать про те, що при розгляді справи були допущені суттєві порушення прав ОСОБА_1 , передбачені ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, які забезпечують особі можливість здійснити свій захист, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

За таких підстав суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що при розгляді справи були порушені норми процесуального права, щодо належного сповіщення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що є безумовною підставою для скасування постанови.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції, апеляційний суд приймає нову постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, що передбачено ст.44-3 КУпАПз огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 21 вересня 2020 року, близько 18:40 год., водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «БАЗ», державний номер НОМЕР_1 , за міськім маршрутом № 148, перевозив пасажирів в кількості, більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «БАЗ», державний номер НОМЕР_1 кількість місць для сидіння становить 19 осіб (а.с. 21).

В судовому засіданні був переглянуто відеозапис, з якого вбачається, що в транспортному засобі, водій ОСОБА_1 перевозив більше пасажирів, ніж зазначено в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу «БАЗ».

Після перегляду відеозаписа, ОСОБА_1 пояснив, що дійсно пасажирів було більше, але не більш ніж на 5 осіб, що підтверджується протоколом судового засідання.

За таких підстав, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ОД №039930 від 21 вересня 2020 року відповідно до якого, водій ОСОБА_1 здійснив перевезення пасажирів у кількості більше ніж передбачено у реєстраційному документі, чим підпункт 2 п. 1 п. 11 Постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 №641 «Про встановлення карантину, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19» (а.с. 1).

Вказаний протокол був власноруч підписаний ОСОБА_1 одночасно в протоколі зазначено, що заяв та клопотань не надійшло.

Диспозиція ст. 44-3 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Підпунктом 2 п. 11 Постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №641 «Про встановлення карантину, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19», передбачено, що здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньо обласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб.

З урахуванням зазначеного, суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що саме водій відповідає за кількість пасажирів, відповідно до технічної характеристики транспортного засобу.

Апеляційний суд наголошує, що не виконавши встановленні Кабінетом Міністрів України карантинні обмеження, ОСОБА_1 свідомо поставив під загрозу життя та здоров`я інших людей, а контролювати кількість пасажирів, які знаходяться в салоні автобусу (маршрутного таксі), забезпечення безпеки їх життю та здоров`ю - є безпосереднім обов`язком водія транспортного засобу, який здійснює пасажирське перевезення.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд вважає неспроможними доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративного правопорушення передбаченого ст. 44-3 КУпАП, тому, що не здійснює господарську діяльність та не зареєстрований відповідно до закону як фізична особа-підприємець.

Доводи захисника Попова М.М. з приводу того, що кількість пасажирів не перевищена, тому, що згідно реєстраційного талону № НОМЕР_2 транспортного засобу марки БАЗ модель А07914 тип автобус-D, кількість сидячих місць з місцем водія становить 20, не знайшли свого підтвердження, оскільки при перегляді в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери C/N001627 поліцейського вбачається, що кількість пасажирів перевищена щонайменше на 5 осіб.

Інших правових доводів, які б спростовували висновки суду апелянтом надано не було.

Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі, щодо невизнання своєї вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Керуючись ст. ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2020 року, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, що передбачено ст.44-3 КУпАП, призначити адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн., 00 коп. в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , у дохід держави судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.С. Комлева