Провадження № 33/4820/80/20
Справа № 685/1483/19 Головуючий в 1-й інстанції Самойлович А. П.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бондар В. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі: головуючої-судді Бондар В.В., з участю секретаря судового засідання Габая А.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому справу за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 на постанову Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 20 листопада 2019 року,-

В с т а н о в и в :

Постановою Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 20 листопада 2019 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 10 200 грн., що становить шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 384 грн. 20 коп. судового збору.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 13 вересня 2019 року о 22 год. 00 хв. по вул. Грушевського, 1 в м. Красилів Хмельницької області, керував автомобілем «ВАЗ-21063», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проведений у встановленому законом порядку в КНП «Красилівська центральна районна лікарня», згідно висновку лікаря № 52, складеному о 23 год. 25 хв. 13 вересня 2019 року ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі, як видно з її змісту, ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду першої інстанції щодо нього скасувати та направити справу на новий розгляд. Вважає, що постанова суду першої інстанції є передчасною, яка порушує конституційні права громадян на захист. Вказує, що суд розглянув справу з грубим порушенням його права на захист, оскільки він не мав свідомого наміру затягувати розгляд справи, а лише намагався забезпечити своє право на захист. 19 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся до бюро безоплатної правової допомоги, про що також повідомив суд та в зв`язку з чим просив розгляд справи відкласти. Вважає, що суддя мав можливість у строк призначити засідання і розглянути справу за участю захисника. Копію постанови ОСОБА_1 . отримав лише 5 грудня 2019 року, в зв`язку з чим вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 в підтримання доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 285 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після розгляду справи, а копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 не був присутній в засіданні суду першої інстанції 20 листопада 2019 року, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином (а.с.15). Відомості про вручення йому копії постанови в визначений законом строк в провадженні відсутні, копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав лише 5 грудня 2019 року. За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про поважність причин пропуску апелянтом строку оскарження постанови суду щодо ОСОБА_1 , в зв`язку з чим йому слід поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду.

Твердження апелянта, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не можуть бути прийнятими до уваги з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за викладених в постанові обставин, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на зібраних в провадженні та досліджених судом першої інстанції доказах, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Відповідно до положень п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення БД №391877, який 13 вересня 2019 року був складений поліцейським СРПП Красилівського ВП ГУНП в Хмельницькій області, сержантом поліції Клімчуком Ю.Ю., того ж дня, о 22 год. 00 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем "ВАЗ-21063", державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Грушевського, 1, в м. Красилів, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у КНП Красилівська ЦРЛ, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1).

Підстав вважати протокол про адміністративне правопорушення недопустимим доказом апелянт не наводить, не встановлено таких і апеляційним судом.

В складеному протоколі вказано, що ОСОБА_1 керував в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку в медичному закладі, який підписаний особисто ОСОБА_1 без будь-яких зауважень з приводу змісту складеного протоколу, а в своїх письмових поясненнях той зазначав, що випив пляшку пива (а.с. 1). Вина ОСОБА_1 також підтверджується даними висновку лікаря № 52 від 13 вересня 2019 року (а.с. 2) та даними долученого до справи відеозапису фіксування правопорушення (а.с.6), на якому теж зафіксовано, що ОСОБА_1 визнавав факт вживання слабоалкогольних напоїв. З врахуванням викладеного його твердження в апеляційному суді, що в той день він спиртовмісних напоїв не вживав взагалі, не можуть бути враховані.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не оспорював факту керування транспортним засобом в день, зазначений у протоколі.

За змістом п.п. 2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають в стані сп`яніння.

Під час апеляційного розгляду не встановлено порушень в діях поліцейських та медичних працівників вимог «Інструкції про порядок виявлення в водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Положеннями ст. 268 КУпАП передбачено можливість розгляду справ (в яких участь особи, що притягується до відповідальності не є обов`язковою) у відсутність цієї особи в разі, якщо в суду є відомості про повідомлення особи про судовий розгляд справи та якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги, що суд позбавив ОСОБА_1 права на захист та розглянув справу у його відсутність, не надавши можливості залучити до розгляду справи захисника, як підстави для скасування судового рішення, не можуть бути враховані апеляційним судом.

Апелянт відповідно до вимог чинного законодавства отримав копію протоколу про адміністративне правопорушення, своїм підписом у протоколі підтвердив факт роз`яснення йому поліцейським прав, передбачених ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП при оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення. За понад два місяці з дня вчинення правопорушення апелянт не залучив захисника для захисту своїх прав.

Апеляційний суд критично оцінює твердження апелянта, що суд позбавив його права на захист. Суд першої інстанції врахувавши дати вчинення правопорушення, отримання судової повістки, призначених судових засідань та значний проміжок часу між ними, дослідивши клопотання з доданим до нього талоном про прийняття заяви, прийшов до обґрунтованого висновку, що дії ОСОБА_1 фактично спрямовані не на забезпечення свого захисту, а на свідоме затягування розгляду справи та уникнення відповідальності, зважаючи на те, що за вказаних обставин розгляд справи вже відкладався за заявою ОСОБА_1 . Погоджуючись з таким висновком суду, апеляційний суд враховує, що не залучено захисника апелянтом і на час апеляційного розгляду.

При розгляді справи щодо ОСОБА_1 порушень процесуального закону, що могли б стати підставою для скасування постанови суду з наведених апелянтом в апеляційній скарзі та в апеляційному суді мотивів, допущено не було.

Суд приходить до висновку, що місцевий суд дійшов правомірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Погоджуючись з обраним видом та розміром стягнення, апеляційний суд враховує всі обставини справи та вважає, що судом обґрунтовано призначене стягнення в виді штрафу в розмірі 10200грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Призначене місцевим судом стягнення є достатнім для виховання ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу апелянта, що положеннями ст. 294 КУпАП не передбачено можливості призначення апеляційним судом нового розгляду справи, з підстав заявлених апелянтом, тому такі вимоги апелянта не ґрунтуються на положеннях закону.

Підстави для скасування чи зміни постанови місцевого суду відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 20 листопада 2019 року.

Постанову Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 20 листопада 2019 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя