КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/808/2020 Постанова винесена суддею Галигою І.О.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника Кривошеєва М.Ю., розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миронівка Київської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, працюючого менеджером з продажу Фірми «Агро-люкс», проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який раніше не притягувався до адміністративної відповідальності,

на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 21 грудня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 21 грудня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Згідно з постановою суду, 02 грудня 2019 року о 03 год. 20 хв. по пр. Гагаріна, 19 в м. Києві ОСОБА_1 керував автомобілем «Mercedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, зі згоди ОСОБА_1 , у встановленому законом порядку, проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків, результат тесту склав 0,87 ‰, чим порушив п. 2.9 (а) ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявнийсклад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи постанову суду незаконною, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом, в порушення вимог ст. 252 КУпАП, не було з`ясовано всіх обставин справи, а оскаржувана постанова не ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Зокрема, зазначає, що 21.12.2019 р., в день розгляду справи, ним заявлялося клопотання про відкладення розгляду справи, а також про виклик і допит свідків на спростування обставин, викладених у протоколі, однак в рішенні суду зазначається про те, що він заявив клопотання лише про відкладення розгляду справи без зазначення прохання викликати та допитати в якості свідків працівника поліції ОСОБА_2 та свідків, зазначених у протоколі - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Разом з тим, зазначає, що, коли він подавав вищевказане клопотання, працівник суду, скоріше за все помічник судді, запевнила його в тому, що він може їхати додому, так як суддя однозначно буде викликати поліцейських і у зв`язку з цим відкладе розгляд справи, але в рішенні суду вказується, що суд розцінив заявлене клопотання як затягування строків та зловживання процесуальними правами особи, хоча це право особи, щодо якої розглядається справа.

Окрім цього, зазначає, що працівниками поліції не було озвучено причину зупинки його транспортного засобу та йому, навіть, до цього часу не відомо, що стало причиною зупинки працівниками поліції його транспортного засобу.

До того ж в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, які не узгоджуються між собою, а сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи.

При цьому зазначає, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, а навпаки наполягав на доставлені його до закладу охорони здоров`я для повторного огляду, так як поліцейський порушив процедуру проведення огляду за допомогою приладу «Драгер», а саме - не проводився контрольний забір повітря та інше.

Крім того, у протоколі не зазначено жодної ознаки сп`яніння, а тому у поліцейського не було підстав пропонувати йому проходити огляд на стан сп`яніння.

Звертає увагу й на те, що під час складання протоколу та встановлення в його діях складу адміністративного правопорушення, було допущено ряд суттєвих порушень.

Крім того, в справі відсутні докази проходження медичного огляду в установленому законом порядку.

При цьому, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, поліцейський не звільняється від обов`язку дотримуватися відповідного алгоритму дій при проведенні огляду та оформленні його результатів, в тому числі фіксування відмови від проходження огляду водієм, а порушення поліцейським Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року №1452/735, та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ №1103 від 17.12.2008 року, при здійсненні огляду, направлення на огляд та оформлення його результатів, в тому числі оформлення відмови від проходження огляду, тягне за собою визнання недійсними результатів огляду, порушення порядку складання протоколу і як наслідок звільнення особи від адміністративної відповідальності.

Тому працівниками поліції було порушено процедуру проведення огляду на стан сп`яніння, передбачену ст. 266 КУпАП, оскільки після того як він пройшов огляд на стан сп`яніння на місці і висловив свою незгоду з результатами, поліцейський не пропонував йому пройти огляд в закладі охорони здоров`я, а повідомив йому, що далі він вправі протягом двох годин пройти огляд на стан сп`яніння в лікарні самостійно.

Однак, оскільки ані Інструкція, ані Порядок не дають право поліцейському складати протокол про адміністративне правопорушення у випадку відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу поліцейським з використанням спеціального технічного засобу, то і правопорушення на той час ніякого немає. Натомість, відмова від проходження огляду у медичному закладі, має наслідки притягнення водія до адміністративної відповідальності за таку відмову. Проте його відмови від проходження огляду в медичному закладі не було, оскільки його до медичного закладу не доправляли, а тому такий огляд (фіксація відмови), відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП, вважається недійсним.

Також зазначає, що доказів його вини у вчиненні правопорушення не встановлено, а докази, зазначені у протоколі, не підтверджують його вини, і тому, для перевірки обставин, викладених у протоколі, необхідно викликати для дачі пояснень у суді свідків, зазначених у протоколі, так як відсутність їх показів ставить під сумнів наявність існування вказаних осіб, як доказ правопорушення.

За таких обставин, вважає, що, оскільки до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено жодного доказу вчинення ним дій, зазначених у протоколі, а сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, то справа підлягає закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Також ОСОБА_1 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови суду, як пропущений з поважних причин, посилаючись на те, що 30 грудня 2019 року Дніпровський районний суд м. Києва не працював, у зв`язку з вихідними з нагоди новорічних свят, а також те, що договір на надання правової допомоги з адвокатом Кривошеєвим М.Ю. було укладено лише 2 січня 2020 року на наступний робочий день після державних свят.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_1 та його захисника Кривошеєва М.Ю. на підтримку доводів апеляційної скарги, а також свідка ОСОБА_5 та інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції в м. Києві ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, який складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, підписано відповідною посадовою особою, свідками та й самим ОСОБА_1 без будь-яких заперечень, який у своїх поясненнях лише зазначив, що відвозив товариша додому; роздруківці тестування на алкоголь з використанням спеціального технічного засобу «Драгер», яка підтверджує факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, з показником вмісту алкоголю 0,87 ‰, та містить підпис ОСОБА_1 про ознайомлення з результатами тестування; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого у ОСОБА_1 було виявлено 0,87 ‰ алкоголю та який містить підпис ОСОБА_1 , яким він засвідчив, що з результатами згоден; а також поясненнях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , якими засвідчено факт добровільного проходження ОСОБА_1 огляду з використанням спеціального технічного засобу «Драгер» та результату тесту - 0,87 ‰ алкоголю.

Що стосується доводів ОСОБА_1 про порушення інспекторами поліції порядку проведення його огляду на стан сп`яніння через те, що він, не погодившись з результатами огляду на приладі «Драгер», оскільки він алкоголю не вживав та те, що поліцейським не було проведено контрольний забір повітря, наполягав на доставлені його до закладу охорони здоров`я для повторного огляду, але поліцейський відмовив йому та повідомив, що далі він вправі протягом двох годин пройти огляд на стан сп`яніння в лікарні самостійно, то вони не відповідають дійсностіта спростовуються відеозаписом з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції, який був переглянутий в суді апеляційної інстанції за участі ОСОБА_1 та його захисника Кривошеєва М.Ю., а також поясненнями допитаного під час апеляційного розгляду інспектора поліції ОСОБА_2 , які свідчать про те, що ОСОБА_1 проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння добровільно у присутності свідків, при цьому особисто розпечатував мундштук та, перед тим як проходити тест, працівником поліції було здійснено контрольний забір повітря і показники на приладі дорівнювали нулю, в чому переконався і сам ОСОБА_1 , а потім він почав видихати в прилад «Драгер» і показники тесту склали 0,87 ‰, між тим ОСОБА_1 будь-якої незгоди з виявленими результатами не висловлював, як і намір пройти такий огляд в медичному закладі, у зв`язку з чим відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення.

На безпідставність таких тверджень ОСОБА_1 про наявність у нього бажання пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, у зв`язку із недовірою щодо правдивості показників приладу «Драгер», вказує і те, що під час апеляційного розгляду жодних доказів того, що ОСОБА_1 після складання відносно нього протоколу звертався у відповідні медичні заклади для проходження огляду на стан сп`яніння з метою спростування показників приладу «Драгер», виявлених у нього під час огляду на стан алкогольного сп`яніння, не надано.

Не заслуговують на увагу і твердження ОСОБА_1 про те, що свою згоду з результатами огляду на приладі Драгер у акті огляду він написав під тиском працівників поліції, які погрожували забрати його автомобіль на штрафмайданчик, якщо він відмовиться підписати акт огляду, оскільки не підтверджуються жодним доказом у справі, при цьому ні апеляційна скарга, ні матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 , вважаючи такі дії працівників поліції неправомірними, оскаржував їх в установленому порядку.

А відтак, протилежні твердження ОСОБА_1 про проведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння з порушенням вимог Закону, не заслуговують на увагу та розцінюються судом як намагання ОСОБА_1 уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Щодо наданих під час апеляційного розгляду пояснень свідка ОСОБА_5 , який пояснив, що ОСОБА_1 є його товаришем, та в день зазначених подій вони проїжджали на автомобілі повз працівників поліції, які їх зупинили, назвавши причиною зупинки перевірку документів, а вже під час перевірки документів, запідозривши ОСОБА_1 у перебуванні в стані алкогольного сп`яніння, запитали у нього, чи він щось вживав, та після його заперечення цього, запропонували йому пройти огляд на Драгері, на що він погодився та продув в алкотестер, а після того як було показано результат, ОСОБА_1 з ним не погодився та у присутності свідків, які були запрошені працівниками поліції для проведення огляду, запропонував працівникам поліції написати направлення та поїхати на повторний огляд до лікарні, проте вони відмовилися та назвали адресу лікарні, куди ОСОБА_1 може поїхати на огляд самостійно. Потім приїхав інший водій, написав розписку, що він сідає за кермо, і вони самостійно поїхали в лікарню, але там їм сказали, що без направлення вони не приймають, то суд апеляційної інстанції відноситься до них критично, оскільки вказані пояснення спростовуються вищенаведеними доказами.

Крім того, свідок ОСОБА_5 є товаришем ОСОБА_1 , а тому може бути зацікавленим в результатах розгляду справи на його користь.

Посилання ОСОБА_1 на те, що у протоколі не зазначено жодної ознаки сп`яніння, у зв`язку з чим у поліцейського не було підстав пропонувати йому проходити огляд на стан сп`яніння, є безпідставним, оскільки ні Кодекс України про адміністративні правопорушення, ні Інструкція не містять вимоги зазначати у протоколі ознаки алкогольного сп`яніння, що були виявлені у водія, який керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, відповідно до результатів тестування на приладі "Драгер".

Також є надуманими і доводи апелянтапро незаконність зупинки його транспортного засобу, так як працівники поліції не озвучили причину зупинки його транспортного засобу, оскільки, як слідує з пояснень інспектора поліції ОСОБА_2, наданих безпосередньо в суді апеляційної інстанції, автомобіль ОСОБА_1 було зупинено згідно ст.ст. 31, 35 Закону України «Про Національну поліцію»та було озвучено, що проводяться превентивні заходи з метою попередження викрадення транспортних засобів, які знаходиться у розшуку, так як саме такий транспортний засіб раніше був в орієнтуванні.

На безпідставність таких доводів ОСОБА_1 також вказують і пояснення допитаного під час апеляційного розгляду свідка ОСОБА_5 , з яких слідує, що, зупинивши автомобіль ОСОБА_1 , працівниками поліції була озвучена причина їх зупинки, а саме - перевірка документів.

Водночас, слід вказати й про те, що дані обставини, на які посилається ОСОБА_1 , що працівники поліції безпідставно зупинили його автомобіль, взагалі і не є предметом перевірки апеляційним судом при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена Кодексом України про адміністративні правопорушення, і в разі, якщо ОСОБА_1 вважає незаконними дії працівників поліції щодо зупинки його транспортного засобу, він не позбавлений можливості оскаржити ці дії в порядку адміністративного судочинства.

Доводи ОСОБА_1 про порушення працівниками поліції Інструкції та Порядку при здійсненні огляду, направленні на огляд та порядку складання протоколу, оскільки ані Інструкція, ані Порядок не дають право поліцейському складати протокол про адміністративне правопорушення у випадку відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу поліцейським з використанням спеціального технічного засобу, а натомість, лише відмова від проходження огляду у медичному закладі, має наслідки притягнення водія до адміністративної відповідальності за таку відмову, є безпідставними, оскільки, відповідно до п. 4 розділу IXІнструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою спільним наказом МВС України та МОЗ України від 07.11.2015 № 1395, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу у присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства, результати огляду зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У разі виявлення стану алкогольного сп`яніння в результаті проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів складається протокол про адміністративне правопорушення, до якого долучаються акт огляду на стан сп`яніння та роздруківка із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу. А відтак, проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, який погодився з його результатами, і є підставою притягнення особи до відповідальності за ч. 1 або ч. 2 (при встановленні ознаки повторності) ст. 130 КУпАП та складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, і зазначене було роз`яснено ОСОБА_1 , що підтверджується відеозаписом з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , зокрема, щодо розгляду справи у його відсутність та не розгляді його клопотання про виклик та допит у судовому засіданні працівника поліції ОСОБА_2 та свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , не впливають на законність та обґрунтованість прийнятого рішення, оскільки під час апеляційного розгляду права ОСОБА_1 були поновлені та йому була надана можливість заявляти клопотання та надати докази, в тому числі й ті, про які йдеться в його апеляційній скарзі.

З огляду на викладене, висновок в протоколі про адміністративне правопорушення і в постанові судді про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає матеріалам справи і фактичним обставинам події.

При цьому суд, дотримавшись вимог ст.ст. 33, 34 КУпАП, наклав на ОСОБА_1 стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування - відсутні, а відтак, апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 21 грудня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 21 грудня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Горб І.М.