Справа № 467/117/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2020 року суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області Явіца І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця смт. Костянтинівка, Арбузинського району Миколаївської області, громадянина України, не працюючого, проживає за адресою : АДРЕСА_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, -

ВСТАНОВИВ :

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 246782 від 28 січня 2020 року вбачається, що 28 січня 2020 року о 21 год. 30 хв., ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , та знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, вчинив сварку із своїми батьками.

На законну вимогу старшого о/у СКП Арбузинського ВП Яремко В.А. припинити адміністративне правопорушення не реагував, висловлювався на адресу поліцейських нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, кидався в бійку і хапав за форменний одяг, чим чинив злісну непокору працівниками поліції.

Дії ОСОБА_1 уповноваженою особою кваліфіковані за ст. 185 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 обставини, відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема, у частині дати, часу, місця та його фактичних дій, визнав та пояснив, що він, перебуваючи в себе вдома, вчинив сварку із своєю матір`ю. Коли прибули працівники поліції, то він дійсно виражався на їх адресу нецензурною лайкою і пручався. Однак, вони, одягнувши на нього кайданки і доставили до відділку поліції, звідки через певний час відпустили.

Тож, суддя, дослідивши матеріали провадження у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, виходив із такого.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

З урахуванням того, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи,

яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З урахуванням того, що такі докази мають випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто бути такими, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

У цій ситуації зібрані матеріали, як докази, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, особою, за своєю суттю залишать місце сумнівам, як наслідок, не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», з огляду на таке.

Зокрема, адміністративна відповідальність за ст. 185 КУпАП настає у разі злісної непокори законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, та суспільні відносини у сфері державного управління, а об`єктивна сторона правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких самих дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.

Отже, особливість застосування ст.185 КУпАП полягає у тому, що злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського може мати місце при виконанні ним службових обов`язків з охорони громадського порядку.

Проте, у даному випадку було встановлено, що поліцейські, у тому числі, ОСОБА_2 , саме громадський порядок на момент висунення вимог ОСОБА_1 не охороняли, оскільки прибули за адресою : АДРЕСА_1 за викликом ОСОБА_3 .

Таке, зокрема, підтверджується даними рапортів старшого слідчого СВ Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області Лобова В.О. та старшого о/у СКП Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області Яремко В.А. від 28 січня 2020 року, а також відомостями із письмових пояснень ОСОБА_3 від 28 січня 2020 року та самого ОСОБА_1 від 29 січня 2020 року.

Зокрема, із вказаних доказів слідує те, що за місцем мешкання ОСОБА_1 та його матері ОСОБА_4 між ними мав місце конфлікт.

Водночас, із фабули обвинувачення, відображеної у протоколі про адміністративне правопорушення, вбачається, що законна вимога поліцейського полягала у тому, аби ОСОБА_1 припинив адміністративне правопорушення.

Однак, яке саме правопорушення він учиняв за місцем свого проживання, наразі є невідомим, позаяк, будь яких даних, принаймні, протоколу про адміністративне правопорушення, не що вже відповідного судового рішення, у розпорядження судді надано не було.

Можливо уповноважена особа, відображаючи фабулу у протоколі про адміністративне правопорушення, мала на увазі вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, однак, знову ж таки, за відсутності відповідного судового рішення, за яким особу притягнуто до адміністративної відповідальності за вказаною статтею, відповдіний факт є сумнівним.

У той час, як сама по собі сварка із особою, визначеною нормами Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству від 07 грудня 2017 року № 2229 VIII, та виклик поліцейських цією ж чи іншою особою, ще не свідчить про факт учинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно, факт учинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення є сумнівним, а тому належить поставити під сумнів і законність вимоги щодо припинення правопорушення.

Ймовірно мала місце вимога припинити сварку із ОСОБА_3 , однак, у будь якому випадку вона була висунута не під час охорони поліцейськими, у тому числі ОСОБА_2 громадського порядку, а на приватній території, де, апріорі, неможливо порушити громадський порядок,

Як наслідок, такі обставини виключають об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП і, відповідно, склад цього правопорушення.

Крім того необхідно відрізняти, злісну непокору законному розпорядженню або вимозі від опору, який проявляється в активній протидії, яка, у свою чергу, перешкоджає нормальній діяльності працівників поліції. В таких випадках повинні бути використані адміністративно-забезпечувальні засоби, передбачені Законом України "Про Національну поліцію".

Що й мало місце у цьому випадку.

Однак, підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП повинна бути злісна непокора лише законному розпорядженню або вимозі працівника поліції.

Отже, непокора розпорядженню або вимозі, що суперечать закону або не передбачені ним, не містять складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 КУпАП.

А будь-яких інших доказів в ході судового розгляду, які б спростували такі висновки, здобуто не було.

А тому суду слід вкотре наголосити, що уточнювати, відредактовувати протокол з цього питання самостійно він змоги не має, адже ЄСПЛ у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення.

При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).

За таких умов, на цьому етапі, суть вчиненого правопорушення з кваліфікацією дій за ст. 185 КУпАП є сумнівною, що є не прийнятним для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

А тому оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності, вважаю, що провадження у цій справі слід закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, норма якого вказує на те, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Та у даному випадку, як установлено, у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, відповідно, він не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за таких обставин.

У зв`язку з цим, адміністративне провадження, з урахуванням вимог п. 1 ст. 247 КУпАП, підлягає закриттю, а судовий збір не підлягає стягненню ОСОБА_1 згідно із ст. 40-1 того ж Кодексу, позаяк, він не піддається стягненню у цьому випадку.

З цих мотивів, керуючись ст.ст. 221, 245, 247, 251, 252, 268, 272, 280, 321 Кодексу України про адміністративне правопорушення, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП - закрити на підставі п.1 ст.247 цього ж Кодексу у зв`язку з відсутністю у його діях складу цього адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя І.В. Явіца