Справа № 428/7029/20
Провадження № 33/810/208/20
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Луганського апеляційного суду Тополюк Є.В., при секретарі Василович Г.Ю. за участю ОСОБА_1 якого притягнуто до адміністративної відповідальності, його захисника Петрощук К.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Луганського апеляційного суду в м.Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 24 вересня 2020 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп.), з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 подано поштою 09.10.2020 року, що підтверджується відбитком штемпеля вхідної кореспонденції Сєвєродонецького міського суду Луганської області, тобто поза строком, передбаченим ч. 2 ст. 294 КУпАП.

Апеляційна скарга подана разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді. В обґрунтування клопотання про поновлення строку ОСОБА_1 обґрунтував тим, що постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 24 вересня 2020 року він не отримував і не був присутнім при її оголошенні, ознайомився із змістом постанови лише 08.10.2020 року з Єдиного реєстру судових рішень.

Заслухавши пояснення захисника Петрощук К.В., правопорушника ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи та доводи клопотання правопорушника ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст. 7 та ч.1 ст. 287 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП апеляційна скарга на постанову судді у справі про адміністративне правопорушення подається протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка їі подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на оскарження постанови, винесеної суддею у справі про адміністративне правопорушення, може бути відновлений апелянту тільки у разі, коли він пропущений з поважних причин.

З матеріалів адміністративного провадження вбачається, що правопорушник ОСОБА_1 знав про розгляд адміністративного провадження відносно нього, надавав до суду клопотання про відкладення розгляду (а.с. 31-32).

Мотивуючи прийняте рішення про розгляд справи за відсутністю ОСОБА_1 , суд першої інстанції зазначив, що судове засідання по даній справі було призначено на 14.09.2020 року, проте ОСОБА_1 , не з`явився, до суду надав заяву про відкладення розгляду справи в зв`язку з тим, що він перебуває на лікарняному, на підтвердження чого надав копію листка непрацездатності від 11.09.2020 року.

Розгляд справи було відкладено на 24.09.2020 року. Проте ОСОБА_1 повторно не з`явився в судове засідання, до суду надав клопотання про повторне відкладення розгляду справи, посилаючись на те, що він з 22.08.2020 року по теперішній час перебуває на лікарняному, проте належних доказів на підтвердження вказаних обставин суду не надано.

Дослідивши наданий ОСОБА_1 листок непрацездатності ОСОБА_1 , суд зробив висновок, що на підтвердження поважності причин неявки в судове засідання 24.09.2020 року ОСОБА_1 надав копію листка непрацездатності від 11.09.2020 року, який не містить жодних відміток щодо продовження лікарняного ОСОБА_1 після 11.09.2020 року.

Виходячи з цього, враховуючи, що ОСОБА_1 будучи обізнаним про складання щодо нього протоколів про адміністративне правопорушення за ч.1 ст,130 КУпАП та виклик у судове засідання, не вжив заходів для явки до суду, не подав письмових заперечень, повторно надав заяву про відкладення розгляду справи з підстав перебування на лікуванні, проте належних доказів на підтвердження вказаних обставин суду не надав, суд першої інстанції, на думку суду апеляційної інстанції, прийняв правильне,належним чином мотивоване рішення про проведення розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на підставі наявних матеріалів.

Як зазначено у клопотанні ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження, він копію постанови від суду першої інстанції не отримував.

Вказане підтверджується матеріалами справи, у яких відсутні документальне підтвердження про отримання правопорушником ОСОБА_1 копії постанови суду першої інстанції у встановленому законом порядку.

У зв`язку з чим, твердження ОСОБА_1 про те, що він дізнався про зміст постанови Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 24.09.2020 року, яким він був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП з Єдиного реєстру судових рішень лише 08.10.2020 року ніким не спростоване, а тому приймається до уваги апеляційним судом як достовірне.

Чинні норми КУпАП стосовно права на оскарження постанови місцевого суду у справі про адміністративні правопорушення забезпечують за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., законну мету і не порушують саму сутність цього права.

За правовим змістом зазначених норм, строк на оскарження постанови суду першої інстанції може бути поновлений апелянту тільки виключно у разі, коли він пропущений з поважних причин, які об`єктивно позбавляли останнього реалізувати своє законне право на оскарження судового рішення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що правопорушник ОСОБА_1 надав докази щодо дійсних перешкод для вчинення процесуальних дій для оскарження постанови місцевого суду апеляційному суду, а саме ті, які свідчать про те, що він знаходився тривалий час на лікарняному, починаючи з 21.08.2020 року по 11.09.2020 року (а.с.49),з 11.09.2020 по 30.09.2020 року (а.с.51),з 01.10.2020 року по 02.10.2020 року (а.с.50)

Судочинство в Україні здійснюється на підставі змагальності, що означає самостійне обстоювання кожною стороною провадження своїх прав та інтересів.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції ОСОБА_1 подав особисто від свого імені та зазначив причини, з яких він був позбавлений можливості подати апеляційну скаргу у встановлений законом десятиденний строк з дня винесення постанови, суд апеляційної інстанції вважає, що у нього є поважні причини для поновлення йому строку на апеляційне оскарження.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Петрущак К.В. в підтримання апеляційної скарги, заслухавши свідка ОСОБА_2 , як особу, яка склала протокол про адміністративну відповідальність щодо ОСОБА_1 ,переглянувши відеозапис з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівників патрульної поліції, які зупинили транспортний засіб, яким керував водій ОСОБА_1 22.08.2020 року, перевіривши матеріали справи,провівши судові дебати, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Наведені вимоги судом першої інстанції виконані в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів об`єднаного адміністративного провадження,протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 201372, складений щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП від 22.08.2020 року з двома оптичними дисками DVD-R надійшов до суду першої інстанції 01.09.2020 року (а.с.1 т.1)

Протокол серії БД № 310 338 з двома оптичними дисками DVD-R від 22.08.2020 року, складений щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП також надійшов до суду першої інстанції 01.09.2020 року (а.с.1 т.2)

Постановою судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області Комплектової Т.О. від 24.09.2020 року вищевказані протоколи були об`єднанні в одне провадження на підставі ст.36 КУпАП(а.с.36 т.1)

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення за матеріалами, які надійшли разом з вищевказаними протоколами про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 ,на думку апеляційного суду, суд першої інстанції достатньо обґрунтовано та мотивовано прийшов до висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, суд зазначив, що як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 201372 від 22.08.2020 року, 22.08.2020 року о 05 годині 48 хвилин в м. Сєвєродонецьку по вул. Новікова, буд. 23, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом MITSUBISHI Lancer, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці за допомогою алкотестеру Драгер у встановленому законом порядку, або в медичному закладі водій відмовився в присутності двох свідків.

Суд зробив висновок, що зазначені у протоколісерії БД № 201372 від 22.08.2020 року обставини підтверджуються доданими до протоколу письмовими поясненнями ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , згідно яких 22.08.2020 року вони були запрошені працівниками поліції в якості свідківта в їх присутності ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою Алкотестеру «Драгер», або у медичному закладі, проте ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився.

Також у постанові суду першої інстанції зазначено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 310338 від 22.08.2020 року, 22.08.2020 року о 07 годині 52 хвилин в м. Сєвєродонецьку по пр.. Гвардійському, буд. 38-а, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом MITSUBISHI Lancer, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці за допомогою алкотестеру Драгер у встановленому законом порядку, або в медичному закладі водій відмовився в присутності двох свідків.

Суд зробив висновок, що зазначені у протоколісерії БД № 310338 від 22.08.2020 року обставини підтверджуються доданими до протоколу письмовими поясненнями ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,згідно яких 22.08.2020 року вони були запрошені працівниками поліції в якості свідківта в їх присутності ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою Алкотестеру «Драгер», або у медичному закладі, проте ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився.

Окрім того, суд першої інстанції зазначив, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується відеозаписами з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів), використання яких передбачено ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» та Інструкцією про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 року №100, що був досліджений у судовому засіданні, які містять фіксацію обставин зупинення транспортного засобу MITSUBISHI Lancer, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та складення щодо нього протоколів про адміністративне правопорушення у присутності двох свідків у зв`язку з його відмовою від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Суд першої інстанції надав відповідну оцінку вищевказаним доказам, як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП,зазначивши, що суд вважає, що в діях водія ОСОБА_1 , вбачається порушення Правил дорожнього руху, які були зафіксовані в протоколах про адміністративне правопорушення БД № 310338 від 22.08.2020 року, БД № 310338 від 22.08.2020 року, а саме - п. 2.5 ПДР України та наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП., що підтверджується зібраними доказами, які не викликають у суду сумнівів, оскільки вони є логічними, послідовними та узгоджуються з матеріалами справи.

Суд апеляційної інстанції вважає,що таким чином суддею першої інстанції було вірно встановлено обставини правопорушення та вину ОСОБА_1 у вчиненні двох адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 у той частині, де він вказує, що рішення суду першої інстанції було прийнято з істотними порушеннями матеріального та процесуального права, без всебічного, повного та об`єктивного дослідження адміністративних матеріалів.

На думку ОСОБА_1 , суд повинен був обов`язково розглянути адміністративні справи у його присутності, оскільки відповідно до ст.268 КУпАП при розгляді адміністративних справ за ч.1 ст.130 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

Суд апеляційної інстанції вважає, що таке твердження ОСОБА_1 є помилковим, оскільки у ч.2 ст.268 КУпАП про таке прямо не зазначено.

Так, з змісту постанови суду вбачається, що суд переглядав у судовому засіданні відеозапис з нагрудних відеокамер працівників патрульної поліції, який був досліджений, та з змісту якого суд встановив, що відеозаписи містять фіксацію обставин зупинення транспортного засобу MITSUBISHI Lancer, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та складення щодо нього протоколів про адміністративне правопорушення у присутності двох свідків у зв`язку з його відмовою від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Доводи ОСОБА_1 про те,що цим відеоматеріалам суд не надав відповідної оцінки як доказу, а лише констатував, що відеозапис підтверджує винуватість особи, суд апеляційної інстанції вважає надуманими.

Твердження ОСОБА_1 про те, що з перегляду відеозапису можливо прийти до висновку, що з нього неможливо встановити,що у ОСОБА_1 наявні ознаки алкогольного сп`яніння, суд апеляційної інстанції вважає суперечливими.

Під час перевірки доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 за згодою захисника був допитаний у якості свідка ОСОБА_2 , який складав протокол про адміністративне правопорушення ОБ № 201372, складений щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП від 22.08.2020 року. Він пояснив суду апеляційної інстанції, що під час зміни вони (патрульний екіпаж) звернули увагу на транспортний засіб MITSUBISHI Lancer, державний номерний знак НОМЕР_1 , як потім було встановлено, що ним керував ОСОБА_1 . У нього були ним встановлені ознаки алкогольного сп`яніння,запах з порожнини рота, порушення речи, його поведінка була неадекватною. Їх екіпаж « Цейлон -106» складався з двох осіб, його та ОСОБА_7 , ОСОБА_1 пропонували пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою Драгера, який знаходився у користуванні іншого екіпажа « Цейлон -152», якій привіз його ним для ОСОБА_1 . Останній відмовився у присутності двох свідків від огляду на стан сп`яніння як на місці, так і у медичному закладі по вул. Сметаніна м.Сєвєродонецьк. Все, що пов`язано з зупинкою ОСОБА_1 та складання щодо нього постанови за ч.2 ст.122 КУпАП, протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, зафіксовано на відеодиску № 1.

ОСОБА_1 суду апеляційної інстанції пояснив, що він з 21.08.2020 року знаходився на лікарняному. 22.08.2020 року він зранку рухався на транспортному засобі для виконання завдання по службі, його зупинили патрульні поліцейські, почали підозрювати його у стані алкогольного сп`яніння. Він говорив, що вживав ліки, відмовився від Драгера у присутності двох дівчат, які працювали офіціантками. Він просив про правову допомогу. Щодо нього склали протокол про адміністративне правопорушення, після чого він поїхав до дому. Біля будинку, де він проживає, його знову зупинили та склали щодо нього іще один протокол про адміністративне правопорушення вже іншим екіпажем патрульної служби. Вважає,що якщо свідки не з`являються до суду, незважаючи на те,що вони повідомлені, то їх показання просить не враховувати. Він не згоден з показами цих свідків,тому,що він чекав Драгер, який один на всіх по м. Сєвєродонецьку. Свідка ОСОБА_8 також не має необхідності повторно допитувати у суді апеляційної інстанції, тому, що він вже був допитаний у встановленому законом порядку. Він не відмовлявся від огляду на стан сп`яніння, у нього були сумніві щодо технічних засобів. Щодо нього була порушена процедура огляду на стан сп`яніння з боку патрульних поліцейських. Він був позбавлений права на захист,йому не давали викликати свого захисника.

Суд апеляційної інстанції вважає,що доводи ОСОБА_1 про те,що поліцейський екіпаж його зупинив безпідставно та незаконно, спростовуються тим, що у матеріалах справи є постанова серії ЕАМ № 3015996 від 22.08.2020 року, складена патрульним поліції Черних М.С., щодо ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП за порушення ним п.11.5 ПДР, а саме порушення виїзду на край, ліву смугу при наявності двох і більше смуг для руху в одному напрямку.(а.с.7 т.1)

З`ясування питань про те,хто саме повідомив поліцейський екіпаж, що водій транспортного засобу ОСОБА_1 керує ним у стані алкогольного сп`яніння, для суду не має значення для правильного вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції вважає,що після зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , який порушив правила дорожнього руху, що було зафіксовано на відереєстраторі, та складання щодо нього постанови про адміністративне правопорушення, під час розмови з ОСОБА_1 у патрульного поліцейського були підстави пропонувати останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці за допомогою алкотеста Драгер, так і у медичному закладі.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Про цей обов`язок водія правопорушник ОСОБА_1 не міг не знати, оскільки він є працюючим співробітником ГУ ДФС в Луганській області та має вищу юридичну освіту, та, як зазначено у постанові суду, є співробітником управління оперативно-розшукової діяльності ГУ ДФС у Луганській області.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає, що твердження суду першої інстанції, що ОСОБА_1 відповідно довідок УПП в Луганській області ДПП, до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП протягом календарного року притягувався, отримав посвідчення водія НОМЕР_2 кат.: «В» вважає помилковим, оскільки вказані довідки факт притягнення ОСОБА_1 протягом календарного року за ч.1 ст.130 КУпАП не підтверджують.(а.с.10,11 т.1)

Суд першої інстанції вірно послався на положення ст. 23 КУпАП, відповідно до яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Суд апеляційної інстанції вважає,що факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а саме не виконання водієм ОСОБА_1 вимог п.2.5 ПДР, знайшов своє повне підтвердження як у суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції.

Доводи ОСОБА_1 про те,що під час складання щодо нього протоколів про адміністративні правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та розгляду цих протоколів у суді першої інстанції без його участі та участі його захисника, були порушенні його права на захист, суд апеляційної інстанції сприймає критично, оскільки захисник Петрущак К.В. надає правопорушнику ОСОБА_1 правову допомогу на підставі Договору про надання правової допомоги від 25.05.2020 року, у тому числі у справах про адміністративні правопорушення під час їх розгляду у судах.

Однак, вказаний обов`язок у договорі про надання правової допомоги у суді першої інстанції захисник не виконала з невідомих причин, що дає підставу суду апеляційної інстанції вважати, що ОСОБА_1 та його захисник обрали такий спосіб захисту з метою уникнути ОСОБА_9 відповідальності за скоєнні адміністративні правопорушення .

При цьому суд апеляційної інстанції враховує, що закон не пов`язує відповідальність за вказані дії з наявністю або відсутністю факту перебування водія у стані сп`яніння у разі його відмови від проходження огляду.

Очевидно те, що ОСОБА_1 намагався уникнути підтвердження факту знаходження його у стані алкогольного сп`яніння під час керування ним транспортним засобом 22.08.2020 року, але у суді апеляційної інстанції він не спростував факт того ,що відмовився у присутності двох свідків від огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці, так і у медичному закладі, коли йому пропонували працівники патрульної поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_8 у присутності свідків.

Доводи ОСОБА_1 про те,що свідки не були допитані у суді безпосередньо,а тому їх не було, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки присутність цих свідків підтверджується як показаннями самого ОСОБА_1 , так і відеозаписом з нагрудних камер патрульних поліцейських.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає апеляційну скаргу ОСОБА_1 необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання правопорушника ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 24 вересня 2020 року - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 24 вересня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП .

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 24 вересня 2020 року, якою ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Луганського

апеляційного суду: Є.В. Тополюк