Справа № 594/545/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2020 року

Суддя Борщівського районного суду Тернопільської області Зушман Г.І. з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, що надійшли від Борщівського відділення поліції Чортківського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області на:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого,

за ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 06 квітня 2020 року о 14.00 год., являючись особою, яка підписала інформовану згоду на самоізоляцію від 27 березня 2020 року, покинув межі самоізоляції, які були встановлені у згоді, за адресою: АДРЕСА_1 , чим порушив вимоги постанови головного державного санітарного лікаря України від 21 березня 2020 року №2, п.п.17 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID НОМЕР_1 , спричиненої короновірусом SARS- CoV-2» з послідуючими змінами та доповненнями, ст. 20 ЗУ «Про захист населення від інфекційної хвороби».

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому визнав частково та пояснив, що 27 березня прилетів з Республіки Казахстан в Україну і перебував за адресою: АДРЕСА_2 17. 06 квітня 2020 року поїхав садити грядки на земельній ділянці, яку орендує його сім`я за адресою: АДРЕСА_3 , оскільки має на утриманні дружину, яка в даний час вагітна і йому немає кому допомогти. За час перебування на самоізоляції всього цей один раз покинув місце проживання. Вину визнає частково, оскільки при відібранні згоди на самоізоляцію йому належним чином не роз`яснили умови її відбування.

Не зважаючи на часткове визнання вини, вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення повністю доведено зібраними по справі доказами, зокрема даними протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 від 06 квітня 2020 року, рапортом помічника чергового СРПП Борщівського ВП Чортківського ВП ГУНП в Тернопільській області Фенюк Ю.М. від 06 квітня 2020 року, згідно якого 06 квітня 2020 року о 14.02 год. зі служби 102 надійшло повідомлення від ДОП Борщівського ВП Бобика А.П. про те, що ОСОБА_1 , який перебуває згідно згоди на добровільній самоізоляції, на час перевірки був відсутній за адресою, вказаною у згоді, а саме: АДРЕСА_1 , а також письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 від 06 квітня 2020 року, яка пояснила, що 06 квітня 2020 року її зять ОСОБА_1 вийшов з дому по вул АДРЕСА_2 .Бандери,87/17 в невідомому напрямку.

Статтею 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року визначено, що карантин - це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Згідно ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб»№1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS- CoV-2» (в редакції чинній на час вчинення правопорушення) з 12 березня 2020 року до 24 квітня 2020 року на всій території України установлено карантин.

Підпунктом 17 пункту 2 вищевказаної Постанови Кабінету Міністрів України заборонено до 24 квітня 2020 року самовільно залишати місця обсервації (ізоляції).

Відповідно до ст.41 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року, особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Відповідно до ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян".

У відповідності до постанови Головного державного санітарного лікаря України N 2 від 21 березня 2020 року "Про запобігання подальшого занесення на територію України випадків коронавірусної хвороби (COVID-19)" з змінами, внесеними постановою Головного державного санітарного лікаря України №3 від 24 березня 2020 року, запроваджено використання форми інформованої згоди особи на проведення протиепідемічних та/або профілактичних заходів.

Зазначену інформовану добровільну згоду особи на проведення протиепідемічних та/або профілактичних заходів було підписано ОСОБА_1 27 березня 2020 року. Приймаючи умови евакуації з країни поточного перебування і правила проходження карантину, він погодився на власну самоізоляцію в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , протягом 14 діб, починаючи з 27 березня 2020 року.

Однак, на порушення своїх зобов`язань, 06 квітня 2020 року о 14.00 год. ОСОБА_1 покинув межі самоізоляції, які були встановлені у згоді, а саме: АДРЕСА_1 . Згідно особистих пояснень, ОСОБА_1 у цей час перебував у господарстві за адресою: АДРЕСА_3 .

Отже, будучи особою, яка підписала інформативну згоду на карантин «самоізоляція», ОСОБА_1 покинув межі карантину, які були вказані у згоді, а саме: АДРЕСА_1 , чим порушив вимоги Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби НОМЕР_2 , спричиненої короновірусом SARS- CoV-2» (в редакції, чинній на час вчинення правопорушення).

Аналізуючи досліджені під час розгляду справи докази вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3, а тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення.

При накладенні адміністративного стягнення слід врахувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність та те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами, а тому необхідно накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

У відповідності до ст.40-1 КУпАП з ОСОБА_1 підлягає до стягнення судовий збір.

На підставі ст.44-3 КУпАП та керуючись ст.ст. 9, 33, 40-1, 283, 284 КУпАП, ст.4 Закону України «Про судовий збір» -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 420,40 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена через Борщівський районний суд Тернопільської області до Тернопільського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя