Провадження № 3/643/103/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2020 року м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Крівцов Д.А., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, проживає за зареєстрованою адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 178533 від 14.08.2019 року, водій ОСОБА_1 06.08.2019 об 12 год. 12 хв., керуючи транспортним засобом «ВАЗ 21104», державний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись по пл. Фейєрбаха, буд. 8 у м. Харкові, не виконав вимоги дорожньої розмітки 1.1 (суцільна лінія), здійснив обгін ближче 50 метрів від пішохідного переходу та допустив наїзд на автомобіль «SEAT LEON», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 вказаним діями порушив вимоги п. 8.5, 14.6 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаного вище правопорушення не визнав. Надав суду письмові заперечення на протокол (а.с. 30-33). Крім того, надав суду усні пояснення, згідно яких під час ДТП автомобілі в його напрямку руху рухались в двох рядах. Він, керуючи вказаним вище автомобілем, рухався в лівому ряду. З ним в автомобілі знаходився його товариш ОСОБА_3 Перед ДТП він рухався прямолінійно із швидкістю приблизно 5 км/год, праворуч не повертав та відчув удар в праву частину автомобіля. Саме зіткнення він не бачив, оскільки в той момент часу дивився вперед. При цьому ОСОБА_1 заперечував показання ОСОБА_2 та механізм виникнення ДТП, зазначений нею. Зокрема, заперечував факт обгону з виїздом на полосу зустрічного руху, а також здійснення ним маневру повороту праворуч з метою уникнення зіткнення із зустрічним транспортом та виникнення ДТП внаслідок вказаного маневру повороту праворуч.

ОСОБА_3 надав суду письмові пояснення (а.с. 34). Крім того, допитаний судом в якості свідка, ОСОБА_3 надав пояснення, згідно яких під час ДТП перебував в якості пасажира в автомобілі під керуванням ОСОБА_1 та знаходився на передньому пасажирському сидінні. Вони об`їжджали автомобіль, який зупинився попереду. Вони проїхали вперед, та їх автомобіль ударив автомобіль під керуванням потерпілої. Він сказав ОСОБА_1 , що в них в`їхав інший автомобіль. До зіткнення їх автомобіль маневр повороту праворуч не виконував, під час ДТП їх автомобіль змінив напрямок руху вліво і потім зупинився. При цьому свідок заперечував письмові пояснення потерпілої ОСОБА_2 щодо механізму виникнення ДТП, а саме заперечував, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 здійснював обгін та ДТП відбулось внаслідок того, що ОСОБА_1 з метою уникнення зіткнення із зустрічним транспортом повернув кермо автомобіля вправо та здійснив зіткнення з автомобілем під керування ОСОБА_2 , який стояв нерухомо.

Потерпіла ОСОБА_2 надала суду пояснення, згідно яких виїжджала з вулиці Феєрбаха в м. Харкові на головну дорогу. На дорозі, на яку вона виїжджала, утворилась велика пробка у зв`язку з іншим ДТП. Автомобіль, який рухався відносно неї зліва направо в крайньому правому ряду, зупинився, щоб пропустити автомобіль під її керуванням. Вона виїхала приблизно до середини найближчої до неї смуги руху, по якій автомобілі рухались зліва направо відносно неї, та зупинилась, щоб переконатись в безпеці подальшого руху. В цей момент автомобіль під керування ОСОБА_1 , який рухався зліва направо відносно неї, здійснював подвійний обгін. Оскільки водію ОСОБА_1 назустріч рухався зустрічний транспорт, він, щоб уникнути зіткнення, різко повернув праворуч та здійснив зіткнення з автомобілем під її керуванням, який в цей момент перебував в нерухомому стані. Станом на час розгляду справи свій автомобіль вона відремонтувала. Також ОСОБА_2 пояснила, що відеореєстратор в її автомобілі відсутній, свідки ДТП, яких можна було б викликати до суду, відсутні.

Крім вказаних вище доказів, судом досліджені наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення серія ОБ № 178533 (а.с. 1); схема місця ДТП (а.с. 2); письмові пояснення ОСОБА_1 (а.с. 3), ОСОБА_2 (а.с. 4) та ОСОБА_3 (а.с. 5), які в цілому тотожні їх показанням, наданим суду; фотокартки з місця ДТП, що були долучені до матеріалів справи, які надійшли до суду, а також були надані суду учасниками під час судового розгляду; рапорт працівника поліції (а.с. 15).

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У пункті 8.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що дорожня розмітка (додаток 2) поділяється на горизонтальну та вертикальну і використовується окремо або разом з дорожніми знаками, вимоги яких вона підкреслює або уточнює.

Пунктом 14.6 вказаних Правил передбачено, що обгін заборонено ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті і 100 м - поза населеним пунктом.

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 року зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Також суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені зокрема в рішенні від 09.09.2011 року у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 року у справі «Надточій проти України», який неодноразово зазначав, що до провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема згідно яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Зміст стандарту доведення поза розумним сумнівом надано, зокрема, в постанові Верховного Суду від 04.07.2018 року по справі № 688/788/15-к, згідно якої вказаний стандарт означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Оцінюючи надані суду докази на предмет доведеності винуватості ОСОБА_1 поза розумним сумнівом, суд керується таким.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 178533 від 14.08.2019 року суд не може визнати достатнім доказом, який свідчить про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, оскільки, як вбачається з матеріалів справи та пояснень учасників судового розгляду, в тому числі потерпілої ОСОБА_2 , інспектор поліції, який склав протокол, не був безспосереднім свідком виникнення ДТП.

Пояснення ОСОБА_2 щодо механізму виникнення ДТП спростовуються не тільки поясненнями ОСОБА_1 , а й поясненнями свідка ОСОБА_3 , який був попереджений судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання. При цьому суд враховує, що ОСОБА_3 в якості особи, який був свідком ДТП, зазначений як в письмових поясненнях ОСОБА_1 від 06.08.2019 року, які надавались працівникам поліції, так і в протоколі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи наведене, суд не може визнати показання ОСОБА_2 щодо механізму виникнення ДТП достатнім доказом, який поза розумним сумнівом спростовує показання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Згідно пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , в тому числі письмових, автомобіль під керуванням ОСОБА_1 внаслідок дій ОСОБА_1 , який намагався уникнути зіткнення, а також удару в правий бік змінив траєкторію руху ліворуч і у зв`язку з цим частково перетинув роздільну лінію, що знайшло відображення на схемі ДТП. Вказані пояснення суд вважає такими, що в цілому не суперечать вимогам щодо розумного пояснення обставин вказаної події.

Інші досліджені судом докази не є такими, що доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення та поясненнях ОСОБА_2 .

Пояснення ОСОБА_2 відносно того, що спочатку ОСОБА_1 планував визнати свою вину у вказаній ДТП, судом не можуть бути визнані достатнім доказом винуватості ОСОБА_1 ОСОБА_1 надав пояснення, згідно яких після консультацій з юристом дійшов висновку щодо відсутності своєї вини.

З метою забезпечення рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, які є конституційними засадами судочинства, судом після дослідження доказів, перед видаленням до нарадчої кімнати, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 неодноразово роз`яснювалось право заявити клопотання про призначення судової автотехнічіної експертизи обставин ДТП.

Також судом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було роз`яснено, що суд не має право за власною ініціативою призначити експертизу, а також що суд не володіє спеціальними знаннями у вказаній сфері.

Крім того, судом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було роз`яснено, що в разі призначення експертизи на вирішення експертів може бути поставлено питання відносно того, чиї показання щодо механізму виникнення ДТП є технічно спроможними та хто саме з учасників ДТП порушив Правила дорожнього руху України.

Так, на вирішення експертів в тому числі могло бути поставлено запитання, чи знаходився автомобіль під керуванням ОСОБА_2 в момент зіткнення в русі або перебував в нерухомому стані, а також чиї показання щодо механізму виникнення ДТП є технічному спроможними, виходячи з наявних даних щодо локалізації пошкоджень автомобілів, що в разі надання відповідного висновку експерта дозволило би суду перевірити достовірність показань учасників судового розгляду.

На неодноразові запитання суду, чи будуть заявлятись клопотання про призначення судової автотехнічної експертизи, як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_2 категорично зазначили, що не будуть заявляти вказані клопотання.

Положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантований розгляд його справи незалежним і безстороннім судом.

Європейський суд з прав людини в остаточному рішенні від 06.06.2018 року у справі «Михайлова проти України» зазначав, що в ситуації, коли суд за відсутності прокурора та особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, вимушений взяти на себе функцію пред`явлення та, що є більш важливим, нести тягар підтримки обвинувачення під час усного розгляду справи, можуть виникнути сумніви в наявності достатніх гарантій, здатних усунути обґрунтовані сумніви щодо негативного впливу такого процесу на безсторонність суду.

Враховуючи наведене, суд не вбачає підстав для призначення у справі судової автотехнічної експертизи обставин ДТП за власною ініціативою.

За таких обставин, розглядаючи справу на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що суду не надано доказів, які б поза розумним сумнівом доводили, що ДТП виникло саме внаслідок порушення ОСОБА_1 вказаних вище технічних вимог Правил дорожнього руху України за обставин, вказаних в протоколі про адміністративне правопорушення, та спростовували його пояснення, а також пояснення ОСОБА_3 .

Виниклі сумніви щодо порушення ОСОБА_1 вказаних вище технічних вимог Правил дорожнього руху України, які б знаходились в причинному зв`язку з виникненням події ДТП, суд, керуючись принципом презумпції невинуватості, тлумачить на користь ОСОБА_1 та приходить до висновку щодо недоведеності події і складу адміністративного правопорушення в його діях.

У відповідності до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, суд закриває провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу даного адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 124, п. 1 ч. 1 ст. 247, 248-249, 279, 283-284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя Крівцов Д.А.