Справа № 466/8167/20 Головуючий у 1 інстанції: Донченко Ю.В.
Провадження № 33/811/1868/20 Доповідач в 2-й інстанції: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року м. Львів

Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф., вивчивши апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м.Львова від 02 листопада 2020 року,

встановив:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь державного бюджету України судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

Не погоджуючись з даною постановою, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Шевченківського районного суду м.Львова від 02 листопада 2020 року.

Крім цього апелянт подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м.Львова від 02 листопада 2020 року з причин того, що копію постанови він отримав лише 04 грудня 2020 року.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вимоги клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вважаю, що необхідно відмовити у поновленні строку на апеляційне оскарження і повернути апеляційну скаргу особі, яка її подала, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Виходячи зі змісту ч.2 ст.294 КУпАП апеляційна скарга, подана після закінчення строку на апеляційне оскарження постанови, подається одночасно з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження такої постанови.

Таким чином, законодавець пов`язує початок відліку строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції з моментом її винесення, а не вручення особі, що притягається до адміністративної відповідальності копії цієї постанови.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatismutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» (974 256) (AleksandrShevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова Шевченківського районного суду м.Львова від 02 листопада 2020 року прийнята у судовому засіданні 02 листопада 2020 року, на якому був присутній ОСОБА_1 , який надавав пояснення по справі, та такому були відомі результати розгляду протоколу, складеного стосовно нього.

Незважаючи на те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 був присутній у судовому засіданні, такому було відомо про прийняте судом рішення та порядок його оскарження, останній звернувся з апеляційною скаргою лише 10 грудня 2020 року, тобто зі спливом строку на апеляційне оскарження.

Покликання апелянта на те, що з копію оскаржуваної постанови він отримав лише 04 грудня 2020 року, як на поважність причин пропуску строку оскарження, апеляційний суд вважає такими, що на увагу не заслуговують.

Обчислення строку апеляційного оскарження постанови судді закон пов`язує з днем винесення оскаржуваної постанови, а не днем отримання копії постанови.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що апелянтом, який був присутній у судовому засіданні при прийнятті оскаржуваної постанови, не представлено жодного доказу на підтвердження існування обставин, які об`єктивно перешкодили йому подати апеляційну скаргу у встановлений законом десятиденний строк.

Відтак, апеляційний суд приходить до обґрунтованого переконання, що ті мотиви, які наведено у клопотанні не є поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження постанови.

Таким чином, необхідно відмовити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м.Львова від 02 листопада 2020 року та повернути подану апеляційну скаргу із додатками особі, яка її подала.

Керуючись ст.294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м.Львова від 02 листопада 2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - відмовити.

Апеляційну скаргу повернути особі, яка подала апеляційну скаргу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту постановлення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя М.Ф.Романюк