Справа № 264/5706/20
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.12.2020 р. м. Маріуполь

Суддя Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області Литвиненко Наталя Вікторівна, при секретарі судового засідання Волоніц О.Г., особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , її захисника Єрмолової В.М., потерпілого ОСОБА_2 , його представника - адвоката Басівського В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Маріуполя матеріали, які надійшли з Кальміуського відділення поліції Центрального відділу поліції Головного управління національної поліції України в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , працюючої бригадиром ТОВ «Метінвест», яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , моб. тел. НОМЕР_2 , за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 19.08.2020 року приблизно о 10:00 годині, знаходячись в приміщенні Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області по пр. Металургів, 231 в Кальміуському районі м. Маріуполя, вчинила дії психологічного характеру відносно чоловіка ОСОБА_2 , що полягали у висловлюванні погроз, образ на адресу останнього, чим спричинила шкоду психологічному здоров`ю та скоїла насильство в сім`ї.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП не визнала та пояснила, що не вчиняла психологічного тиску відносно свого чоловіка ОСОБА_2 .

Захисник Єрмолова В.М. в судовому засіданні пояснила, що дійсно між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник конфлікт, однак нецензурною лайкою остання не виражалась. Зазначила, що саме ОСОБА_2 спровокував конфліктну ситуацію. Матеріалами справи не доведено об`єктивної сторони правопорушення, яка полягає в умисному вчиненні дій психологічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого. Оскільки в даній ситуації не вбачає ознак психологічного насильства, просила закрити провадження відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що 19.08.2020 року перебував у кабінеті №11 в приміщенні Іллічівського районного суду м. Маріуполя з приводу розгляду справи про розірвання шлюбу між ним та ОСОБА_1 . В коридорі ОСОБА_1 почала вимагати віддати документи, які саме не казала. Він просив пустити його, але вона нападала, обзивала образливими словами. Погрожувала, що притягне його до кримінальної відповідальності за крадіжку. З боку ОСОБА_1 був психологічний тиск та переслідування. З нею була неповнолітня дочка, яка також слухала маму, протягувала руки до нього та кричала віддати документи. Він стояв в кутку, щоб не злякати дитину, а коли зрозумів, що ОСОБА_1 не заспокоїться, просив викликати поліцію. При цьому він пояснював, що документів ОСОБА_1 він не мав при собі. Коли йшов з суду по пр. Металургів, його наздогнала поліція, вимагала віддати документи, він пояснив, що таких при ньому не має. Був доставлений до відділу поліції Кальміуського району, де протримали три години. Звертав увагу суду, що ОСОБА_1 своєю поведінкою спричинила йому психологічну травму, дисбалансувала його психологічний стан, викликала тривогу, він переживав, хвилювався, в тому числі за їх спільну малолітню дитину, якою також прикривалась ОСОБА_1 і у якої, на його думку, стався також стресовий розлад, при насильницькій поведінці ОСОБА_1 , під час вияснення сімейних стосунків. Пішов з приміщення суду, щоб не зривати роботу установи. Внаслідок зазначених дій він постійно нервує, погано спить.

Представник потерпілого - адвокат Басівський В.О. в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 кричала на ОСОБА_2 , сварилася, не давала вийти з суду. Виражалася нецензурною лайкою, образливими словами, звинувачувала в крадіжці, за що був зупинений співробітниками поліції посеред міста. На заперечує проти закриття провадження у справі у зв`язку із спливом строку, передбаченого ст.38 КУпАП, але просив визнати винною ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Суд, враховуючи пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, її захисника, потерпілого та його представника, дослідивши письмові матеріали справи, оглянувши відеозапис, приходить до наступних висновків.

Частиною 1 ст.173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконанні захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходженні корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї (матеріальний склад).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу

Згідно пункту 3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктом 14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень статті 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом встановлено, що 20 серпня 2020 року ОСОБА_2 звернувся до начальника Кальміуського ВП Центрального ВП ГУНП в Донецькій області із заявою про вчинення кримінального правопорушення ч.1 ст.383 КК України. Зі змісту вказаної заяви вбачається, що 19.08.2020 року приблизно о 10:00 годині ОСОБА_2 прибув до Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області, щоб дізнатися з приводу розгляду справи про розірвання шлюбу. При вході побачив дружину ОСОБА_1 разом із молодшою донькою. Вийшовши з кабінету секретаря суду, до нього підбігла дружина та почала намагатися вирвати сумку з рук, де знаходились особисті речі, кричати, лаятися, звинувачувати, що він викрав з дому важливі речі. Пізніше був зупинений співробітниками патрульної поліції, затриманий до доставлений до Кальміуського ВП, де проведено огляд речей та документів, відібрано письмові пояснення з цього приводу.

За результатами перевірки за зверненням ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки в діях останньої не вбачається ознак кримінального правопорушення, що підтверджується довідкою ДОП СП Кальміуського ВП Центрального ВП ГУНП в Донецькій області.

У ході судового розгляду судом досліджено відеозапис, який наданий ОСОБА_1 , з якого вбачається, що остання 19.08.2020 року, знаходячись в коридорі Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області, голосно кричала на потерпілого, не давала вийти з приміщення суду, вимагала повернути документи, між ними стояла малолітня дитина, простягала руки до батька та просила віддати документи, потерпілий пояснював, що її документів у нього не має, просив дати вийти, говорив схвильованим голосом, а потім, коли ОСОБА_1 не давала йому проходу деякий час, попросив викликати поліцію.

Потерпілий та його представник пояснили, що відео надане ОСОБА_1 змонтоване, на ньому відсутні всі образи та її нецензурні висловлювання.

Також судом досліджене відео з камер суду, яке звуку не має, але ж воно відображає події, які були встановлені судом під час розгляду справи, а саме ОСОБА_1 не дає проходу потерпілому, між ними стоїть неповнолітня дитина - їх спільна дочка, з кабінетів вийшли працівники суду та дивились, що сталося в коридорі. Протиправні дії ОСОБА_1 тривали деякий час. Лише після виходу працівників установи в коридор, ОСОБА_1 почала рухатися з дитиною на вихід суду, але ж потерпілий знаходився за нею, і поки не вийшла вона, не вийшов потерпілий. Також вбачається, що ОСОБА_1 протягувала руки до потерпілого та між ними була розмова. Суть розмови досліджено в іншому відео.

Сторони не заперечували, що вказане відео стосується обставин, які мали місце між ними 19.08.2020 року о 10:00 годині в приміщенні Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області, розташованого в м. Маріуполі по пр. Металургів, 231.

Суд не погоджується з доводами захисника, що між сторонами виник конфлікт та винуваті обидві сторони, а також, що не доведено об`єктивної сторони правопорушення, оскільки з досліджених судом доказів вбачається, що саме умисні протиправні дії ОСОБА_1 спричинили психологічне насильство над потерпілим, в ході яких йому було спричинено шкоду психічному стану здоров`я.

За таких обставин, суд приходить до висновку, про доведеність вини ОСОБА_1 , яка 19.08.2020 року о 10:00 годині, знаходячись в приміщенні Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області, розташованого в м. Маріуполі по пр. Металургів, 231, вчинила щодо потерпілого ОСОБА_2 дії психологічного характеру, які відповідно до Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству» є формою психологічного насильства, що виразилися в словесних образах, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого, що підтверджується вищенаведеними доказами, а її дії правильно кваліфіковані з ч.1 ст. 173-2 КУпАП, як вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій психологічного характеру.

Разом з тим, відповідно до ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до КУпАП підвідомчі суду(судді).

Якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до КУпАП чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніше як через три місяці з дня його виявлення.

Як вбачається з матеріалів справи, на день розгляду адміністративного матеріалу в Іллічівському районному суді м. Маріуполя Донецької області, з дня вчинення правопорушення сплинув час притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає за можливе провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити без накладення адміністративного стягнення, оскільки на момент розгляду справи закінчився строк притягнення її до адміністративної відповідальності, але вважає доцільним визнати її винуватою.

Керуючись ст.ст.23, 24, 30-1, 33-35, 39-1, 40-1, ч.1 ст.173-2, ст.ст.245, 268, 280, 283, п.1 ч.1 ст.284 КУпАП суд, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винуватою у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 у зв`язку із спливом, передбаченого ст. 38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду протягом 10 днів з моменту її винесення через Іллічівський районний суд м.Маріуполя Донецької області.

Суддя: Н. В. Литвиненко