П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2020 року м. Херсон

Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Валігурська Л.В.

за участю секретаря: Зими А.Б.

розглянувши матеріали, які надійшли з Корабельного відділення поліції Херсонського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Станіслав, Білозерського району, Херсонської області, громадянки України, зареєстрованого та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , -

в с т а н о в и в:

Відносно ОСОБА_1 22.10.2020 р. було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №092187, за змістом якого остання 18.09.2020 р. близько 08:30 години у тамбурі на першому поверсі в під`їзді №1 по АДРЕСА_2 , висловлювалась нецензурною лайкою та образливо чіплялась до ОСОБА_2 , чим порушила громадський порядок і спокій громадян.

Дії ОСОБА_1 за вказаним протоколом кваліфіковано за ст. 173 КУпАП, а саме: дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Під час судового розгляду ОСОБА_1 свою вину не визнала. Дала показання про те, що дійсно між нею та ОСОБА_2 18.09.2020 р. в ранковий час виник спір з приводу ремонту її балкону, що було спричинено роботами виконуваними на балконі належному ОСОБА_2 . Зі свого боку потерпіла стала кричати на неї і спровокувала з нею конфлікт, намагалась спричинити їй тілесні ушкодження. Вона намагалась зайти до себе в квартиру і закрити двері, проте ОСОБА_2 не давала їй того зробити, що призвело до випадкового затискання дверима її ноги. Дійсно намагалась відштовхнути потерпілу від своїх дверей, оскільки саме вона поводила себе неадекватно, проте жодних нецензурних слів в бік потерпілої не говорила.

Потерпіла ОСОБА_2 під час судового розгляду заперечила проти позиції ОСОБА_1 , давши пояснення про те, що 18.09.2020 р. в ранковий час йшла на роботу. Її зустріла ОСОБА_1 і стала пред`являти претензії за балкон, на що попросила почекати її повернення з роботи, щоб все обговорити. Проте ОСОБА_1 стала бігти за нею, била по спині, чіплялась до неї, виловлювалась в її бік нецензурною лайкою, затиснула дверима ногу, що призвело до її ушкодження.

В обґрунтування своєї позиції ОСОБА_2 надала суду акт судово-медичного дослідження №696 від 05.10.2020 р., відповідно до якого у останньої виявлено забійно-рублену рану тильної поверхні правої стопи, що виникла від травматичної дії тупим предметом з вираженим ребром, не виключено, 18.09.2020 р. та відноситься до легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров`я.

Так, на підтвердження протиправності дій ОСОБА_1 суду було надано наступні докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №092187 від 28.02.2020 р., в якому викладено обставини подій, які мали місце 18.09.2020 р., зокрема викладено які саме дії вчинені ОСОБА_1 , розцінені як хуліганські, а саме: висловлювання нецензурною лайкою та образливі чіпляння;

- постанова про закриття кримінального провадження від 12.10.2020 р., відповідно до якої закрито кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, у зв`язку з встановленням відсутності складу кримінального правопорушення, зареєстроване на підставі заяви ОСОБА_2 по факту спричинення їй тілесних ушкоджень;

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 18.09.2020 р. від імені ОСОБА_2 , в якому остання повідомила про вчинені щодо неї протиправні дії з боку ОСОБА_1 ;

- заява ОСОБА_1 від 18.09.2020 р., в якій вона просить вжити заходів до ОСОБА_2 , яка спричинила їй тілесні ушкодження;

- заява про залучення до провадження як потерпілого від 22.09.2020 р. від імені ОСОБА_2 ;

- письмові пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які узгоджуються з тими, що було надано суду.

Оцінюючи досліджені докази, враховую таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв?язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 173 КУпАП передбачає відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян. Об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку.

Громадський порядок це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами відносин, що складаються у громадських місцях у процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.

Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, безпричинно, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою. Суб`єктивна сторона цього правопорушення характеризується наявністю вини. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення буде порушено громадський порядок і прагне саме до цього. Зазначені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку неповаги до суспільства. Домінування у свідомості особи саме такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання є головним критерієм відмежування дрібного хуліганства як адміністративного правопорушення проти громадського порядку та моральності від інших адміністративних правопорушень.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, досліджених судом, та пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , наданих суду, останні є сусідами та 18.09.2020 р. між ними виник конфлікт. Зважаючи на пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 даних як під час складання адміністративного протоколу так і в суді, дії ОСОБА_1 вчинені за місцем свого проживання були викликані особистими мотивами, а не намаганням виразити явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Крім того, потерпіла наполягала на факті спричинення їй тілесних ушкоджень, а відповідно ймовірним об`єктом посягання з боку ОСОБА_1 було в першу чергу здоров`я потерпілої, а не громадський порядок, тому суд приходить до висновку про недоведеність наявності в діях ОСОБА_1 хуліганського мотиву, а відтак її не може бути притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП.

Крім того, протокол, в порушення вимог ст. 254 КУпАП складено через десять днів після закриття кримінального провадження за заявою потерпілої.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява №36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, з урахуванням загального принципу про те, що всі сумнів щодо доведеності вини особи у вчиненні правопорушення необхідно тлумачити на її користь (ст. 62 Конституції України), суд приходить до висновку, що обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, а тому в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 173 КУпАП, що на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України має своїм наслідком закриття провадження, оскільки провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 23, 173, 247, 250-252, 280, 283, 284 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення закрити.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Суддя: Л.В. Валігурська