Провадження № 3/522/932/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2020 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Попревич В.М., секретар судового засідання - Романюк П.С., за участю прокурора -Острик О.В., особи, стосовно якої складено протокол - ОСОБА_1 , адвоката - Гудкової Н.Ф., розглянувши у судовому засіданні протокол про адміністративне корупційне правопорушення стосовно:

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Одесі, громадянин України, з вищою освітою, депутат Одеської міської ради, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- за ч. 2 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

24 грудня 2019 року оперуповноваженим 6 відділу управління стратегічних розслідувань в Одеській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України Бойченком С.О. складено протокол про вчинення депутатом Одеської міської ради ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.2 ст.172-6КУпАП.

Як зазначено у протоколі № 11/2019 від 24.12.2019 року, ОСОБА_1 будучи депутатом Одеської міської ради, 19 липня 2018 року відповідно до договору купівлі-продажу №19/07-18 від 19.07.2018 року став власником автомобіля "CITROEN C3" 2018 року, вартістю 518 400 грн., в порушення вимог ч.2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», протягом десяти днів не подав письмове повідомлення про суттєві зміни в майновому стані осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування до Національного агентства з питань запобігання корупції. Вказані дії місять ознаки адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 2 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 3 ч. 1 п. 1 п.п. "б" Закону України "Про запобігання корупції" ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушення пов`язаного з корупцією, та на нього поширюється дія Закону.

Згідно з ч. 2 ст. 52 Закону України "Про запобігання корупції" у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб`єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов`язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Відповідно до Закону України "Про державний бюджет на 2018 рік", станом на 01.01.2018 року, прожитковий мінімум для працездатних осіб, становить 1762 грн.

Згідно з відповіддю територіального сервісного центру № 5141 Регіонального сервісного центру в Одеській області МВС України вих. № 31/15/5141-2858 від 10.12.2019, автомобіль марки "CITROEN C3" 2018 р.в., зареєстровано за гр. ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, 19.07.2018 року.

Відповідно до пункту 6 розділу 2 Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, який був затверджений рішенням Національного агентства № 3 від 10.06.2016 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за № 959/29089), ОСОБА_1 повинен був письмово повідомити Національне агентство про суттєві зміни у своєму майновому стані відповідно до частини другої статті 52 Закону України «Про запобігання корупції», шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет у десятиденний строк з моменту отримання кредиту з метою придбання майна. Зазначене електронне повідомлення подається шляхом заповнення відповідної електронної форми на веб-сайті Реєстру відповідно до технічних вимог до форми. Згідно з пунктом 2 розділу 2 зазначеного Порядку, повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб`єкта декларування подається через мережу Інтернет з використанням програмних засобів Реєстру у власному персональному електронному кабінеті суб`єкта декларування після реєстрації в Реєстрі.

Таким чином, ОСОБА_1 будучи депутатом Одеської міської ради та суб`єктом декларування згідно з п.п. "б" п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції" ( далі - Закон), та будучи ознайомленим із обмеженнями встановленими Законом, в порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону, не повідомив протягом десяти днів Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни в майновому стані, щодо придбання транспортного засобу, в результаті чого вчинив адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією, за кваліфікуючими ознаками: несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вказаному адміністративному правопорушенні не визнав.

Адвокат просив закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення з підстав відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП, та з тих підстав, що ОСОБА_1 не є суб`єктом відповідальності за порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти клопотання адвоката.

Заслухавши думку прокурора, пояснення ОСОБА_1 та його адвоката, дослідивши матеріали адміністративного провадження, проходжу до висновку про наступне.

Відповідно до п. 9 ст.1 ЗУ «Про запобігання корупції» (далі закону) правопорушення пов`язане з корупцією - це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 Закону, за яке Законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну чи цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, є невід`ємною складовою, для вирішення питання про притягнення осіб до відповідальності, і як зазначив ВССУ в своєму листі від 22.05.2017 року № 223-943/0/4-17, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно зі ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, суддя під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, а в даному випадку про адміністративне корупційне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції» або, з огляду на час вчинення правопорушення чи розгляду в суді, Законом України «Про запобігання корупції»; чи є особа винною в його вчиненні, отже чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

При цьому, при розгляді справ цієї категорії слід керуватися Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції» (далі - Закон), Кодексом України про адміністративні правопорушення, іншими нормативно-правовими актами України, а також практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Враховуючи викладені обставини, звертаю увагу на те, що рішенням ЄСПЛ, від 14 жовтня 2010 року, у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Держава перед застосуванням каральних заходів щодо правопорушників зобов`язана перш за все створити умови для належного виконання особою своїх обов`язків, в даному випадку прийняття чітких законів (підзаконних нормативно-правових актів), які б не підлягали двухзначному трактуванню, створенню і належному веденню електронного реєстру. Покарання не повинно бути застосованим до особи за наявності формальних підстав правопорушення, та повинно бути відповідним вчиненому діянню з урахуванням усіх обставин (суб`єктивних та об`єктивних ознак).

На підставі Закону України " Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення ефективності інституційного механізму запобігання корупції" від 02.10.2019 року, частину другу ст. 50 Закону України "Про запобігання корупції" доповнено наступним абзацом:" Положення частини другої цієї статті застосовуються до суб`єктів декларування, які є службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, а також суб`єктів декларування, які займають посади, пов`язані з високим рівнем корупційних ризиків, відповідно до статті 50 цього Закону."

Тобто на момент розгляду справи судом, діяння, що ставиться у провину ОСОБА_1 не вважається адміністративним правопорушенням, так як останній не є особою, що займає відповідальне та особливо відповідальне становище у розумінні Закону України "Про запобігання корупції".

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

З урахуванням вище наведеного, суддя приходить до обґрунтованого висновку, що провадження по справі підлягає закриттю у вказаних підстав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 172-6,245,247ч.1 п.1,251,284,294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП закрити у зв`язку із скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність, на підставі п.6 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти діб з дня її винесення.

Суддя Приморського

районного суду м. Одеси Попревич В.М. 22.01.2020