П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.01.2020 Справа №607/1547/20

28 січня 2020 року

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сташків Надія Михайлівна, розглянувши матеріали, які надійшли від Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , не працює, неодружений,

за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

за участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

потерпілого ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №546562 від 26 січня 2020 року, громадянин ОСОБА_1 15 січня 2020 року близько 02 години 00 хвилин, перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносного свого батька ОСОБА_2 , під час якого чинив на нього моральний та психологічний тиск, виражався нецензурними словами, погрожував розправою.

У судовому засіданні ОСОБА_1 , пояснивши, що повністю розуміє зміст роз`яснених йому прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, винним себе у вчиненому адміністративному правопорушенні не визнав. Пояснив, що 15 січня 2020 року його взагалі не було вдома, тому жодних протиправних дій відносного свого батька він не вчиняв. Посилаючись на наведене, просив закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_2 пояснив, що між ним та його сином ОСОБА_1 дійсно мав місце конфлікт 14 січня 2020 року. Проте, повідомив він про цю подію 15 січня 2020 року. Тому в справі є розбіжності з приводу цього.

Для вирішення питання про те, чи було вчинено дане правопорушення, та чи винен ОСОБА_1 у його вчиненні, судом досліджено зібрані у справі докази.

Як убачається з рапорту працівника поліції від 15 січня 2020 року, 15 січня 2020 року о 02 год. 13 хв. від ОСОБА_2 надійшло повідомлення про те, що 15 січня 2020 року о 02 год. 12 хв. в АДРЕСА_1 його син вчиняв насильство відносно нього ( ОСОБА_2 ).

Як слідує з письмової заяви ОСОБА_2 від 15 січня 2020 року, він просить притягнути до відповідальності свого сина ОСОБА_1 , який систематично вчиняє домашнє насильство. Однак, із вказаної заяви не вбачається конкретної дати та часу вчинення ОСОБА_1 протиправних дій.

З письмових пояснень ОСОБА_2 від 14 січня 2020 року вбачається, що він звернувся в поліцію, у зв`язку з тим, що 14 січня 2020 року о 2 год. 00 хв. його син ОСОБА_1 не пускав його в квартиру, погрожував розправою, нецензурно виражався. Вказана заява містить виправлення дати з «14» на «15» січня 2020 року. Виправлення ніким не засвідчені, хто їх вносив до пояснень, не зрозуміло.

Як убачається з письмової заяви ОСОБА_1 від 26 січня 2020 року, він вважає, що письмова заява його батька ОСОБА_2 є наклепом та не відповідає дійсності.

Будь-які інші належні та достатні докази, які б підтверджували викладені у протоколі обставини, зокрема те, що ОСОБА_1 15 січня 2020 року о 02 год. 00 хв. вчинив домашнє насильство відносного свого батька ОСОБА_2 в матеріалах справи відсутні.

Положеннями ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

В матеріалах справи, крім протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №546562 від 24 січня 2020 року, відсутні будь-які інші докази, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що мав місце 15 січня 2020 року о 02 год. 00 хв.

Крім цього, в судовому засіданні ОСОБА_1 та потерпілий ОСОБА_2 пояснив, що конфлікт між ним та сином мав місце 14 січня 2020 року.

У справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, без наявних інших доказів, які б підтверджували обставини, викладені у ньому, не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Таким чином, з огляду на вказане, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №564562 від 26 січня 2020 року не може бути беззаперечним доказом вини ОСОБА_1 , оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих, не спростованих презумпцій факту.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За вказаних обставин судом установлено, що докази вини ОСОБА_1 у вчиненні ним домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, не є переконливими і достатніми та не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема, судом не встановлено жодного прямого доказу, на підставі якого суд міг би беззаперечно встановити, що 15 січня 2020 року ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство стосовно свого батька ОСОБА_2 , тобто правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

З цих підстав суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 173-2, 247, 280, 283, 284, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяН. М. Сташків