КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№33/824/2594/2020 Постанова винесена суддею Коваленком К.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

на постанову судді Баришівського районного суду Київської області від 02 червня 2020 року,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Баришівського районного суду Київської області від 02 червня 2020 року накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Згідно з постановою суду, 15 травня 2020 року о 09 год. 10 хв. по вул. Київський шлях в смт. Баришівка ОСОБА_1 керував автомобілем АЗЛК 2140, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, не чітка мова, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявнийсклад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи постанову суду незаконною, просить її скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, а обставини, на які посилається суд в своїй постанові, не доведені в установленому законом порядку.

Так, зазначає, що 15 травня 2020 року він рухався на власному автомобілі в смт. Баришівка по вулиці Київський шлях та був зупинений працівниками патрульної поліції за порушення правил дорожнього руху, а саме - не був пристебнутий ременем безпеки та у нього був відсутній поліс обов`язкового страхування, за що останні склали на нього постанову за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Після цього працівники поліції запитали в нього чи вживав він спиртні напої, на що він категорично відповів, що не вживав, проте працівниками поліції було складено на нього протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме про відмову від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Однак вказані обставини не відповідають дійсності, оскільки працівниками поліції йому взагалі не пропонувалось пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння ні на місці зупинки, ні в медичному закладі. При цьому будь які свідки були відсутні та вказана подія не була зафіксована засобами фото - чи відеозйомки.

Разом з тим, розглядаючи справу, суд не звернув увагу на вищевказані обставини, не викликав та не допитав вказаних свідків, але, як на доказ його вини, послався на «пояснення», при цьому з тексту постанови не вбачається, на чиї пояснення послався суд.

Крім того, як вбачається з тексту протоколу про адміністративне правопорушення, часом вчинення адміністративного правопорушення є 19 год. 50 хв., однак, у постанові суд зазначив, що він вчинив адміністративне правопорушення о 09 год. 10 хв., тобто суд притягнув його до адміністративної відповідальності за правопорушення, яке він не вчиняв 02.06.2020 року о 09 год. 10 хв. і за яке на нього не було складено протокол про адміністративне правопорушення, змінивши таким чином фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення.

Також з тексту постанови вбачається, що суд наклав на нього адміністративне стягнення, не визнавши його при цьому винним у вчиненні адміністративного правопорушення, між тим, відповідно до положень КУпАП,обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного, правопорушення.

При цьому, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини, повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

За таких обставин, розглядаючи справу, суд значно відступив від принципів повноти та об`єктивності судового розгляду та порушив вимоги п. 24 Постанови Пленуму верховного Суду України від 23.12.2005 р. №14, а також вимоги Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення» від 11.06.2004 р. №11.

Будучи належним чином повідомленим про день, час та місце апеляційного розгляду, ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, а направив до суду клопотання про проведення розгляду справи у його відсутність, а тому, з огляду на положення ч.ч. 5, 6 ст. 294 КУпАП, та те, що неявка ОСОБА_1 не перешкоджає апеляційному перегляду постанови судді місцевого суду, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу без його участі.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Всупереч тверджень апелянта, ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, який складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП,підписано відповідною посадовою особою, свідками та й самим ОСОБА_1 ; Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу Alcotest6810; поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , якими засвідчено факт відмови водія ОСОБА_1 , який мав явні ознаки алкогольного сп`яніння, від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичній установі.

Що стосується доводів ОСОБА_1 про порушення інспекторами поліції порядку проведення його огляду на стан сп`яніння, а саме - що працівники поліції йому взагалі не пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння ні на місці зупинки, ні в медичному закладі, то вони не відповідають дійсності та спростовуються наявним в матеріалах справи Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого, виявивши у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, останньому працівником поліції було запропоновано пройти огляд для визначення стану сп`яніння за допомогою приладу Alcotest6810, однак ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду, що засвідчено свідками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також Направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в якому зазначені ознаки сп`яніння, виявлені у результаті огляду, проведеного поліцейським, як то: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, за наявності яких ОСОБА_1 направлявся на огляд до медичного закладу - КНП БЦРЛ, однак огляд на стан сп`яніння не проводився у зв`язку з його відмовою від проходження такого огляду.

При цьому, ні апеляційна скарга, ні матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 , вважаючи дії інспекторів поліції з вказаного приводу неправомірними, оскаржував їх в установленому порядку.

А тому такі твердження ОСОБА_1 розцінюються як спосіб захисту та намагання ухилитися від відповідальності за вчинене.

Відсутність у матеріалах справи відеозапису з нагрудних камер поліцейських ніяким чином не ставить під сумнів правомірність їхніх дій, як це намагається довести ОСОБА_1 , оскільки у справі достатньо інших доказів, які суд визнав допустимими і достатніми для прийняття рішення про визнання його винуватим.

Та обставина, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які брали участь у фіксуванні обставин зазначеного адміністративного правопорушення, безпосередньо в суді не допитувались, не може свідчити про неповноту з`ясування всіх обставин справи, оскільки їх письмові пояснення, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, були досліджені суддею та обґрунтовано прийняті до уваги як такі, що узгоджуються з іншими доказами у справі та підтверджують обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, який складений щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо посилання апелянта на те, що суд, як на доказ його вини, послався на «пояснення», при цьому з тексту постанови не вбачається на чиї саме пояснення послався суд, то вказаний недолік, з урахуванням наявних у матеріалах справи лише письмових пояснень свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та й самого ОСОБА_1 , не ставить під сумнів правильність висновків судді місцевого суду про доведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та його відмови від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння, та не перешкодив судді прийняти законне і обґрунтоване рішення.

При цьому, що стосується доводів ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що часом вчинення адміністративного правопорушення є 19 год. 50 хв., однак у постанові суд зазначив, що він вчинив адміністративне правопорушення о 09 год. 10 хв., тобто суд притягнув його до адміністративної відповідальності за правопорушення, яке він не вчиняв 02.06.2020 року о 09 год. 10 хв., і за яке на нього не було складено протокол про адміністративне правопорушення, змінивши таким чином фабулу викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, то вони не заслуговують на увагу, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 057850 щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП був складений 15.05.2020 року о 19 год. 50 хв., а подія правопорушення вчиненого ОСОБА_1 відбувалася 15.05.2020 року о 19 год. 10 хв., і таким чином судом першої інстанції було вірно встановлено, що вчинення правопорушення ОСОБА_1 мало місце 15 травня 2020 року, а те, що судом зазначено час його вчинення о 09 год. 10 хв. замість 19 год. 10 хв., то це є очевидною опискою, яка не впливає на суть прийнятого судом рішення, і тому необхідно уточнити постанову судді Баришівського районного суду Київської області від 02 червня 2020 року, вказавши у мотивувальній частині час вчинення правопорушення «19 год. 10 хв.» замість часу «09 год. 10 хв.».

Посилання апелянта на те, що суд наклав на нього адміністративне стягнення, не визнавши його при цьому винним у вчиненні адміністративного правопорушення, але, відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного, правопорушення, є безпідставними, адже суд у постанові дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а прийняте ним рішення про накладення адміністративного стягнення відповідає вимогам ч. 1 ст. 284 КУпАП, якою встановлено, що по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження в справі, в апеляційній скарзі не наведено.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки його притягнуто до адміністративної відповідальності за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При цьому суд, дотримавшись вимог ст.ст. 33, 34 КУпАП, наклав на ОСОБА_1 стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення, і відповідає меті виховання особи, що його вчинила, та запобіганню вчиненню нових правопорушень, як це передбачено ст. 23 КУпАП.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, тому підстави для її скасування - відсутні, а відтак, апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Баришівського районного суду Київської області від 02 червня 2020 року, якою накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, - без змін.

Уточнити постанову судді Баришівського районного суду Київської області від 02 червня 2020 року, вказавши у мотивувальній частині час вчинення правопорушення «19 год. 10 хв.» замість часу «09 год. 10 хв.».

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Горб І.М.