Категорія:ч.3 ст. 126 КУпАП Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2020 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 грудня 2019 року,

В С Т А Н О В И В

Даною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк три місяці.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 коп. судового збору.

Згідно з постановою ОСОБА_1 визнано винним за те, що він, будучи тимчасово обмеженим у праві керування транспортними засобами, згідно постанови головного державного виконавця Першого відділу ДВС міста Луцьк ГТУЮ у Волинській області Дмитрук В.Д. від 27 березня 2018 року, 25 листопада 2019 року о 14.04 годин, керував транспортним засобом, а саме автомобілем «Фольксваген Пассат», державний номерний знак НОМЕР_1 , на проспекті Перемоги, 14 в місті Луцьку. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 126 КУпАП.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушення його права на захист, у зв`язку з чим постанову суду вважає необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, а її висновки не відповідають фактичним обставинам справи.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі і просив скасувати рішення судді та закрити провадження у справі, суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

З доводами, які викладені в постанові суду щодо можливості розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 погоджується і апеляційний суд. Посилання апелянта щодо порушення його права на захист до уваги судом не приймаються з врахуванням наступного. ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час та дату судового розгляду, що підтверджується розпискою наявною в матеріалах справи (а.с.11). В задоволенні поданого ОСОБА_1 клопотання від 18.12.2019 року обгрунтовано було відмовлено, зважаючи на визначені законом, ст. 38 КУпАП, строки розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 126 КУпАП, у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. На суд покладено обов`язок належним чином повідомити таку особу про час та місце судового розгляду, що судом було зроблено належним чином. При цьому така особа не позбавлена можливості подати клопотання, пояснення та докази, що стосуються предмету судового розгляду, в письмовому вигляді або скористатись послугами захисника.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положення ст. 251 КУпАП регламентують, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даних вимог закону при винесенні постанови місцевим судом дотримано.

Так, постановою державного виконавця від 27 березня 2018 року (а.с. 2) встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами ОСОБА_1 до повного погашення заборгованості зі сплати аліментів.

Протоколом про адміністративне правопорушення від 25.11.2019 року серії ДПР18 № 365332 зафіксовано, що дана особа - ОСОБА_1 25 листопада 2019 року о 14 год. 04 хв. керувала автомобілем марки «Фольксваген Пассат», державний номерний знак НОМЕР_1 , на проспекті Перемоги, 14 в місті Луцьку, порушуючи при цьому вимоги зазначеної вище постанови, тобто будучи особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (а.с.1).

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що при керуванні автомобілем, за зафіксованих у протоколі обставин, обмеження в керуванні з нього було зняте. Посилання ОСОБА_1 щодо повного погашення аліментів не підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, заперечення апелянта щодо недостатності доказів на підтвердження його винуватості є безпідставними і до уваги апеляційним судом не приймаються.

За таких обставин, апеляційний суд вважає рішення судді про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, обгрунтованим.

На думку апеляційного суду, накладаючи адміністративне стягнення, суд першої інстанції, відповідно до вимог ч.2 ст.33 КУпАП, врахував характер правопорушення, дані про особу винного, ступінь суспільної небезпеки вчиненого, конкретні обставини справи та обґрунтовано застосував до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на мінімальний строк.

Посилання ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі щодо перебування на його утриманні малолітнього сина та специфіку роботи, яка пов`язана із керуванням транспортними засобами, як на підставу скасування постанови, не дає в даному випадку застосувати інше стягнення, оскільки призначене йому стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 126 КУпАП, є безальтернативним.

Враховуючи вищенаведене, підстав для скасування постанови судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, суд не знаходить.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 грудня 2019 року щодо нього - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В. А. Подолюк