ЛЕНІНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Справа № 553/2513/20
Провадження № 3/553/1067/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2020 року м.Полтава

Ленінський районний суд м.Полтави у складі головуючого судді Високих М.С., з участю секретаря судового засідання Яковенко В.С., особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднану справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Усівка Пирятинського району Полтавської області, громадянина України, працюючого оператором ГРС КП «Дитяча лікарня», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и в:

21.11.2020 о 19 год. 40 хв. по вул.О.Бідного, у м.Полтаві, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Renault Logan», державний номерний знак НОМЕР_1 , та рухаючись у напрямку просп.Миру, в порушення п.16.11 ПДР України, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 (дати дорогу) та здійснив зіткнення з транспортним засобом марки ВАЗ 210994-20, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі у напрямку просп.М.Вавілова. У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

Таким чином ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Також на розгляд Ленінського районного суду м.Полтави надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №118694 складений 21.11.2020 щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до вказаного протоколу, 21.11.2020 о 19 год. 40 хв. по просп.Миру, 30а у м.Полтаві, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки«Renault Logan», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі (ПОНД м.Полтава), водій відмовився у присутності свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою причетність до дорожньо-транспортної пригоди визнав повністю, при цьому не оспорював фактичних обставин справи, за яких сталось зіткнення транспортних засобів. Пояснив, що рухався по другорядній дорозі, із-за снігу не помітив дорожній знак, тому сталось зіткнення з автомобілем, що рухався по головній дорозі. У результаті ДТП автомобілі зазнали пошкоджень, але учасники пригоди не постраждали і за медичною допомогою не звертались.

Щодо правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ОСОБА_1 винним себе не визнав та наголосив, що алкогольних напоїв не вживав, і не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння. На місці зупинки він декілька разів продував спецприлад на вимогу працівників поліції, виконував їх вказівки, проте тест результатів не показав. Також ОСОБА_1 пояснив, що він просив патрульних пройти огляд у медичному закладі, чого забезпечено не було.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 показав, що був запрошений працівниками поліції в якості свідка при проходженні ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння на місці зупинки. У його присутності ОСОБА_1 виконував вказівки патрульних та декілька разів продував спецприлад, однак результатів це не мало. Також ОСОБА_3 зазначив, що 21.11.2020 було дуже холодно і йшов сніг, прилад, за допомогою якого проходив огляд водій, довго не міг увімкнутись і вся процедура тривала більше години. Чи проходив водій огляд на стан сп`яніння у медичному закладі йому не відомо.

Аналогічні за змістом показання надали в ході допиту свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_2 . При цьому всі свідки зазначили, що ними не було помічено видимих ознак сп`яніння водія ОСОБА_1 , зокрема, різкого запаху алкоголю та пояснили, що можливо тест не вдалось пройти через погодні умови або через нестачу повітря у легенях.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до відповідальності, показання свідків, оцінивши досліджені в судовому засідання докази з точки зору їх належності та допустимості, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши всі обставини справи у їх сукупності, суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, оскільки він, будучи учасником дорожнього руху, допустив порушення вимог п.16.11 ПДР України, у результаті чого сталась дорожньо-транспортна пригода і транспортні засоби зазнали пошкоджень.

Крім пояснень особи, яка притягується до відповідальності, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами: даними схеми місця ДТП з переліком видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортних засобів, письмовими поясненнями учасників дорожньо-транспортної пригоди тощо.

Виходячи із змісту Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила (пункти 1.3, 1.4).

У відповідності до п.16.11 ПДР України, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Вказаних вимог Правил дорожнього руху ОСОБА_1 не дотримався, внаслідок чого відбулось зіткнення, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Разом із тим, вирішуючи справу в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд зазначає про наступне.

У відповідності до ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) при розгляді справ про адміністративне правопорушення зобов`язаний, зокрема, з`ясувати чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності тощо (стаття 280 КУпАП).

Наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюються органом (посадовою особою) на підставі доказів у справі про адміністративне правопорушення, тобто будь-яких фактичних даних, на основі яких встановлюються зазначені обставини. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо.

Згідно із внесеним на розгляд суду протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №118694, ОСОБА_1 поставлено за провину порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктами 2,3,4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом Міністра охорони здоров`я, України та Міністра внутрішніх справ України № 1452/735 від 09.11.2015 визначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно із складеним щодо ОСОБА_1 протоколом про адміністративне правопорушення серії, у водія транспортного засобу поліцейським були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, такі як різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів.

Між тим, допитані в судовому засіданні свідки вказали, що не помітили у водія видимих ознак сп`яніння, в тому числі не відчували від нього запаху алкоголю. Також свідок ОСОБА_2 показав, що водій ОСОБА_1 нервувався, що було логічним, оскільки відбулось зіткнення транспортних засобів.

Статтею 266 КУпАП детально регламентовано порядок проведення огляду осіб, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння. Так, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що не відмовлявся від проходження огляду на місці зупинки і декілька разів продував трубку так, як йому вказували поліцейські. Але тест результатів не показував, тому ОСОБА_1 наполягав на проходженні огляду в умовах медичного закладу.

Вказані ОСОБА_1 обставини повністю узгоджуються із показаннями допитаних в судовому засіданні свідків та підтверджується дослідженими в ході розгляду справи записом відеофіксації порушення.

Інших доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суду надано не було.

Суд зазначає, що до об`єктивної сторони складу поставленого за провину ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, входить відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку на вимогу поліцейського.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

В судовому засіданні було встановлено, що водій ОСОБА_1 на вимогу поліцейського погодився на проходження огляду на місці зупинки й вчиняв активні дії для освідування, що не може бути розцінено як відмова.

Тим більш, предметом лабораторного дослідження щодо виявлення стану сп`яніння може бути таке біологічне середовище як слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних зазначених вище середовищ (п.п.12,13 Інструкції).

Таким чином, жодний із приєднаних до справи доказів не спростовує наведені ОСОБА_1 заперечення відмови від проходження огляду, а навпаки логічно узгоджуються із наданими ним поясненнями щодо вчинення активних дій для проходження огляду на стан сп`яніння.

У відповідності до ст.62 Конституції України, як норми прямої дії, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, винуватість особи у вчиненні правопорушення повинна бути доведена поза розумним сумнівом, а усі сумніви тлумачаться на користь правопорушника. Таким чином, суд зобов`язаний дослідити усі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності.

За таких обставин, враховуючи обставини складання протоколу про адміністративне правопорушення, беручи до уваги досліджені докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність належних, допустимих, достатніх та переконливих доказів на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, «поза розумним сумнівом», що є підставою для закриття провадження у справі.

Виходячи із змісту ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення, з огляду на що провадження у справі в цій частині підлягає до закриття.

Разом із тим, визначаючи вид та міру адміністративного стягнення за ст.124 КУпАП, суд, виходячи із положень ст.23 КУпАП, зазначає, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч.1 ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України.

Із змісту частини другою згаданої статті вбачається, що при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність судом не враховуються.

З огляду на викладене, суд вважає, що для досягнення мети адміністративного стягнення на ОСОБА_1 необхідно накласти стягнення у виді штрафу в межах санкції ст.124 КУпАП України у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, оскільки саме таке стягнення буде сприяти вихованню правопорушника у дусі додержання законів України та запобігати вчиненню ним нових правопорушень.

Питання про судовий збір вирішено судом у порядку ст.401 КпАП України, згідно з якою у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір сплачується особою, на яку таке стягнення накладено.

На підставі викладеного та керуючись ст.40-1, п.1 ст.247, ст.ст.283, 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 420,40 грн. судового збору.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м.Полтави. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку оскарження.

Суддя

Ленінського районного суду м.Полтави Марина Сергіївна Високих