ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/9221/20 Номер провадження 33/814/785/20Головуючий у 1-й інстанції Микитенко В. М. Доповідач ап. інст. Нізельковська Л. В.
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Нізельковська Л.В.,

за участі:

захисника адвоката Шерстюк А.О.,

особи, яка притягається

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Шерстюк А.О. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Октябрського районного суду м.Полтава від 03 листопада 2020 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, працюючий водієм ТОВ „КІОТРАНС, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КпАП України, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. на користь держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 420, 40 грн. в дохід держави.

Постановою судді ОСОБА_1 визнаний винуватим в тому, що 29.09.2020 року, о 07.48 год., по вул.Небесної Сотні, 25, в м.Полтава, керував транспортним засобом марки „РУТА 19, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснюючи регулярні пасажирські перевезення на міському маршруті №50 „Інститут зв`язку Південний вокзал, та перевозив тридцять три пасажири при визначеній характеристикою транспортного засобу та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу кількості місць для сидіння - сімнадцять з місцем для водія включно, чим порушив п.п.2, 11 Постанови КМУ №641 від 22.07.2020 року та п.4 Постанови МОЗ Головного державного санітарного лікаря України №23 від 21.05.2020 року. Своїми діями ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 КпАП України.

В апеляційній скарзі захисник просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Вказує, що ОСОБА_1 , суб`єктом даного правопорушення не являється, оскільки є лише найманим працівником та всі дії щодо перевезення громадян здійснює на виконання вказівки свого керівництва.

При цьому, протокол про адміністративне правопорушення складено з порушеннями положень ст.256 КпАП України, а саме, в ньому не зазначено відомості про те, які саме правила було порушено водієм та якими нормативно-правовими актами ці правила встановлено, не зазначено свідків події.

Будь-яких даних про те, що органами місцевого самоврядування ухвалювались відповідні рішення та оприлюднювались у визначеному законом порядку, матеріали справи не містять.

Вислухавши захисника Шерстюк А.О. та особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , які підтримали подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, приходжу до висновку про наявність підстав для її часткового задоволення з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст.ст. 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя місцевого суду даних вимог закону не дотримався, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про необхідність притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.44-3 КпАП України.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 керував транспортним засобом та здійснював регулярні пасажирські перевезення, перевозячи при цьому транспортному засобі пасажирів у кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтвердив дані обставини, однак, провини у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, зазначивши, що суб`єктом не правопорушення не являється. Крім того, за вказане правопорушення притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-2 КпАП України, штраф за яке сплатив у встановленому законом порядку.

Тобто, факт перевезення ОСОБА_1 на маршрутному таксі пасажирів понад кількість місць для сидіння, встановлену технічною характеристикою транспортного засобу, ніким не оспорюється.

При цьому, оскільки ОСОБА_1 ставиться в провину не зайняття господарською діяльністю з порушенням певних вимог карантинних заходів, а саме його дії як водія, що не відповідають обмеженням, встановленим нормативними актами щодо карантину людей, він є суб`єктом правопорушення, передбаченого ст.44-3 КпАП України.

Тому доводи апелянтів про відсутність в діях ОСОБА_1 складу вказаного правопорушення є необгрунтованими.

Разом з тим, вимоги захисника про закриття провадження в справі є слушними з огляду на таке.

Диспозицією ст.44-3 КпАП України передбачено відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення в галузі охорони праці і здоров`я населення, зокрема, за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Стаття 44-3 КпАП України, за своєю структурою є бланкетною нормою, оскільки відповідальність за цим законом настає у разі порушення особою інших правових норм, якими визначена певна поведінка цих осіб.

В даному випадку така поведінка визначена Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 641 від 22 липня 2020 року.

Відповідно до п.п.2 п.1 Постанови передбачено, що на території регіону (адміністративно-територіальної одиниці), на якій установлено „зелений рівень епідемічної небезпеки заборонено здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному, залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньо обласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на це транспортний засіб.

Аналогічні тимчасові рекомендації щодо організації протиепідемічних заходів при наданні послуг з перевезення пасажирів на період карантину визначено і п.4 Постанови Головного державного санітарного лікаря України №23 від 21.05.2020 року.

Крім того, порушення правил перевезення пасажирів при наданні послуг з перевезення пасажирів також відноситься до адміністративних правопорушень на транспорті, в галузі шляхового господарства і зв`язку.

Відповідальність за такі дії передбачена нормами ч.1 ст.121-2 КпАП України, якими заборонено перевезення водіями транспортних засобів, що працюють у режимі маршрутних таксі, пасажирів понад максимальну кількість, передбачену технічною характеристикою транспортного засобу або визначену в реєстраційних документах на цей транспортний засіб, а також перевезення водіями транспортних засобів, що здійснюють міжміські чи міжнародні перевезення, пасажирів, кількість яких перевищує кількість місць для сидіння, передбачену технічною характеристикою транспортного засобу або визначену в реєстраційних документах на цей транспортний засіб.

Таким чином, адміністративна відповідальність за фактом перевезення водіями транспортних засобів, що працюють у режимі маршрутних таксі, пасажирів понад максимальну кількість, передбачену технічною характеристикою транспортного засобу або визначену в реєстраційних документах на цей транспортний засіб, настає в разі порушення як правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, так і Правил дорожнього руху України. При цьому диспозиції статей 44-3 та 121-2 КпАП України в частині визначення зазначеного правопорушення є однаковими, суб`єкти відповідальності співпадають, в обох випадках санкціями статей передбачено один і той самий вид стягнення - штраф у грошовій формі. Тобто, вказані обставини дають підстави для ототожнення цих норм як одного виду відповідальності.

В разі, коли одну й ту саму правову ситуацію регулюють дві і більше правові норми, які певним чином між собою пов`язані, в результаті обирається одна.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії постанови інспектора УПП в Полтавській області від 29.09.2020 року, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121-2 КпАП України, а саме перевезенні пасажирів у кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб. Вказана постанова набрала законної сили та ніким з учасників не оскаржувалась. ОСОБА_1 сплатив визначений постановою штраф, що підтверджується відповідними платіжними документами.

Відповідно до ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Згідно зі ст.4 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод заборонено переслідування, або судовий розгляд щодо правопорушення, якщо воно виникло з ідентичних фактів або фактів, які по суті були однаковими.

Таким чином, оцінюючи вищевикладені обставини, враховуючи те, що ОСОБА_1 вже був притягнутий до адміністративної відповідальності за перевезення пасажирів понад максимальну кількість місць для сидіння, передбачену технічною характеристикою транспортного засобу, за ч.1 ст.121-2 КпАП України, приходжу до висновку про відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ці ж дії за ст.44-3 КпАП України.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту.

Враховуючи викладене, постанова судді місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження в справі закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Шерстюк А.О. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Октябрського районного суду м.Полтава від 03 листопада 2020 року відносно ОСОБА_1 скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п.8 ч.1 ст.247 КпАП України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ Л.В. Нізельковська