Справа №461/9163/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2020 року м. Львів

Суддя Галицького районного суду м. Львова Радченко В.Є., з участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника, адвоката Бень Б.З., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли з Управління патрульної поліції у м. Львові ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працює мерчендайзером, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення , -

в с т а н о в и в:

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №274404, ОСОБА_1 16 листопада 2019 р. об 02 год.00 хв. у м.Львові на пл. Міцкевича, 6 керував автомобілем VW SHARAN д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння (порушення мови, зіниці з очей не реагують на світло, порушення координації рухів) та від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив суду, що 16.11.2019 р. його зупинили працівники поліції з причин того, що не горіла лампочка автомобіля. Згодом працівники поліції запитали чому у нього «великі зрачки» та звинуватили його у неадекватності. На такі слова поліцейських ОСОБА_1 пояснив, що їде втомлений з роботи та на такі звинувачення працівників поліції просив провести експертизу. Коли приїхав в лікарню на екпертизу лікар спочатку спілкувалась з ним та сказала надати аналізи. ОСОБА_1 наголосив суду, що надав в лікарні аналізи для проведення експертизи, проте працівники поліції зазначили йому, що «вже виписали постанову про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння». Просив суд закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив суду, що був присутній в лікарні під час здачі ОСОБА_1 аналізів для огляду на наявність стану наркотичного сп`яніння. Зазначив, що ОСОБА_1 казав, що не відмовляється пройти тест на стан сп`яніння.

В судовому засіданні захисник надав суду відеозапис події з портативних відеореєстраторів працівників УПП, отриманий від УПП у Львівській області ДПП. В даному відеозаписі зафіксовані події, що відбувались у лікарні, при цьому зафіксовано, що ОСОБА_1 на запитання поліцейських щодо здачі аналізів неодноразово відповідав «ні, не відмовляюсь». Проте, поліцейський на таку відповідь ОСОБА_1 повідомив «я це буду розцінювати як пасивну відмову».

В судовому засіданні судом неодноразово оголошено перерву для виклику зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення свідків та працівників поліції, проте такі на виклики до суду не прибули.

Відповідно до ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку та обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст.62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 р., Першого протоколу та протоколів 2,4,7 та 11 до Конвенції».

Положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain» від 06.12.1998 (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Під час розгляду справи не здобуто достатньо доказів наявності вини ОСОБА_1 у вчинені правопорушення, що ставиться йому у вину. ОСОБА_1 в судовому засіданні наголошував, що не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, прибув разом з поліцейськими у лікарню та надавав аналізи. Із оглянутих в судовому засіданні відеозаписів із нагрудних камер інспекторів поліції також вбачається, що на пропозицію працівників поліції ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Згода ОСОБА_1 на проведення такого огляду додатково підтверджується наданими в судовому засіданні показами свідка ОСОБА_2 . Свідки, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, та працівники патрульної поліції в судові засідання не прибули, відтак не спростували доводів особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, судом не здобуто достатніх даних про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тобто, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно із ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 130, 221, 280, 283-284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ч.1 ст. 130 КУпАП України закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м.Львова протягом десяти днів з дня винесення постанови і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя В.Є. Радченко