Справа № 163/588/20 Провадження №33/802/391/20 Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С.
Категорія:ст.472 МК України Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2020 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., з участю представника митниці Держмитслужби Пікалюка М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді Любомльського районного суду Волинської області від 13 березня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , водія ФОП ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 95622 (дев`яносто п`ять тисяч шістсот двадцять дві) грн. 15 коп., з конфіскацією в дохід держави 201 штуки шкурок норки загальною вартістю 95622 грн. 15 коп.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп., а в користь Волинської митниці Держмитслужби -1578 грн. витрат по справі за зберігання товарів.

Так, оскаржуваною постановою судді ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 04 вересня 2019 року слідуючи з Республіки Польща в Україну через митний пост "Ягодин" Волинської митниці Держмитслужби водієм рейсового автобуса "Сетра", номерний знак НОМЕР_2 , сполученням "Вроцлав-Черкаси", не задекларував за встановленою формою 201 штуку шкурок норки загальною вартістю 95622 грн. 15 коп., що знаходились в багажному відділенні автобуса серед особистих сумок пасажирів і були виявлені під час митного контролю, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.472 МК України.

Не погоджуючись з таким рішенням суду ОСОБА_1 07 травня 2020 року подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді про визнання його винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, скасувати та постановити своє законне і справедливе рішення.

Також в апеляційній скарзі апелянт просить поновити йому строк на апеляційне оскарження судового рішення. Обґрунтовуючи поважність причин пропуску цього строку, вказує, що у зв`язку із надзвичайною ситуацією в країні він не мав можливості звернутися до суду, так як перебував на самоізоляції. Дана обставина, на його думку, свідчить про поважність причин пропуску цього строку.

Апелянт ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи апеляційним судом в судове засідання не з`явився. Подав до суду через засоби електронного зв`язку письмову заяву про відкладення розгляду справи на інший день після завершення карантину, введеного через Ковід-19.

Проте, апеляційний суд вважає, що в даному випадку розгляд справи можливо провести у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається, що після надходження до апеляційного суду апеляційної скарги ОСОБА_1 , її розгляд неодноразово (9-ть разів: 19.06.20, 08.07.20, 20.07.20, 07.08.20, 25.08.20, 17.09.20, 15.10.20, 11.11.20, 01.12.20) відкладався за поданими апелянтом заявами.

Крім того, ОСОБА_1 апеляційним судом було запропоновано провести судове засідання в режимі дистанційного провадження (відеоконференції) шляхом його перебування поза межами приміщення Волинського апеляційного суду із найбільш наближеного до нього суду, або зі зручних для нього гаджетів (лист від 01.12.20 за вих.№163/588/20/17224/2020). Однак, у поданій до суду заяві від 14.12.2020 року ОСОБА_1 заперечив проти такого проведення судового засідання, не навівши при цьому будь-яких поважних причин щодо неможливості проведення дистанційного провадження.

Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження судового рішення, викладеного в прохальній частині апеляційної скарги ОСОБА_1 , заслухавши думку представника митниці Пікалюка М.С. з приводу заявленого клопотання, який заперечив проти поновлення строків на апеляційне оскарження судового рішення, апеляційний суд доходить висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вищевказаного судового рішення до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Частиною 5 ст.529 МК України передбачено, що постанова суду (судді) у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або органом доходів і зборів, який здійснював провадження у цій справі. Порядок оскарження постанови суду (судді) у справі про порушення митних правил визначається Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України.

Так, згідно з ч.2 ст.294 КпАП України постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що оскаржувана постанова судді постановлена 13 березня 2020 року в присутності ОСОБА_1 , який під час судового розгляду надав свої пояснення та був присутній в засіданні під час проголошення постанови суду, а також ознайомлений з порядком та строком її оскарження (а.с.34-35).

А отже, з урахуванням положень ч.2 ст.294 КУпАП, останній день для подачі апеляційної скарги припадав на 23 березня 2020 року.

Апеляційна скарга до суду подана лише 07 травня 2020 року, тобто після спливу передбаченого законом десятиденного строку на апеляційне оскарження. Дана обставина об`єктивно підтверджується відміткою - поштовим штемпелем, проставленим на поштовому конверті (а.с.55).

В апеляційній скарзі, як на підставу поважності пропуску строку апеляційного оскарження судового рішення ОСОБА_1 посилається на те, що у зв`язку із надзвичайною ситуацією, яка склалася в країні не мав можливості звернутися до суду, так як перебував на самоізоляції.

Проте, таке його твердження на увагу суду не заслуговує, оскільки до клопотання про поновлення строку, яке викладене в апеляційній скарзі, апелянт не додав будь-якого належного доказу про перебування його на самоізоляції, що стало причиною в період строку апеляційного оскарження (з 13.03.2020 по 23.03.2020 включно), вчасно подати апеляційну скаргу на судове рішення з яким він не погоджується. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 подав зі значним проміжком часу, а саме - лише 12 травня 2020 року (а.с.38-55).

Апелянт також не надав до апеляційного суду будь-яким шляхом жодних належних і допустимих доказів з приводу поважності підстав пропуску строку апеляційного оскарження судового рішення і після подання апеляційної скарги із заявленим у ній клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження. При цьому, він неодноразово (9 разів) просив перенести розгляд справи, а також заперечив про проведення судового засідання шляхом дистанційного провадження, і при цьому не навів поважних причин з цього приводу.

Таким чином, стверджувальний апелянтом факт його перебування на самоізоляції в період, який був визначений чинним законодавством для оскарження судового рішення в даній справі, не знайшов свого логічного підтвердження в ході апеляційного розгляду справи.

А тому, апеляційний суд приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження судового рішення до задоволення не підлягає, оскільки особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, не було наведено поважних підстав із наданням відповідних доказів пропуску такого строку у зв`язку з чим він міг бути поновлений судом.

Слід зазначити, що згідно рішення Європейського суду з прав людини в справі «Устименко проти України», необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 подана після закінчення передбаченого законом строку на апеляційне оскарження судового рішення, і при цьому, ним не було наведено поважних підстав для поновлення такого строку, то апеляційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала на підставі ч.2 ст.294 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

У поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Любомльського районного суду Волинської області від 13 березня 2020 року особі, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , відмовити.

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 13 березня 2020 року, - повернути особі, яка її подала.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк