П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 338/1230/20

Провадження № 3/338/513/20

17 грудня 2020 року селище Богородчани

Суддя Богородчанського районного суду Івано-Франківської області Рибка Л.Я., розглянувши матеріали, які надійшли від управління держпраці в Івано-Франківській області Державної служби України з питань праці, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , фізичної особи-підприємця,

за ч. 3 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и л а:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення №ІФ11486/1679/АВ/П/ПТ від 01 жовтня 2020 року,18 вересня 2020 року близько 10 год 36 хв під час інспекційного відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за місцем фактичного здійснення підприємницької діяльності за адресою: АДРЕСА_2 , встановлено перебування на робочому місці ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які допущені до роботи без належного оформлення трудових відносин, що є порушенням вимог ст. 24 КЗпП України.

Таким чином в ході інспекційного відвідування встановлено, що ОСОБА_1 в порушення ст. 24 КЗпП України, постанови Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року № 413 "Про порядок повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу" ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були допущені до роботи фізичною особою-підприємцем без укладення трудового договору. Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 3 ст. 41 КУпАП.

В суд ОСОБА_1 не з`явилась, подала заяву про закриття провадження у справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, враховуючи наявність постанови про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 19 листопада 2020 року, яка набрала законної сили. Зазначила, що притягнення особи до одного й того ж виду юридичної відповідальності вдруге є порушенням ст. 61 Конституції України.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вимогами ст.252 КУпАП України встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог статті 280 КУпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи

ОСОБА_1 ставиться у вину порушення вимог законодавства про працю, зокрема, вимог ч. 3 ст. 24 КЗпП України, тобто вчинення правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП, яке полягає у тому, що трудові відносини з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 оформлені неналежним чином, без укладення трудового договору та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України і працівники допущені до роботи.

Відповідальність за ч. 3 ст. 41 КУпАП настає у випадку фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

Також встановлено, що постановою №ІФ11486/1679/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 19 листопада 2020 року, винесеною уповноваженою особою управління держпраці в Івано-Франківській області на ФОП ОСОБА_1 на підставі акта інспекційного відвідування ФОП, яка використовує найману працю від 01 жовтня 2020 року №ІФ11486/1679/АВ, юридична адреса: АДРЕСА_3 , накладено штраф у розмірі 100 000 грн за порушення вимог ч. 3 ст. 24 КЗпП України, за що передбачена відповідальність абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП (а.с.28).

Зі змісту ч. 2 ст. 265 КЗпП України слідує, що допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору є підставою для відповідальності суб`єктів господарювання.

З положень ч. 3 ст. 24 КЗпП України вбачається, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім податкових органів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування (ст. 259 КЗпП України).

Частиною 1 ст. 265 КЗпП України передбачено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Абзацом 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України встановлено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

За змістом ч 3, 4 ст. 265 КЗпП України штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.

Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Водночас відповідальність за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) передбачено також Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Отже ч. 2 ст. 265 КЗпП України і ч. 3 ст. 41 КУпАП передбачено відповідальність для фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю, у вигляді штрафу, за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

Штраф за ч. 2 ст. 265 КЗпП України є фінансовою санкцією, яка накладається постановою уповноваженої посадової особи Держпраці, що може бути оскаржена в судовому порядку, а штраф за ч. 3 ст. 41 КУпАП є адміністративною відповідальністю і накладається постановою судді за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Правопорушення, відповідальність за які передбачена вищезазначеними статтями різняться суб`єктним складом. Тому одночасно до відповідальності може бути притягнуто юридичну особу як роботодавця (за статтею 265 КЗпП України) та посадову особу цієї юридичної особи (за статтею 41 КУпАП) за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудових відносин.

Однак, у разі притягнення до відповідальності фізичної особи-підприємця на підставі абзацу 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України і ч. 3 ст. 41 КУпАП, повністю збігаються суб`єкт відповідальності і вид порушення (допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору).

Так само положення абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України та ч. 3 ст. 41 КУпАП в частині визначення правопорушення тотожні: "фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту)", як і однакові підстави, що слугували притягненню ОСОБА_1 за ч.3 ст. 41 КУпАП та абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 21 грудня 2018 року у справі №814/2156/16, правопорушення, передбачені у частині 2 статті 265 КЗпП України так само, як і правопорушення, передбачене у частині 3 статті 41 КУпАП, належить до адміністративної відповідальності. Притягненням до того самого виду відповідальності за те саме порушення вдруге, є порушенням ст. 61 Конституції України.

Таким чином, за допуск фізичних осіб до роботи без оформлення трудового договору підприємця ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності постановою №ІФ11486/1679/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 19 листопада 2020 року, винесеною уповноваженою особою управління держпраці в Івано-Франківській області, постанова набрала законної сили 19 листопада 2020 року, відомості щодо можливого скасування такої в матеріалах справи відсутні.

Отже, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за одне й те ж саме правопорушення є притягненням до того самого виду відповідальності за те саме порушення вдруге, що є порушенням ст. 61 Конституції України.

За положеннями ч.1, 2 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

З огляду на викладене, відповідно до п. 8 ст. 247 КУпАП, провадження у справі щодо вказаного правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з наявністю по тому самому факту щодо ОСОБА_1 постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 247, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и л а:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 41КУАП закрити на підставі п. 8 ст. 247 КУпАП у зв`язку з наявністю по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Богородчанський районний суд Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Л.Я. Рибка