КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2020 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Трясун Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Солом`янського районного суду міста Києва від 06 грудня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

за участю особи, яка притягнута

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Солом`янського районного суду міста Києва від 06 грудня 2019 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 09 листопада 2019 року о 18 год. 30 хв., керуючи автомобілем «Mitsubishi Outlander» з номерним знаком НОМЕР_1 , в м. Києві по пр. Повітрофлотському, 84, не був уважний, не врахував дорожньої обстановки, не врахував швидкості руху та скоїв зіткнення з деревом, внаслідок чого автомобіль зазнав механічних пошкоджень, чим порушив п. п. 2.3 б, 13.1, 12.1 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України).

Крім цього, 09 листопада 2019 року о 20 год. 05 хв. ОСОБА_1 став учасником ДТП та при спілкуванні з ним, було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нечітка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 06 грудня 2019 року, в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, провадження щодо нього закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Одночасно апелянт заявляє клопотанняпро поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, оскільки вважає, що строк він пропустив із поважних причин.

ОСОБА_1 вказує, що оскаржувану постанову він отримав після спливу строку на апеляційне оскарження постанови. У зв`язку з наведеним зазначає, що строк на апеляційне оскарження він пропустив з поважних причин.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, судом було невірно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Апелянт вказує, що доказів того, що він перебував саме у стані алкогольного сп`яніння матеріали справи не містять.

Крім того ОСОБА_1 зазначає, що працівники поліції не пропонували йому пройти огляд у медичному закладі.

Апелянт звертає увагу суду на те, що суть його правопорушення відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення та пояснень свідків, зводиться до того, що він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, в той час як суд першої інстанції притягає його до відповідальності саме за перебування у стані алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_1 в доводах апеляційної скарги вказує, що оскільки матеріали справи не містять результатів огляду на стан сп`яніння ані за допомогою спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, ані у закладі охорони здоров`я, відтак постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Крім того апелянт зазначає, що після ДТП він перебував у шоковому стані та не пам`ятає, що відносно нього складався протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Також ОСОБА_1 вказує, що протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП складений з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, оскільки у ньому не зафіксована сама суть правопорушення, а саме дії по ухиленню від проходження огляду на стан сп`яніння.

Розглянувши клопотання, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 пропустив строк на апеляційне оскарження постанови суду з поважних причин.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не був присутнім при ухваленні судового рішення.

Разом з тим, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, відсутні відомості про отримання ОСОБА_1 копії судового рішення від 06 грудня 2019 року.

З урахуванням положень ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 пропустив строк на оскарження постанови з поважних причин, а тому його апеляційна скарга підлягає розгляду.

Переглянувши справу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх доказів в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На думку апеляційного суду, суддя першої інстанції, розглядаючи справу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, в повній мірі дотримався вимог закону.

Оскаржуючи судове рішення, ОСОБА_1 зазначає про те, що суд першої інстанції притягнув його до адміністративної відповідальності саме за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, в той час, як в матеріалах справи відсутні будь які результати огляду проведеного для встановлення стану сп`яніння.

Проте з такими доводами апелянта не погоджується апеляційний суд.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 308490 від 09 листопада 2019 року, ОСОБА_1 інкриміноване саме порушення ним п. 2.5 ПДР України, тобто відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, що і відображено в оскаржуваній постанові.

Щодо доводів апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки у ньому не зазначена сама суть правопорушення, а саме дії по ухиленню від проходження огляду, то апеляційний суд звертає увагу на те, що відмова ОСОБА_1 пройти огляд на місці зупинки або в закладі охорони здоров`я у присутності двох свідків і є тими діями по ухиленню від проходження огляду на стан сп`яніння.

Судом апеляційної інстанції досліджений відеозапис з нагрудної камери інспектора поліції, із якого вбачається, що працівник патрульної поліції у присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу так і у медичному закладі у лікаря - нарколога, однак ОСОБА_1 відмовився від проходження будь якого огляду.

Зазначені в протоколі обставини підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідно до яких ОСОБА_1 у їх присутності відмовився від проходження огляду.

Досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення, зокрема, стану алкогольного сп`яніння.

Отже відмова водія від проходження відповідно до п. 2.5 ПДР України огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, ОСОБА_1 повинен був виконати вимоги інспектора патрульної поліції пройти огляд на стан сп`яніння. Не виконавши це, він вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, про що судом першої інстанції зроблений правильний висновок.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Апеляційний суд вважає, що суд цих вимог закону дотримався в повній мірі та ухвалив рішення, яке є вмотивованим, та викладені в ньому висновки відповідають фактичним обставинам справи, відтак підстав для скасування оскаржуваної постанови немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П ОС Т АН О ВИ В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Солом`янського районного суду міста Києва від 06 грудня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Р.Трясун