Справа № 201/412/20
Провадження № 3/201/469/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2020 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Гончаренко В.М., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП НП України, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , притягнутого за ч. 4 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Інспектором патрульної поліції складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 130 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 , відповідно до якого останній 02 січня 2020 року об 11 годині 05 хвилин, керуючи автомобілем «Ауді», н/з НОМЕР_1 , в районі буд. № 37-д по вул. Набережна Перемоги в м. Дніпрі, після зупинки транспортного засобу на вимогу поліцейського, вживав алкоголь до проведення уповноваженою посадовою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, однак до суду не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив.

Ознайомившись з матеріалами справи, вважаю, що дана адміністративна справа підлягає закриттю за відсутністю складу правопорушення в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по наступним підставам.

Відповідно до положень статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, при цьому доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Логічно-систематичний аналіз змісту положень ч. 4 ст. 130 КУпАП свідчить, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності за означеною статтею необхідним є доведення того факту, що після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, порушник вживає алкогольні напої не дочекавшись проведення відносно нього медичного огляду.

Однак, дослідження матеріалів даної справи не дозволяє встановити таких відомостей, бо в ній відсутні хоча б які-небудь докази, що свідчать про те, що водієм ОСОБА_1 було вжито алкоголь саме після його зупинки на вимогу поліцейського. При цьому слід вважати, що рапорт співробітників поліції не може розглядатися як доказ на підтвердження вищевказаного, оскільки дані посадові особи являються уповноваженими посадовими особами на складання відповідного протоколу та виконують свої професійні обов`язки, безпосередньо пов`язані з цим, а отже дії останніх можуть бути необ`єктивними та мати характер направлений на притягнення особи до адміністративної відповідальності. Інших належних та допустимих доказів вживання правопорушником алкоголю після його зупинки на вимогу поліцейського надано суду не було, зокрема про це могло б достовірно свідчити відеозапис з камер на форменому одязі співробітників поліції, на якому було б зафіксовано зазначені фактичні обставини, які підлягають доказуванню в даній справі, проте останній не був долучений уповноваженою посадовою особою. Отже, суд вважає не доведеним фактичні обставини зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Враховуючи, що провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється в рамках пред`явленого обвинувачення, в даному випадку в межах фактичних обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , а вихід за вказані межі є недопустимим, оскільки суд не може перекладати на себе повноваження посадової особи уповноваженої на складання відповідного протоколу, що в противному випадку призведе до порушення принципу рівноправності сторін, суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП не була доведена поза розумним сумнівом, що є стандартом доказування, необхідного для визнання особи винною та притягнення її до юридичної відповідальності.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Отже, враховуючи, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про відсутність поставленого у вину патрульною поліцією в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КупАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 247 п. 1, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , притягнутого за ч. 4 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю складу правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набрала чинності:

Суддя: В.М. Гончаренко