КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2020 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду - Сілкова І.М., за участю захисника Токовенка С.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу захисника Токовенка С.А. на постанову судді Кагарлицького районного суду Київської області від 06 серпня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення, з урахуванням вимог ст. 36 КУпАП, у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Як встановив суддя у постанові, ОСОБА_1 24.05.2020 року о 17 год. 55 хв., керуючи автомобілем «Шкода» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Шевченка в м. Кагарлик Київської області, в порушення вимог п.12.1 ПДР України, не обрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням та здійснив наїзд на електроопору, в результаті чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Крім того, 24.05.2020 року о 17 год. 55 хв. по вул. Шевченка в м. Кагарлик Київської області ОСОБА_1 керував автомобілем «Шкода» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився за згодою водія у встановленому законом порядку в присутності двох свідків із застосуванням приладу «Драгер», за результатами проведення якого у ОСОБА_1 виявлено вміст алкоголю в розмірі 1,66 ‰.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 «а» ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

На дану постанову захисник Токовенко С.А., діючи в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову судді Кагарлицького районного суду Київської області від 06.08.2020 року в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та закритив цій частині провадження в справі стосовно ОСОБА_1 на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, оскільки під час розгляду даної справи суддя не повно і не об`єктивно з`ясував усі фактичні обставини, дав неправильну оцінку наявним в матеріалах справи доказам, що призвело до прийняття незаконного судового рішення, висновки якого не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджуються належними і допустимими доказами.

При цьому апелянт зазначає, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння був проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (затвердженої спільним наказом МОЗ МВС України №1452/735 від 09.11.2015 року), оскільки такий огляд був проведений рядовим поліції, тобто не уповноваженою особою, акт огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів в матеріалах справи відсутній, у протоколі про адміністративне правопорушення складеному стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП не зазначені ознаки сп`яніння, які були виявлені поліцейським та слугували підставою для проведення цього огляду. Крім того, всупереч вимог ч.2 ст. 254 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року), ОСОБА_1 не була вручена копія складеного стосовно нього протоколу та акту огляду водія на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

Також звертає увагу, що результати огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведеного за допомогою приладу «Drager Alcotest 6810» №ARBH-0591 не можуть вважатися належним та допустимим доказом, оскільки такий огляд був проведений з порушенням інструкції з експлуатації вказаного спеціального технічного засобу, без дотримання строку технічного обслуговування, а саме калібрування пристрою, що має проводитись кожні шість місяців. Крім того, свідоцтво про державну реєстрацію цього приладу дійсне лише до 10.02.2015 року, а сертифікат відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу виданий 01.09.2014 року та чинний до 27.03.2017 року, тобто огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння був проведений за допомогою технічного засобу, який не дозволений до застосування МОЗ України та Держспоживстандартом.

На переконання апелянта, вказані обставини свідчать про порушення працівниками поліції вимог ст.ст. 254, 266 КУпАП та вищезазначених Інструкцій, а тому відповідно до ч.5 ст. 266 КУпАП проведений поліцейськими огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння вважається недійсним, а отже в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вислухавши пояснення захисника Токовенка С.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 та апеляційні доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 встановлено, що суд першої інстанції розглянув справу у відповідності з вимогами ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчинення адміністративних правопорушень та прийняв рішення, зміст якого відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП є правильним, підтверджується наявними в матеріалах справі доказами і в апеляційній скарзі не оскаржується.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова, якою ОСОБА_1 визнано винним у порушенні ним п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованою і його вина підтверджується наявними в матеріалах справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення від 24.05.2020 року серії ДПР18 №432311 складеним стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с. 3); даними проведеного тесту за допомогою приладу «DragerAlcotest 6810» (а.с. 2), за результатами якого у ОСОБА_1 виявлено наявність алкоголю в розмірі 1,66 ‰, що засвідчили своїми підписами свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в протоколі про адміністративне правопорушення; актом вилучення посвідчення водія від 24.05.2020 року (а.с. 5), що підтверджує факт відсторонення водія ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, а також письмовими поясненнями самого ОСОБА_1 щодо обставини вчинення ним вказаних адміністративних правопорушень (а.с. 4), в яких останній зазначив, що випив на кладовищі дві чарки наливки (горілки), після чого, повертаючись з кладовища на автомобілі «Шкода» д.н.з. НОМЕР_1 , не впорався з керуванням та здійснив наїзд на електроопору.

Судом першої інстанції належним чином були досліджені дані, що містяться в матеріалах справи, на підставі яких суд першої інстанції дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, з чим також погоджується і суд апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З матеріалів справи вбачається, що огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився працівниками поліції з використанням спеціального технічного засобу «Drager» Alcotest 6810» №ARBL-0646, і згідно роздруківки даного приладу (тест №2221 від 24.05.2020 року) за результатами проведеного огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння (а.с. 2), останнє калібрування вказаного технічного засобу проводилось 25.07.2019 року.

Згідно наявних у справі копій сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки №UA-MI/1-96-2014 та свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, а саме газоаналізатора «Drager» Alcotest 6810» прилад №ARBL-0646 (а.с. 35, 37), міжповірочний інтервал, установлений під час затвердження типу засобів вимірювальної техніки становить один рік, тобто огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився працівниками поліції в межах дванадцятимісячного строку. Крім того, згідно Наказу Мінекономрозвитку України №1747 від 13.10.2016 року «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями» міжповірочний інтервал вимірювачів вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається також становить 1 рік, що спростовує твердження апелянта про проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння без дотримання строку технічного обслуговування вказаного приладу, а саме калібрування.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився з використанням спеціального технічного засобу не дозволеного до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, так як усі реєстраційні документи на газоаналізатор «Drager Alcotest 6810», за допомогою якого проводився огляд ОСОБА_1 , мають прострочений термін, у зв`язку з чим показання цього приладу не можуть вважатися належним доказом, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» (який набрав чинності 01.01.2016 року), засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології, є законодавчо регульованими засобами вимірювальної техніки, до яких відносяться і вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається. Пунктом 1 статті 17 вказаного Законувстановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту, тобто законом не встановлено вимог до засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації.

Таким чином, газоаналізатори (алкотестери), що вже перебувають в експлуатації, в тому числі і прилад «Drager Alcotest 6810» можуть надалі експлуатуватись за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту.

Також апеляційний суд вважає безпідставними і доводи апелянта про порушення поліцейськими процедури проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння, передбаченої ст. 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», оскільки як вбачається з матеріалів справи, огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння був проведений поліцейським на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» в присутності двох свідків і ОСОБА_1 не заперечував результатів проведеного тесту, зазначивши у своїх письмових поясненнях (а.с. 4), що він випив дві чарки наливки (горілки), після чого, керуючи автомобілем «Шкода» д.н.з. НОМЕР_1 ,не впорався з керуванням та здійснив наїзд на електроопору.

Доводи захисника про те, що працівники поліції не зазначили у протоколі ознаки сп`яніння, які були виявлені у водія ОСОБА_1 є необґрунтованими, оскільки за змістом пункту 10 Розділу ІІ вищевказаної Інструкції у випадку встановлення у водія транспортного засобу стану сп`яніння за результатами огляду проведеного поліцейським, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються лише результати цього огляду, а не виявлені поліцейським ознаки сп`яніння.

Крім того, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення складеного стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с. 3) останній своїм підписом підтвердив отримання ним копії цього протоколу та тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом, що спростовує твердження апелянта про порушення працівниками поліції вимог ч.2 ст. 254 КУпАП, які не вручили ОСОБА_1 копію складеного стосовно нього протоколу.

Посилання апелянта на ту обставину, що огляд водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння був проведений рядовим поліції, тобто не уповноваженою особою, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки згідно роздруківки з приладу «Драгер» (а.с. 2), огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився старшим сержантом поліції СРПП №4 Кагарлицького ВП Калініченком А.О.

Отже, наявні в матеріалах справи докази з достатньою повнотою підтверджують факт порушення ОСОБА_1 вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, і його огляд на стан алкогольного сп`яніння був проведений з дотриманням процедури, передбаченої статтею 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Інші доводи апеляційної скарги захисника, зокрема, щодо відсутності в матеріалах справи Акту огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів не впливають на доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, оскільки цей стан було зафіксовано у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер», а інших доводів, які б свідчили про незаконність оскаржуваного рішення та спростовували його висновки, в апеляційній скарзі та під час апеляційного розгляду справи не наведено.

За викладеним, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що у справі зібрано достатньо доказів на підтвердження факту порушення водієм ОСОБА_1 п.2.9 «а» Правил дорожнього рухуУкраїни та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що відповідає встановленим фактичним обставинам справи, а тому постанова судді Кагарлицького районного суду Київської області від 06.08.2020 року стосовно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування та закриття провадження в справі за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення, про що ставиться питання в апеляційній скарзі його захисника, відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Токовенка С.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Кагарлицького районного суду Київської області від 06 серпня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП - без зміни.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду І.М. Сілкова

Справа №368/554/20; Категорія: ч.1 ст. 130, ст.124 КУпАП

Провадження №33/824/3628/2020

Головуючий у І інстанції - Шевченко І.І.

Головуючий в апеляційній інстанції - Сілкова І.М.