Провадження №3/428/30/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Суддя Сєвєродонецького міського суду Луганської області Бойко Н.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Головного управління Держпраці у Луганській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 41 КУпАП:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Сєвєродонецьким МВ УМВС України в Луганській області 15.06.2010 року, РНОКПП НОМЕР_2 , працюючого головою правління ПрАТ «Сєвєродонецька міська друкарня», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № ЛГ824/486/АВ/П/ПТ від 08.11.2019 року про вчинення адміністративного правопорушення, що порушує вимоги законодавства про працю та про охорону праці, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, 19.02.2019 року було виявлено, що ОСОБА_1 , будучи посадовою особою головою правління ПрАТ «Сєвєродонекцька міська друкарня», допустив порушення трудового законодавства в частині невиплати заробітної плати працівникам за період з січня 2019 року по 01 листопада 2019 року заборгованість перед 12 працівниками склала 597,50 грн.; у липні, вересні 2019 року частково була виплачена заробітна плата працівникам за період з березня по травень 2018 року; за січень-листопад 2019 року заробітна плата працівникам не виплачувалась. При звільненні остаточні розрахунки з працівниками у день звільнення не проведені. Згідно довідки про використання коштів встановлено, що за період з січня по вересень 2019 року на рахунок підрозділу надійшли грошові кошти на суму 55,4 тис. грн., з яких на виплату заробітної плати було спрямовано 12,2 тис. грн. (22%), отже отримані кошти на були спрямовані у першочерговому порядку на виплату заробітної плати, чим порушив вимоги ч. 1, 2 ст. 24, ст. 34 Закону України «Про оплату праці» № 108, ч.1 2 ст. 115, ч. 1 ст. 116, ч. 5 ст. 95 КЗпП України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 41 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 провину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП визнав частково та пояснив, що 09.07.2018 року його було призначено головою правління ПрАТ «Сєвєродонецька міська друкарня». Борг по виплаті заробітної плати почав накопичуватись з 01 січня 2018 року. Він усіляко намагався винайти грошові кошти на виплату заробітної плати, але марно. Останній раз виплата заробітної плати була за травень 2018 року. З листопада 2018 року друкарня повністю зупинила свою діяльність.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Положеннями ч. 1 ст. 11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948 р. та ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 р., ратифікованою Україною 17.07.1997 р. передбачено, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.

Так, згідно п. 4.1. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто, особа не повинна доказувати свою невинуватість і його поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.

В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Малиге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.

Крім того, у п. 21 свого рішення у справі «Надточий проти України від 15 травня 2008 року» ЄСПЛ зазначив, що українське правительство визнало кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р., з наступними змінами, цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, вважає, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення ЛГ824/486/АВ/П/ПТ від 08.11.2019 року; копією акту інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи, яка використовує найману працю № ЛГ824/486/АВ від 08.11.2019 року; копією припису про усунення виявлених порушень № ЛГ824/486/АВ/П від 08.11.2019 року та іншими матеріалами справи.

Дані докази у розумінні ст. 251 КУпАП, суд визнає належними, допустимими, та такими, які повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_1 , вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 41 КУпАП, тобто порушення встановлених термінів виплати заробітної плати, виплата заробітної плати не в повному обсязі та інші порушення вимог законодавства про працю.

Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП знайшла своє повне підтвердження в суді, і його дії органом поліції кваліфіковані правильно, оскільки він порушив встановлені терміни виплати заробітної плати, виплату заробітної плати не в повному обсязі та інші порушення вимог законодавства про працю.

При призначенні стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність: ОСОБА_1 працює, інвалідом не являється.

Обставин, що згідно зі ст.ст. 34, 35 КУпАП, пом`якшують та обтяжують відповідальність, судом не встановлено.

На підставі вищевказаного, з урахуванням особи ОСОБА_1 , майнового стану, ступеню вини, відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність, а також характеру вчиненого ним правопорушення, суд вважає, що ОСОБА_1 слід призначити стягнення у виді штрафу в дохід держави, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 41 КУпАП, що є достатньою мірою відповідальності з метою його виховання, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Також з ОСОБА_1 підлягає стягненню на корить держави судовий збір відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у розмірі 420 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст. 9, 33, 38, 40-1, 41, 247, 276, 277, 283, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, та призначити стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510 (п`ятсот десять) грн. 00 коп. (Отримувач коштів- УК у Печер.р-ні/Печерс.р-н/21081100; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897; банк отримувача: Казначейство України(ЕАП), рахунок отримувача: UА0026007; код класифікації доходів бюджету: 21081100).

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/ м. Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UА0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106 (суд.збір) у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 (двадцять) коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього можуть бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.

Постанова може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду у десятиденний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Сєвєродонецький міський суд Луганської області.

Суддя Н. В. Бойко