П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.01.2020 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Дубановська І. Д. ,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з СРПП-1 Білоцерківського ВП відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер в матеріалах справи відсутній, до адміністративної відповідальності не притягувався, за ч.1 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №023711 від 20 жовтня 2019 року:

ОСОБА_1 , 20 жовтня 2019 року о 16 год. 50 хв. в Київській області Білоцерківського району с. Яблунівка по вул. Центральна 57, керував автомобілем марки «ВАЗ 2104» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest №0839» та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав та пояснив, що 20 жовтня 2019 року о 16 год. 50 хв. в с. Яблунівка їхав до товариша, в стані алкогольного сп`яніння не був. При повороті до села стояв патрульний автомобіль біля якого зупинився та запитав у працівників поліції як справи, які теж запитали куди він рухається, нащо відповів, що до центру. Далі по дорозі рухався іншій патрульний автомобіль, який проїхав і не зупиняв. Доїхавши до свого товариша, біля хвіртки балакали і в цей момент під`їхали працівники поліції, підійшли до нього та попросили документи. ОСОБА_1 попросив працівників поліції представиться, нащо вони агрессивно відреагували та один з працівників поліції почав тягати за одяг. Товариш зробив зауваження працівникам поліції, після чого працівники поліції почали погрожувати. ОСОБА_1 стало погано, викликали швидку допомогу, лікар поміряв тиск, зробив укол та дали пігулки. Весь цей час знаходився в автомобілі швидкої допомоги, що відбувалося в його автомобілі не бачив. Працівники поліції складали протокол, щоб пройти медичний огляд працівники поліції не проопнували, свідків ніяких не було Коли вже прийшов до свого автомобіля побачив, що працівник поліції прізвище « ОСОБА_2 » ОСОБА_3 барсетку в який знаходилися гроші в сумі 1200 доларів США, на прохання повернути, працівник поліції не повернув. Після чого викликав іншу патрульну сліжбу по 102 і розповів як все відбувалося. Написав заяву в поліцію про незаконні дії працівників поліції та викрадення грошей.

Захисник Босенко Ю.Г. в судовому засіданні підтримав позицію ОСОБА_1 зазначив, що працівниками поліції оспорюванні протоколи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП та ст.122-2 КУпАП є незаконним та необґрунтованим, таким, що складений при неповному з`ясуванні усіх обставин, оскільки останній не вживав спиртні напої, автомобілем не керував, переслідування не відбувалося, а тому просив закрити провадження у даній справі.

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що в осені 2019 року вдень, точно дату не пам`ятає, рухався в село Яблунівка. По дорозі побачив два патрульних автомобіля, які зупинили його та запросили бути в якості свідка. Підійшовши до автомобіля, який був зупинений, побачив, що в автомобілі знаходився Олійник в неадекватному стані, з автомобіля не виходив, розмовляв по телефону. Автомобіль ОСОБА_5 був заблокований патрульними автомобілями. Працівник поліції пропонував Олійнику пройти медичний огляд в медичному закладі, направлення не виписували. Працівник поліції вів відеозйомку на мобільний телефон. В його пристуності права ОСОБА_5 не роз`ясняли. В чому був одягнутий ОСОБА_5 не пам`ятає. Свідками були він, його брат, з яким знаходилися в автомобілі, більш свідків не було. Швидку допомогу не бачив. Хто забирав автомобіль Олійника не бачив.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що він старший сержант поліцейського СРПП 1 Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області, день точно не пам`ятає у вересні - жовтні 2019 року після обіду знаходився на роботі в патрулюванні, рухаючись з с. Гор. Пустоварівка в с. Яблунівка помітили автомобіль марки «ВАЗ», який прискорював швидкість гальмував. На вимогу зупинитися водій не реагував, після чого включили проблискові маячки, на які теж не реагував, після чого ще з одним єкипажем поліції зупинили автомобіль в с. Яблунівка. Олійник з автомобіля не виходив, вікно було відчинено, поводив себе агрессивно, виражався нецензурною лайкою в бік працівників поліції. Права зачитали, але поведінка була агрессивна, після чого зупинили автомобіль, в якому знаходилися два чоловіка, запросили їх бути в якості свідків, нащо вони погодилися, запропонували Олійнику пройти медичний огляд в медичному закладі, нащо останній махнув рукою. ОСОБА_5 викликав швидку допомогу, фізичний вплив до Олійника не застосовувався. Було тільки два свідка, інших свідків не запрошували. Знайшли через людей в селі дружину ОСОБА_5 , яка приїхала, написала розписку, що автомобіль вона забирає. Після чого було складено два протоколи про адміністративні правопорушення за ст.130 ч.1 КУпАП та ст.122-2 КУпАП.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст.252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини, на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, вина особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП повністю доведена, у розумінні ст.251 КУпАП, належними та допустимими доказами.

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 року), судам слід ураховувати, що відповідальність за ст.130 КпАП стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Для притягнення до відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

Крім того, приходячи до такого висновку, суд також враховував позицію Європейського суду з прав людини який неодноразово наголошував, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (п. 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; п. 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

В розумінні вищевикладеного, встановлення будь-якої обставини в рішенні суду після закінченням строків притягнення особи до адміністративної відповідальності, може порушити право особи на справедливий суд, оскільки таке рішення буде прийнято на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.

ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення не визнав. Проти закриття справи про адміністративне правопорушення за закінченням, на момент розгляду справи, строку притягнення до адміністративної відповідальності не заперечив.

Відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП в разі, якщо справи про адміністративні правопорушення підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Пунктом 7 ч.1 ст.247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього кодексу.

Чинними нормами КУпАП не передбачено, чи підлягає встановленню вина особи, щодо якої закривається справа про адміністративне правопорушення на підставі п.7 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.

Вказане питання необхідно вирішувати, виходячи з аналізу чинних процесуальних норм КУпАП, а також керуючись положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч.2 ст.284 КУпАП, постанова про закриття справи виноситься, окрім інших підстав, за наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

За змістом статті 247 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення відносно особи може бути закрита як з реабілітуючих, так і нереабілітуючих підстав.

П.1 ст.247 КУпАП, зокрема, передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, що є реабілітуючою підставою для закриття провадження.

Закриття провадження на підставі п.7 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП, відповідно, є нереабілітуючою підставою для закриття провадження.

Встановлення вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, повинно вирішуватись в залежності від стадії провадження, на якій виникли обставини, передбачені ст.247 КУпАП, що виключають провадження у справі, а також з урахуванням позиції особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, щодо підстав для закриття провадження у справі.

Зокрема, якщо обставина, передбачена п.7 ст.247 КУпАП виникла під час розгляду справи в суді першої інстанції, і особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, просить, не заперечує та/або погоджується на закриття провадження у справі з підстав закінчення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП, то закриття провадження є можливим.

Вчинене правопорушення не характеризується безперервним здійсненням єдиного діяння, а тому правопорушення не є триваючим. Точкою відліку строку накладення адміністративного стягнення за вчинене правопорушення є день його вчинення.

З часу вчинення правопорушення пройшло більше трьох місяців, тобто закінчився строк накладення адміністративного стягнення, визначений ст.38 КУпАП.

Заперечень проти закриття провадження з нереабілітуючої підстави, встановленої п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП, згідно з якою провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за наявності обставин, перелічених у цій статті, правопорушник та його захисник не висловив.

Враховуючи вказані обставини, керуючись п.7 ч.1 ст.247, ст.ст.38, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закрити на підставі п.7 ст.247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч.2 ст.38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області І. Д. Дубановська