КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/824/526/2020 Постанова винесена суддею Валігурою Д.М.
Категорія: ч. 2 ст. 172-6 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., за участю: прокурора Онищенка А.В. та захисника Ганоцького О.О., розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в

м. Києві, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15 січня

2019 року

в с т а н о в и в:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15 січня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп.

Як встановив суддя місцевого суду в постанові, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду директора ритуальної служби спеціалізованого Комунального підприємства «Київський крематорій» виконавчого органу Київської міської ради, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, відповідно до підпункту «а» пункту 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», примітки до статті 172-6 КУпАП, являючись суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч. 2 ст. 52 даного Закону, не повідомив у десятиденний строк про суттєві зміни у майновому стані щодо продажу 10 жовтня 2018 року квартири № АДРЕСА_2 , вартістю 1 387 525 гривень. Кінцевою датою подання такого повідомлення без порушення вимог ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» є 20 жовтня 2018 року. Відповідно до публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, 29 жовтня 2018 року з`явилася інформація щодо подання суб`єктом декларування ОСОБА_1 повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 15 січня 2019 року скасувати, а провадження в справі закрити.

На обґрунтування апеляційного прохання ОСОБА_1 посилається на те, що при ухваленні постанови суд першої інстанції порушив його конституційне право на захист всіма дозволеними законом способами, а саме: щодо участі в судовому розгляді справи, надання пояснень та заперечень проти поданих доказів, щодо права заявляти клопотання, надавати докази та допитувати свідків, а також, як стверджує ОСОБА_1 , суд не врахував реальних обставин справи.

ОСОБА_1 звертає увагу на те, що повідомив суду про відсутність засобів електронного зв`язку за місцем свого проживання в с. Рожни Київської області, а тому під час хвороби і перебування на лікарняному був позбавлений можливості повідомити НАЗК про суттєві зміни у майновому стані в електронному вигляді у десятиденний строк, оскільки за рекомендаціями лікаря в цей час не покидав своє житло та повідомив НАЗК про суттєві зміни у майновому стані після того, як вилікувався та приступив до роботи у перший робочий день.

Окрім того вказує, що на момент прийняття рішення судом першої інстанції він вже не був директором РССКП «Київський крематорій», бо за розпорядженням КМДА був звільнений 14 січня 2019 року у зв`язку із закінченням строкового контракту.

За таких обставин, як вважає ОСОБА_1 , суд повинен був закрити провадження в справі.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не прибув,клопотання про відкладення розгляду справи не подав, а тому його неявка, з огляду на положення ч. ч. 5, 6 ст. 294 КУпАП, не перешкоджає апеляційному перегляду постанови судді місцевого суду.

Заслухавши пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вислухавши заперечення прокурора щодо доводів скарги та апеляційного прохання, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен вжити всіх передбачених законом заходів для повного, всебічного і об`єктивного дослідження доказів по справі та з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Цих вимог закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 суддя місцевого суду в цілому дотримав.

Доводи ОСОБА_1 про істотне порушення судом при розгляді справи його процесуальних прав є надуманими, оскільки, як слідує із матеріалів провадження, ОСОБА_1 брав участь у розгляді справи, надав суду пояснення по суті правопорушення, які наведені та проаналізовані в судовому рішенні. У провадженні відсутні дані про відхилення судом будь-яких клопотань ОСОБА_1 при розгляді справи, не посилається він на такі обставини і в апеляційній скарзі, разом із цим жодних процесуальних порушень у цьому аспекті апеляційним судом не встановлено.

Висновки судді місцевого суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, за обставин, викладених у постанові, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами і є обґрунтованими.

Так, частиною 2 статті 172-6 КУпАП встановлено відповідальність за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання ним доходу, придбання майна на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб`єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна зобов`язаний письмово повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Згідно з пунктом 6 розділу II Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 3 від 10.06.2016, затвердженого в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 за №959/29089, суб`єкти декларування письмово повідомляють Національне агентство про суттєві зміни у своєму майновому стані, відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону, шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет у десятиденний строк з моменту отримання доходу або придбання майна. Зазначене електронне повідомлення подається шляхом заповнення відповідної електронної форми.

Відповідно до частини 2 Форми повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб`єкта декларування, затвердженої Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 3 від 10.06.2016, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.06.2016 за № 961/29091, суб`єкт декларування повинен повідомити про отриманий дохід, якщо його сума перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня звітного року.

Для кожного випадку отримання доходу або придбання майна подається окреме повідомлення про суттєві зміни у майновому стані суб`єкта декларування.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» установлено в2018 році прожитковий мінімум для працездатних осіб у сумі 1762 гривні.

Таким чином відповідальність за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП у 2018 році настає за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, якщо ним отримано дохід або придбано майно на суму, яка перевищує 88 100 грн.

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 з 15 січня 2018 року розпорядженням Київського міського голови № 5 від 10 січня 2018 року призначений на посаду директора ритуальної служби спеціалізованого Комунального підприємства «Київський крематорій» виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) та цього ж дня з ним укладений трудовий контракт.

Виходячи з положень підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_1 , являючись посадовою особою юридичної особи публічного права, є суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 10 жовтня 2018 року, ОСОБА_2 , діючи від імені ОСОБА_1 , передала у власність - продала ОСОБА_3 належне ОСОБА_1 нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_2 . При цьому сторони визначили вартість указаного майна в сумі 1 387 525 грн. і вказані кошти цього ж дня покупцем були перераховані на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 , відкритий у ПуАТ «АКОРДБАНК».

За таких обставин, саме з 10 жовтня 2018 року у ОСОБА_1 виник обов`язок відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції» письмово, шляхом подання відповідного електронного повідомлення до Реєстру через власний персональний електронний кабінет, повідомити Національне агентство з питань запобігання корупції у десятиденний строк про зміну у майновому стані, який він своєчасно не виконав та подав повідомлення про суттєві зміни у майновому стані до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за фактом продажу майна лише 29 жовтня 2018 року.

За змістом пояснень ОСОБА_1 , наявних в матеріалах справи та наданих в суді першої інстанції, він фактично не оспорює факту несвоєчасного подання повідомлення про суттєві зміни у майновому стані у зв`язку з продажем нерухомого майна, однак вказує, що це було пов`язане з його тимчасовою непрацездатністю, амбулаторним лікуванням та відсутністю інтернету, тобто доступу до власного персонального електронного кабінету за місцем фактичного проживання.

Захисник в суді апеляційної інстанції наполягав на тому, що в діях ОСОБА_1 відсутній умисел на вчинення адміністративного правопорушення, бо він не виконав обов`язок щодо повідомлення НАЗК про суттєві зміни у майновому стані з поважних причин. Але такі доводи захисника є непереконливими.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що правопорушення, пов`язане з корупцією - це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони й обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 цього Закону.

Суб`єктивна сторона корупційного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Відповідно до ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, як це визначено ч. 2 ст. 172 - 6 КУпАП, незалежно від ознак суб`єктивної сторони, є адміністративним правопорушенням з формальним складом, при цьому обов`язковою складовою складу даного правопорушення є існування об`єктивної сторони, тобто протиправного діяння.

ОСОБА_1 , будучи суб`єктом декларування та отримавши дохід в сумі, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня звітного року, усвідомлював про обов`язок повідомити у десятиденний термін про суттєві зміни у майновому стані, бо зазначене не спростовується матеріалами справи та позицією захисту, проте своєчасно не повідомив НАЗК про продаж нерухомого майна за 1 387 525 грн.

До того ж судом першої інстанції досліджувалося питання щодо наявності істотних перешкод у ОСОБА_1 , які б завадили йому своєчасно повідомити НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, та суд дійшов висновку, що такі не доведені.

Між тим, на думку апеляційного суду, можуть бути прийняті до уваги посилання ОСОБА_1 на те, що він хворів, лікувався амбулаторно та перебував на лікарняному протягом визначеного законом строку для повідомлення НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, що в свою чергу підтверджується копіями листків непрацездатності, але судом також враховується і та обставина, що лікування ОСОБА_1 фактично було закінчено 26 жовтня 2018 року, листок непрацездатності оформлений цього ж дня в Центрі первинної медико-санітарної допомоги № 2 Шевченківського району м. Києва, отже доводи ОСОБА_1 про можливість направлення до відповідного Реєстру еєстру повідомлення про суттєві зміни у майновому стані лише починаючи з 29 жовтня 2018 року та виключно за місцем роботи є непереконливими.

Та обставина, що ОСОБА_1 14 січня 2019 року, тобто до прийняття рішення судом у справі про адміністративне правопорушення, був звільнений з посади директора ритуальної служби спеціалізованого Комунального підприємства «Київський крематорій», не є підставою для закриття провадження в справі, оскільки на момент отримання доходу від продажу нерухомого майна він був суб`єктом відповідальності, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

Таким чином, доводи скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, апеляційним судом визнаються необґрунтованими. Суд першої інстанції правильно встановив усі фактичні обставини справи, дійшов вмотивованого висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, отже при розгляді даної справи дотримав вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП.

В той же час, приймаючи рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення, суд першої інстанції не в повній мірі врахував відомості про особу ОСОБА_1 та твердження про відсутність наміру уникнути фінансового моніторингу доходів, про що в свою чергу свідчить та обставина, що відомості про отримання доходу від відчуження нерухомого майна ОСОБА_1 подав із незначним запізненням - 29 жовтня 2018 року при тому, що він певний час перебував на лікуванні.

Такі обставини суттєво знижують суспільну шкоду вчинку ОСОБА_1 . Зазначене правопорушення за встановлених судом апеляційної інстанції обставин в даному випадку не становить великої суспільної небезпеки, а також цим правопорушенням не було завдано збитків державним чи суспільним інтересам.

За змістом ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

При цьому зазначена норма закону не містить будь-якого переліку умов або обставин, наявність яких дозволила би судити про малозначність правопорушення, а також застережень щодо неможливості її застосування до окремих складів адміністративних правопорушень.

З огляду на встановлені апеляційним судом обставини, оцінюючи в сукупності дії, наслідки та ставлення ОСОБА_1 до вказаних дій, з урахуванням даних, які в цілому позитивно характеризують його особу і свідчать про притягнення до адміністративної відповідальності вперше, бо в справі немає відомостей про протилежне, за відсутності суспільної шкідливості його діяння, вважаю за можливе застосувати до ОСОБА_1 положення ст. 22 КУпАП, звільнити його від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, постанова Голосіївського районного суду м. Києва від 15 січня 2019 року - скасуванню з постановленням рішення про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП у зв`язку з малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення та закриттям провадження в справі у відповідності з ч. 2 ст. 284 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 22, 284, 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15 січня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн. - скасувати.

На підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП та обмежитись усним зауваженням.

Провадження в справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі ч. 2 ст. 284 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду О.П. Павленко