КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/824/4655/2019 Головуючий суддя у 1-й інстанції: Мазур Ю.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Сітайло О.М., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , розглянувши його апеляційну скаргу на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21 липня 2020 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21 липня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, та накладено на ньогоадміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп.

Судом встановлено, що 23.06.2020 року ОСОБА_1 о 11 год. 30 хв. в м. Києві, по пр-т. А.Глушкова, 40, керуючи транспортним засобом «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_1 , по пр-т. А.Глушкова, 40, надав послуги з перевезення пасажирів на комерційній основі за маршрутом м. Київ - Біла Церква без реєстрації, як суб`єкта господарювання, а саме: відсутня ліцензія на здійснення перевезення пасажирів, чим порушив вимоги до ст. 39 ЗУ «Про автотранспорт» п. 24 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про ліцензування», тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 порушує питання про скасування постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21 липня 2020 року та закриття провадження у справі.

В обґрунтування наведеного апелянт посилається на те, що докази на підтвердження його винуватості у матеріалах справи відсутні, зокрема під час перевірки його автомобіля поліцейськими не було свідків або понятих, які могли би підтвердити обставини, викладені у протоколі; в матеріалах справи із доказів міститься одне фото, на якому вбачається, що в автомобілі знаходиться лише водій та ще одна особа - його знайомий; квитки, що мали би бути доказом комерційної діяльності, не вилучалися; суд першої інстанції неповно з`ясував обставин справи та дійшов невірного висновку про наявність події у діях ОСОБА_1 та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Крім того, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді як такий, що пропущений з поважних причин, зазначає, що про день, часта місце розгляду справи в суді першої інстанції він належним чином повідомлений не був, а лише 22 жовтня 2020 року дізнався про постанову з листа державної виконавчої служби.

Розглянувши клопотання ОСОБА_1 , з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити йому строк на апеляційне оскарження як такий, що пропущений з поважних причин, оскільки у матеріалах справи відсутні докази на спростування доводів апелянта у цій частині.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачено відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії ГП №533049 від 23.06.2020 року, 23.06.2020 року ОСОБА_1 о 11 год. 30 хв. в м. Києві по пр-т. А.Глушкова, 40, керуючи транспортним засобом «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_1 , надав послуги з перевезення пасажирів на комерційній основі за маршрутом м. Київ - Біла Церква без реєстрації як суб`єкта господарювання, а саме: відсутня ліцензія на здійснення перевезення пасажирів, цим порушив вимоги до ст. 39 ЗУ «Про автотранспорт» п. 24 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про ліцензування», тобто вчинив адміністративне правопорушення, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензуванню підлягає такий вид господарської діяльності, як перевезення пасажирів.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про автомобільний транспорт» документи для регулярних пасажирських перевезень, а саме: для водія автобуса необхідне посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України.

У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що при виїзді із м. Києва в напрямку м. Біла Церква його зупинили патрульні поліцейські, в салоні автомобіля знаходився лише один пасажир - його знайомий, інших пасажирів в автомобілі не було.

Наполягав на тому, що він не є суб`єктом господарської діяльності, який здійснює пасажирські перевезення, їхав додому з Києва зі своїм знайомим. Вважає, що на нього склали протокол про адміністративне правопорушення лише з огляду на модель його автомобіля, без будь-яких підстав на те.

Обставини, зафіксовані на фотознімках, свідчать про те, що в салоні автомобіля, яким керував ОСОБА_1 , пасажирів не було, грошові кошти та квитки працівниками поліції не вилучалися, у протоколі про адміністративне правопорушення поліцейський вказали місце роботи ОСОБА_1 - водій, без наявних в матеріалах справи доказів.

Із досліджених судом доказів вбачається, що у протоколі серії ГП №533049 від 23.06.2020 щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП свідки, які могли би підтвердити обставини, викладені у протоколі, про те, що ОСОБА_1 здійснював перевезення пасажирів, не вказані; у ОСОБА_1 пояснення щодо обставин події не відібрані; фото з місця події, з огляду на якість його виконання, є не допустимим доказом.

Тобто, у матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні докази як на підтвердження винуватості ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП, так і на спростування його доводів щодо обставин події.

Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей покладається на особу, яка його складає (ч. 1 ст. 254 КУпАП та ч. 2 ст. 251 КУпАП), та не може бути перекладено на суд.

При цьому, суд обґрунтовуючи доведеність винності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП у своєму рішенні формально послався на докази без належного їх дослідження та оцінки у розумінні ст.ст. 251, 252 КУпАП, що призвело до постановлення незаконного рішення.

Отже, висновок суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого, ч. 1 ст. 164 КУпАП, не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки докази того, що ОСОБА_1 як суб`єкт господарської діяльності здійснював господарську діяльність, а саме пасажирські перевезення на комерційній основі без ліцензії, у матеріалах справи відсутні, тобто винність ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, свого підтвердження «поза розумним сумнівом» наявними у матеріалах та дослідженими судом доказами не знайшла. (Рішення Європейського суду з прав людини «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року).

Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, постанова судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21 липня 2020 року - скасуванню, а провадження - закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя Київського апеляційного суду -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21 липня 2020року задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21липня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21 липня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, скасувати.

Провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.М. Сітайло