Провадження № 33/824/4957/2020 Доповідач - Габрієль В.О.
Категорія: ст.124 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Габрієля В.О., із участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , іншого учасника ДТП - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 09 грудня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 09 грудня 2019 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , -

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

Із постанови районного суду вбачається, що водій ОСОБА_1 04.10.2019 року о 13 год. 15 хв. в м. Києві по просп. В. Лобановського, 96, керуючи автомобілем марки «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_2 , не врахував дорожньої обстановки, при зміні напрямку руху не переконався в безпечності, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Рено» д.н.з. НОМЕР_3 , який рухався в попутному напрямку, що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.3 (б) та п.10.1 ПДР України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій він просить постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 09 грудня 2019 року скасувати та закрити провадження у даній справі, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Свої вимоги мотивує тим, що постанова суду першої інстанції була винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, що потягло за собою однобічне та не повне з`ясування судом усіх фактичних обставин справи, їх не дослідження та не надання їм належної оцінки, при цьому суд лише формально підійшов до встановлення обставин справи. На думку апелянта, саме водій автомобіля «Рено» д.н.з. НОМЕР_3 , порушуючи правила дорожнього руху, не переконавшись у безпечності повороту праворуч раптово почав здійснювати маневр, що призвело до удару з автомобілем марки «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_2 , водієм якого був ОСОБА_1 .

Інший учасник ДТП - ОСОБА_2 подав до суду апеляційної інстанції заперечення на апеляційну скаргу, в яких просив не брати до уваги висновок авто-технічної експертизи проведеної Київським НДЕКЦ МВС України за заявою ОСОБА_1 , його апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 09 грудня 2019 року без змін.

В обґрунтування своїх доводів зазначив, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими, натомість рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до вимог чинного законодавства України, з урахуванням всіх фактичних обставин справи. Вважає висновок експерта наданий ОСОБА_1 таким, що не заслуговує на увагу, оскільки питання до експерта були сформульовані некоректно, а вихідні дані для проведення експертизи ОСОБА_3 викладає, як він це вбачає, а не як зафіксовано в матеріалах справи.

ОСОБА_1 було надано пояснення щодо заперечень на апеляційну скаргу, в яких зазначив, що вони є необґрунтованими, а тому не заслуговують на увагу.

Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_1 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку ОСОБА_2 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає із наступних підстав.

У суді першої інстанції ОСОБА_1 вину не визнав та повністю заперечував обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та вважав винним у дорожньо-транспортній пригоді водія автомобіля «Рено», так як перед здійсненням маневру повороту праворуч не надав переваги у русі його автомобілю, що і стало причиною зіткнення.

Аналогічні пояснення ОСОБА_1 надав працівникам поліції безпосередньо після ДТП, що відображено у його письмових поясненнях від 04 жовтня 2019 року (а.с.3).

Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції погоджується з висновками районного суду про доведеність його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, правильності кваліфікації дій за вказаною статтею, оскільки зазначене підтверджуються зібраними у справі доказами.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №254638 від 04 жовтня 2019 року вбачається, що водій ОСОБА_1 04.10.2019 року о 13 год. 15 хв. в м. Києві по просп. В. Лобановського, 96, керуючи автомобілем марки «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_2 , не врахував дорожньої обстановки, при зміні напрямку руху не переконався в безпечності, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Рено» д.н.з. НОМЕР_3 , який рухався в попутному напрямку, що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.3 (б) та п.10.1 ПДР України (а.с.1).

Інший учасник ДТП ОСОБА_2 в суді першої інстанції пояснив, що при повороті праворуч дотримався всіх правил дорожнього руху та майже закінчив маневр повороту, однак автомобіль «Фольксваген» на швидкості, рухаючись по смузі громадського транспорту, здійснив з ним зіткнення.

Вказані пояснення ОСОБА_2 також підтвердив і в суді апеляційної інстанції, а також надав відеозапис з відеореєстратора, який повністю підтверджує його пояснення.

Зі схеми місця ДТП, складеної за місцем пригоди слідує, що вона містить графічно зображені та зафіксовані об`єкти, дані про обставини дорожньої пригоди (ділянка дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода, сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів, транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїзної частини та інше), таблицю дорожніх умов, в якій зазначені назви об`єктів, зображених на схемі, зазначено характеризуючі дані транспортних засобів та відомості про їх пошкодження (а.с.2).

Також з вказаної схеми вбачається, що у автомобіля «Фольксваген» д.н.з НОМЕР_2 в результаті ДТП було пошкоджена ліва передня частина автомобіля. В свою чергу у автомобіля «Рено» д.н.з. НОМЕР_3 права частина автомобіля.

У рішеннях ЄСПЛ по справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року, які з урахуванням положень ст.ст.8, 9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до п.2.3 б) ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним,стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Як вбачається з п.10.1 цих Правил, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Враховуючи вказані норми, слід зробити висновок, що саме водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Фольксваген» д.н.з НОМЕР_2 , який рухався по смузі руху громадського транспорту, не врахував дорожньої обстановки, при зміні напрямку руху, не переконався в безпечності маневру та допустив зіткнення з автомобілем «Рено» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку у крайній правій смузі та почав виконувати маневр повороту праворуч.

З огляду на вищевказані обставини, доводи ОСОБА_1 про те, що саме водій ОСОБА_2 допустив порушення ПДР не заслуговують на увагу.

Отже, висновки районного суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується достатніми, належними та допустимими доказами у справі, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №254638 від 04 жовтня 2019 року, схемою ДТП до нього, письмовими та усними поясненнями учасників, характером та локалізацією пошкоджень транспортних засобів.

Проаналізувавши докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, районний суд вірно прийшов до переконання, що вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, доведеною повністю.

Суд апеляційної інстанції також не приймає до уваги висновок експертного дослідження КНДЕКЦ МВС України №12-1/2 від 13.01.2020 року наданий ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції, оскільки вихідні дані, які були взяті за основу, є такими, що суперечать матеріалам справи.

У відповідності до ст.23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи, притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, та накладенні на нього адміністративного стягнення у виді штрафу були дотримані у повній мірі.

Таким чином, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд апеляційної інстанції не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 09 грудня 2019 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду В.О. Габрієль