Справа № 588/1560/20
Провадження № 3/588/653/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2020 року м. Тростянець

Суддя Тростянецького районного суду Сумської області Огієнко О.О., за участю: секретаря судового засідання Лободи Т.С., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника адвоката Залавського О.В.,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за матеріалами, що надійшли з Тростянецького відділення поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м.Тростянець Сумської області, громадянку України, яка працює помічником вихователя ДНЗ «Білочка», зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась,

за ч. 3 ст. 184 КУпАП,

У С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №398103 від 01.10.2020 неповнолітній син ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 27.09.2020 близько 15 год. у м. Тростянець у парку ім. Чайковського, здійснив самовільне випалювання сухої трави, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене, ст. 77-1 КУпАП, однак не досяг 16 річного віку, тому до відповідальності притягується його мати ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 184 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою винуватість у вищезазначеному правопорушенні не визнала, заперечивши також вину сина у підпалі трави, просила суд закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності адвокат Залавський О.В., у судовому засіданні просив суд закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП з тих підстав, що протокол про адміністративне правопорушення, який надійшов на розгляд суду не відповідає змісту копії протоколу про адміністративне правопорушення, який був вручений ОСОБА_1 . Зокрема він вказав на те, що у копії протоколу не зазначена частина статті, якою передбачено відповідальність за вчинене. Також захисник звернув увагу на те, що у протоколі, який надійшов на розгляд суду маються пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та зазначені додатки до нього, але у копії протоколу врученій ОСОБА_1 відповідні відомості не зазначені. Крім того, захисник вказав, що письмові пояснення ОСОБА_2 не може вважатися допустимим доказом, оскільки були отримані з порушенням права на захист так як при допиті його вже підозрювали у вчиненні правопорушення, але такий допит здійснювався без присутності педагога або психолога та захисника. Також захисник звернув увагу на те, що вказані пояснення ОСОБА_2 отримані від свідка, який у подальшому визнаний обвинуваченим у цьому провадженні. При допиті ОСОБА_2 не було роз`яснено право не свідчити проти себе, що передбачено ст. 63 Конституції України. Крім того, захисник вказав, що не надано доказів на підтвердження самого факту пожежі.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що 28.09.2020 надійшло повідомлення від КП «Чисте місто» Тростянецької міської ради Сумської області до поліції про те, що на території міського парку було вчинено підпал трави. Свідком пожежі вона не була. ЇЇ було запрошено до школи № 5 із цього приводу, де було встановлено неповнолітніх, які могли бути причетними до цього факту. Вона спілкувалась з батьками та вчителями з приводу даного факту, під час якого було встановлено, що підпал трави вчинив учень школи № 1. Комісія за участю Тростянецького районного центру служби сім`ї та молоді, заступника міського голови та телебачення приїхали в першу школу, де були зібрані батьки, вчителі, психологи та було заслухано пояснення неповнолітнього ОСОБА_2 , який повідомив, що придбав сірники та коли йшов по парку то кидав сірники. Також, діти пояснили, що коли почалася пожежа то вони намагалися її загасити, а ОСОБА_2 втік. Потім неповнолітнього ОСОБА_4 було викликано до поліції де він дав показання з даного приводу. Неповнолітній зізнався, що вчинив підпал у неділю. При його допиті у поліції психолога не було. Положення статті 63 Конституції України роз`яснювали ОСОБА_1 , а не ОСОБА_2 . Інших осіб крім ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не допитували по факту підпалу, який стався 27.09.2020. У присутності ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення та вручена його копія останній. У протоколі не одразу було зазначено частину статті, оскільки не було даних про особу правопорушниці. На її думку, у копії протоколу про адміністративне правопорушення могли не відобразитися усі дані, оскільки вона підкладала листок щоб не відобразилися дані у інших протоколах, які були ще не заповненні. Дані про ОСОБА_5 вона встановлював з паспорта ОСОБА_1 . Запис до протоколу про адміністративне правопорушення про те, що син підпалив траву ОСОБА_1 внесла особисто. ОСОБА_1 не була допитана особисто, бо усі пояснення вона виклала у протоколі.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та її захисника, показання свідка ОСОБА_3 , дослідивши письмові докази у справі, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП не була доведена поза розумним сумнівом зважаючи на таке.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей та документів, а також іншими документами.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події, складу адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Як вбачається з матеріалів справи, працівниками поліції у якості доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП до протоколу про адміністративне правопорушення додано пояснення неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та пояснення малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Будь-яких інших належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 зазначеного адміністративного правопорушення працівниками поліції не надано.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію про захист прав і основоположних свобод людини від 04 листопада 1950 року і Протоколи 1,2,4,7,11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.

Згідно практики Європейського Суду з прав людини, деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п. 21-22 рішення у справі Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»).

Враховуючи наявність прогалин в праві стосовно процесуального врегулювання розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення, зокрема, врегулювання процесуального вирішення питання про належність та допустимість доказів, приходжу до висновку, що в даному випадку правомірним і доцільним буде застосування аналогії процесуального закону - за правилами, закріпленими в КПК України.

Оцінюючи надані письмові пояснення ОСОБА_2 вважаю, що вони не є допустимим доказом у даній справі, оскільки були отримані з показань свідка, який у подальшому був фактично визнаний обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні, що узгоджується з положеннями п.1 ч.3 ст. 87 КПК України. Крім того, при його допиті не був присутнім психолог та захисник, що суперечить положенням ст. 226, 354, 490 КПК України.

Також вважаю, що не є допустимим доказом письмові пояснення малолітнього ОСОБА_7 , оскільки його допит було проведено без присутності педагога чи психолога, що суперечить положенням ст. 226, 354 КПК України.

Відповідно до ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №398103 складений 01.10.2020 відносно ОСОБА_1 також не може бути визнаний як допустимий доказ на підтвердження винуватості останньої у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП, оскільки був складений з порушенням вимог ст. 254 КУпАП та п. 7 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 №1376, зокрема у зв`язку з тим, що після складання вказаного протоколу про адміністративне правопорушення до нього були внесені додаткові записи, серед яких і пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності у яких вона визнала винуватість сина у підпалі трави, що підтверджується примірником протоколу врученого ОСОБА_1 (а.с. 24).

Статтею 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Враховуючи, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (більш кримінальна), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинуватості особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Приймаючи до уваги те, що у справі відсутні належні, допустимі та достатні докази на підтвердження винуватості неповнолітнього сина ОСОБА_1 - ОСОБА_5 у вчиненні правопорушення, передбаченого нормами КУпАП, тому суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушенняпередбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

На підставі викладеного та керуючись ст. 184, 247, 283 , 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 184 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О. О. Огієнко