Житомирський апеляційний суд
Справа №291/1204/19 Головуючий у 1-й інст. Митюк О. В.
Категорія ч. 1 ст.130 КУпАП Доповідач Ляшук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2020 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Ляшук В.В., з участю секретаря Кусковської Т.А., особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 , захисника Швеця А.А. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого в КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги»,

в с т а н о в и в :

Постановою Ружинського районного суду Житомирської області від 10 грудня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 384,20 грн.

Відповідно до постанови, 10 вересня 2019 р. о 21 год. 10 хв. в с.Вільнопілля по вул. Центральна, гр. ОСОБА_1 порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху: керував автомобілем ВАЗ 2103, д/н. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків.

На постанову суду ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування постанови суду та закриття провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення та у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував всі обставини справи, що призвело до прийняття незаконного рішення.

Оспорює фактичні обставини справи та зазначає, що він не керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.

Вказує, що 10.09.2019 о 21 год. в с. Огіївка, Ружинського району, Житомирської області його автомобіль ВАЗ 2103 НОМЕР_2 стояв на узбіччі дороги при в`їзді в село, а він зі своїм сусідом ОСОБА_2 стояли біля автомобіля.

В подальшому працівники поліції під`їхали та не пояснюючи попросили надати для перевірки документи на автомобіль, страховку та посвідчення водія. Отримавши документи, працівник поліції запропонував йому пройти огляд на стан сп`яніння.

Вважав вимогу пройти огляд на стан сп`яніння на місці незаконною, оскільки автомобілем не керував. Пройти огляд в медичному закладі працівники поліції йому не пропонували, копію протоколу йому не було вручено, а свідки, які зазначені в протоколі були відсутні.

Також, вказує, що портативний пристрій, яким його обстежували був не справний, у ньому не працювали акумуляторні батареї, від керування транспортним засобом його не відстороняли, докази, що він керував автомобілем у справі відсутні.

В протоколі та постанові суду невірно зазначено, що він керував транспортним засобом в с. Вількопілля Ружинського району.

Заслухавши доводи ОСОБА_1 та захисника Швеця А.А. на підтвердження доводів апеляційної скарги, пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , дослідивши відеозапис з нагрудної камери поліцейського, перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції при розгляді даної справи всебічно та повно дослідив всі наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується, доказами, які досліджувались в суді першої інстанції, а зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, результатами тестування на алкоголь та актом огляду з яких слідує, що огляд ОСОБА_1 проводився за допомогою пристрою «Драгер» 10.09.2019 року о 21 год. 22 хв. - проба позитивна 1,19 %, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , з яких вбачається, що в їх присутності ОСОБА_1 було запропоновано пройти тест для визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу допомогою пристрою «Драгер», на що останній погодився.

З письмових пояснень ОСОБА_1 , в протоколі про адміністративне правопорушення слідує, що він визнав свою вину та вказав, що випив 0,5 л пива, після чого керував автомобілем ВАЗ 2103.

Даних, які б ставили під сумнів рішення суду першої інстанції щодо винності ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, в матеріалах справи не має, не надані такі дані і при апеляційному розгляді справи.

Доводи апелянта про неповноту та однобічність судового розгляду суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки матеріали справи зазначені обставини не підтверджують.

ОСОБА_1 при складанні протоколу та в суді вину визнавав, в суді подавав клопотання про звільнення від відповідальності з передачею матеріалів на розгляд трудовому колективу.

В суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_3 підтвердила, що ОСОБА_1 проходив огляд на місці, результат огляду 1,19 %, проведення огляду в закладі охорони здоров`я не просив.

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що згідно повідомлення про керування віодієм в стані алкогольного сп`яніння транспортним засобом ВАЗ 2103 виїхав на місце де в с. Огіївка було зупинено відповідний транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 Водій мав ознаки сп`яніння, а тому йому було запропоновано пройти огляд на місці чи проїхати у медичний заклад. ОСОБА_1 погодився пройти огляд на місці. Результат тесту 1,19 %, результати не заперечував. Пристрій «Драгер» пройшов відповідно повірку та був у справному стані, лише принтер, який роздруковує чек, деякий період часу не працював, тому вони намагалися замінити в ньому батарейки.

Відповідно до свідоцтва про повірку №12-01/4250 газоаналізатор Alcotest 6820 № ARHD - 0058 відповідає вимогам методики повірки, це свідоцтво чинне до 16.08.2020 р., час повірки 16.08.2019р.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суд апеляційної інстанції вважає правильними та такими, що обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Разом з тим, у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду допущено помилку, що місцем вчинення правопорушення є с. Вількопілля Ружинського району, хоча зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення (місцем складання: с. Огіївка вул. Центральна), пояснень ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , вбачається, що в дійсності ОСОБА_1 перебував в с. Огіївка по вул. Центральній, що з огляду на очевидну технічну помилку не є підставою для скасування судового рішення, оскільки не ставить під сумнів його законність та обґрунтованість та може бути виправлено шляхом внесення змін.

Стягнення ОСОБА_1 судом першої інстанції призначено у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав вважать його таким, що не відповідає тяжкості вчиненого правопорушення та особі правопорушника через його суворість апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Ружинського районного суду Житомирської області від 10 грудня 2019 року щодо ОСОБА_1 змінити.

Вважати правильним, в мотивувальній частині постанови, місце вчинення ОСОБА_1 правопорушення: по вул. Центральній с. Огіївка, Ружинського району.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського

апеляційного суду В.В. Ляшук