ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Донцов Д.Ю., розглянувши матеріали, що надійшли з Полку Управління патрульної поліції в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Азербайджан, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду міста Одеси 10.12.2020 року надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії АА 027933 від 22.11.2020 року, відносно адміністратору ФОП « ОСОБА_2 », згідно якого зазначено, що м. Одеса, вул. Канатна, 101, зафіксовано роботу у вихідний день (неділя) суб`єкту господарювання, який проводить діяльність у сфері громадського харчування (ФОП « ОСОБА_2 » шаурма « ОСОБА_3 »), чим порушив норми щодо карантину, а саме п.п.1 п. 15 Постанови КМУ №641 від 20.07.2020 року зі змінами внесеними постановою КМУ №1100 від 11.11.2020 року, здійснював прийом відвідувачів у приміщенні, відповідальність передбачена ч.1 ст. 44-3 КУпАП.

В судове засідання 21.12.2020 року з`явився ОСОБА_1 , який провину не визнав, пояснив, що працює поваром. Громадяни, які перебували в закладі є працівниками, однак офіційно не працевлаштовані.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, матеріали додані но нього, пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, суд приходить до наступних висновків.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, відповідно до ст. 245 КпАП України, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

В статті 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» № 1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року визначено, що карантин - це адміністративні та медико - санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Згідно ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» № 1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України.

Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності. До відміни карантину його територію можуть залишити особи, які пред`явили довідку, що дає право на виїзд за межі території карантину.

Відповідно ст. 44-3 КпАП України порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно складеного протоколу про адміністративне правопорушення, зазначено, що особа, що притягається до адміністративної відповідальності порушила постанову Кабінету Міністрів України №641.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 р. № 641 в редакції чинній на час складання протоколу про адміністративне правопорушення, а саме підпункту 1 пункту 15, Додатково до обмежень, передбачених пунктом 10 цієї постанови, в період з 00 годин 00 хвилин суботи до 00 годин 00 хвилин понеділка на території України з 14 листопада 2020 р. до 30 листопада 2020 р. забороняється: приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері громадського харчування (барів, ресторанів, кафе тощо), крім діяльності з надання послуг громадського харчування із здійсненням адресної доставки замовлень та замовлень на винос.

Виконуючи вимоги ст. 280 КУпАП в частині з`ясування питання, щодо встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Згідно ст. 252 КпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АА 027933 додано відеозапис з нагрудної камери інспектора поліції. Дослідивши наданий DVD-R диск №72502, судом встановлено, що диск містить відеофайли з яких вбачається, що в закладі перебувають громадяни, які знаходились за столом та вживали напої. Після того як інспектор поліції зайшов до закладу, до нього звернулась особа, що притягається до адміністративної відповідальності, зазначивши, що він є адміністратором закладу, та громадяни які перебувають у закладі є співробітниками. ОСОБА_1 надав інспектору поліції документи, що посвідчують особу та виписку ФОП « ОСОБА_2 » щодо здійснення підприємницької діяльності за зазначеною адресою.

Пояснень чи зауважень протокол про адміністративне правопорушення не містить, зазначено про відмову від надання пояснень.

З наданих суду пояснень та відеозапису судом встановлено, що ОСОБА_4 будучи працівником ФОП « ОСОБА_2 » приймав відвідувачів за адресою АДРЕСА_2 , де здійснює підприємницьку діяльність ФОП « ОСОБА_2 » у вихідний день в порушення постанови КМУ №641 зі змінами внесеними постановою КМУ №1100, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 44-3 КУпАП Особа, що притягається до адміністративної відповідальності свідомо поставив під загрозу життя та здоров`я інших людей, надаючи послуги суб`єкта господарювання в сфері харчування у вихідний день.

Також суд, враховую позицію Одеського апеляційного суду, яка викладена в постанові від 23.11.2020 року по справі №522/12938/20, відповідно якої було притягнуто працівника суб`єкта господарювання, як відповідальну особу за роботу закладу в порушення карантинних обмежень.

Відповідно ст. 44-3 КУпАП порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, -

тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двох до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян

Згідно ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Будь-яких належних доказів на думку суду щодо спростування своєї вини правопорушник до суду не надав.

Враховуючи ті обставини, що ОСОБА_1 відповідно пояснень зазначив, що дійсно працює в закладі. Суд критично ставиться до пояснень особи, що притягається до адміністративної відповідальності з приводу того, що в закладі перебували працівники закладу, оскільки на підтвердження цього доказів не надано, а з відеозапису вбачається, що зазначені особи перебувають у закладі та вживали напої. Суд вважає, що приймаючи відвідувачів в закладі в вихідній день, ОСОБА_1 порушив правила визначені постановою КМУ №641, тому слід визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 44-3 КУпАП та накласти мінімальний штраф відповідно до санкції статі у розмірі однієї тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 16 КУпАП іноземці і особи без громадянства, які перебувають на території України, підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах з громадянами України. Питання про відповідальність за адміністративні правопорушення, вчинені на території України іноземцями, які згідно з чинними законами та міжнародними договорами України користуються імунітетом від адміністративної юрисдикції України, вирішуються дипломатичним шляхом.

Доказів щодо користуванням імунітетом матеріали справи не містять, а тому ОСОБА_1 підлягає адміністративної відповідальності на загальних підставах.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 06.10.2011 року №3828-VI у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника підлягає також стягнення судового збору у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка станом на 01.01.2020 року становить 2 102.00 грн., тобто 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Керуючись ст. 22, 23, 33, 44-3, 283-285 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Азербайджан, посвідка на постійне проживання НОМЕР_1 від 08.10.2018 року; 5101, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Азербайджан, посвідка на постійне проживання НОМЕР_1 від 08.10.2018 року; 5101, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять ) гривень 40 копійок.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Д.Ю. Донцов