Справа № 163/2335/19 Провадження №33/802/191/20 Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С.
Категорія:ч. 1 ст. 130 КУпАП. Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2020 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., з участю секретаря Шугалової О.М., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Євчук Т.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 20 січня 2020 року щодо нього,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподаткованих доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Також стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 420 гривень 40 копійок.

ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він о 03:15 годині 09.11.2019 року в селі Куснища Любомльського району Волинської області в порушення п.2.9.а. Правил дорожнього руху керував автомобілем «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову судді незаконною та необґрунтованою. Посилається на те, що судом першої безпідставно розглянуто справу за його відсутності, оскільки він звертався до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою, чим було порушено його право на захист. Також зазначає, що копію постанови отримав поштовим зв`язком лише 07 лютого 2020 року, а тому вважає строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин. Вказує, що його безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки він транспортним засобом не керував, а лише знаходився в ньому. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову судді скасувати та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративні правопорушення, заслухавши ОСОБА_1 та його захисника Євчук Т.О., які підтримали подану апеляційну скаргу і просили її задовольнити, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи, і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що в судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Разом з тим, 20 січня 2020 року ОСОБА_1 звертався до суду з клопотанням про перенесення судового засідання, у зв`язку з хворобою та зазначив, що відповідна довідка суду буде надана. При цьому суддя розглянув справу без участі ОСОБА_1 та його захисника.

Так, відповідно до епікриз-виписки КП «Любомльське територіальне медичне об`єднання Любомльської районної ради», ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні з 20 січня по 28 січня 2020 року.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 не був присутній під час розгляду справи щодо нього в суді першої інстанції, на час її розгляду перебував на стаціонарному лікуванні, його клопотання про відкладення розгляду справи задоволено не було, а копію оскаржуваного судового рішення отримав лише 07 лютого 2020 року, тому строк апеляційного оскарження постанови слід поновити, так як він пропущений із поважних причин.

Так, судом першої інстанції положення ч. 1 ст. 268 КУпАП не були прийняті до уваги, оскільки за наявності клопотання ОСОБА_1 та наявності достатнього часу до закінчення строків, визначених ст. 38 КУпАП, суд не перевіривши факт перебування правопорушника на стаціонарному лікуванні та його можливість брати участь в судовому засіданні, в порушення положень ст. ч.1 ст.268 КУпАП провів розгляд справи за відсутності правопорушника.

За таких обставин, враховуючи те, що справу розглянуто і притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за його відсутності, при цьому були порушені вимоги ч. 1 ст. 268 КУпАП, приходжу до висновку про необхідність скасування постанови судді Любомльського районного суду Волинської області від 20 січня 2020 року та прийняття нової постанови, як це передбачено п. 3 ч. 8 ст. 294 КУпАП.

Відповідно до ст.ст. 245, 278, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом. При підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, а при розгляді справи слід з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 о 03:15 годині 09.11.2019 року в селі Куснища Любомльського району Волинської області в порушення п.2.9.а. Правил дорожнього руху керував автомобілем «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В основу прийнятої постанови про визнання винним ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції поклав протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 219807 від 09 листопада 2019 року та висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №235 від 09 листопада 2019 року.

Разом з тим, на думку апеляційного суду, місцевий суд дійшов передчасного висновку про наявність беззаперечних доказів вини ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Твердження апелянта про те, що свідками в протоколі про адміністративне правопорушення вказано працівників поліції, є слушними.

З протоколу серії ДПР18 №219807 від 09.11.2019 вбачається, що свідками в ньому зазначено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.1).

Як вказав в суді апеляційної інстанції працівник поліції Борейко В.О., під час складання вказаного протоколу, ним було залучено в якості свідків працівників поліції, які перебували разом з ним на чергуванні, враховуючи пізню годину та закінчення туристичного сезону.

Вказана обставина повністю стверджується відповіддю ГУНП у Волинській області №855/01/12/1-2020 від 20.03.2020, якою підтверджено факт перебування ОСОБА_4 на роботі в органах національної поліції.

А положеннями п.6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС та МОЗ від 09.11.2015 № 1452/735 передбачено, що не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Залучення і зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення свідками працівників поліції ОСОБА_4 та ОСОБА_3 суперечить вказаним вимогам Інструкції.

Вимогами ч. 5 ст. 266 КУпАП передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Отже, в апеляційному суді встановлено порушення вимог Інструкції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 ..

А відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є доказом по справі.

Згідно з ч. 2 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Місцевий суд, розглянувши дану справу, на вказані порушення при складанні протоколу про адміністративне правопорушення уваги не звернув, а тому прийшов до передчасного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, яке ставиться йому у провину.

Тому апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність у матеріалах справи доказів, які зібрані у передбаченому законом порядку та свідчать про його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи наведені обставини в їх сукупності, апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 20 січня 2020 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження по даній справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.П. Денісов