Справа №638/2953/20
Провадження № 3/638/1191/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2020 року м.Харків

Суддя Дзержинського районного суд м. Харкова у складі головуючого судді Алтухової О.Ю., розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, що надійшов з Головного управління держпраці в Харківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який працює директором ПП «Аптека 2011», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 188-1 КУпАП,-

ВСТАНОВИЛА:

До Дзержинського районного суду м. Харкова з Головного управління держпраці в Харківській області надійшов протокол проадміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 188-1 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 20-01-4406/0016 від 12.02.2020 року ОСОБА_1 , займаючи посаду директора ПП «Аптека 2011» порушив додержання вимог законодавства про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю, в частині не виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.188-1 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений. 25.03.2020 року через канцелярію суду подав заперечення на протокол про адміністративне правопорушення, в яких просив провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Суддя, дослідивши матеріали справи та надані ОСОБА_1 докази, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 254 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до ч.2 ст.188-1 КУпАП невиконання посадовою особою, яка користується правом приймати на роботу і звільняти з роботи, фізичною особою, яка використовує найману працю, нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, неподання Фонду соціального захисту інвалідів звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів тягне за собою накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» передбачено, що забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Підбір робочого місця здійснюється переважно на підприємстві, де настала інвалідність, з урахуванням побажань особи з інвалідністю, наявних у неї професійних навичок і знань, а також рекомендацій медико-соціальної експертизи.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно із ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб,- у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюються до цілого значення.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць, виходячи з вимог статті 18цього Закону.

З аналізу вищенаведених норм закону вбачається, що на підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, покладено обов`язок виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, а також надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Разом із тим, обов`язок підприємства щодо створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов`язком підбирати і працевлаштовувати інвалідів на створені робочі місця. Такий обов`язок покладається на органи працевлаштування, що перелічені в ч. 1 ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

Встановлено, що ОСОБА_1 подавав звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2019 рік форми №10-ПІ, відповідно до якого середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу на підприємстві в цей період становила 216 осіб, середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 3 особи, кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» - 9 особа.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, виходячи із змісту диспозиції ч.2 ст.188-1 КУпАП, адміністративна відповідальність може наступити за умови умисного невиконання посадовою особою нормативу для працевлаштування інвалідів, відсутність такого умислу передбачає відсутність суб`єктивної сторони правопорушення.

Відповідно до протоколу №0-01-4406/0016 від 12.02.2020 про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не виконується норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Однак, державним інспектором праці у протоколі не зазначено, у чому конкретно полягає невиконання директором ПП «Аптека 2011» ОСОБА_1 вимог ст.19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» і якими доказами підтверджується адміністративне правопорушення.

Протокол та акт перевірки не містять доказів порушення ОСОБА_1 вимог Закону, не надано і доказів того, що особи, відносно яких встановлено інвалідність, самостійно зверталися до ПП «Аптека 2011» з метою працевлаштування та їм було безпідставно відмовлено у прийнятті на роботу.

Також не надано доказів того, що ОСОБА_1 не вживав необхідні заходи, спрямовані на запобігання порушення прав інвалідів та їх працевлаштування.

На підставі викладеного суд зазначає, що в діях ОСОБА_1 не вбачається події та складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2ст. 188-1 КУпАП, а тому справа про адміністративне правопорушення відносно нього підлягає закриттю на підставі п. 1ст. 247 КУпАП.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст.ст. 248,249,251,252,280,283-291 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.188-1 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її вручення шляхом подання апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова.

Суддя Д.М. Цвіра