Справа №950/1967/20 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Стеценко В. А.
Номер провадження 33/816/575/20 Суддя-доповідач Філонова Ю. О.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю секретаря судового засідання Шумарової О.О., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Стеценка В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Лебединського районного суду Сумської області від 20 листопада 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий в АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 420,40 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Лебединського районного суду Сумської області від 20 листопада 2020 водій ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки за те, що 19.10.2020 року о 03 год. 53 хв. в м. Лебедин Сумської області по вул. Русіянова ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки ВАЗ 2106, д/н НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується тестом на стан алкогольного сп`яніння пройденого за допомогою газоаналізатора алкотест «Drager» 6820 (результат тесту 1,88 %). Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9 а ПДР України повторно протягом року та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову судді Лебединського районного суду Сумської області від 20 листопада 2020 року скасувати, а провадження відносно нього закрити в зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 наголошував на невідповідності складеного протоколу вимогам закону та фактичній дійсності. ОСОБА_1 стверджував, що після сварки з дружиною, він вживав спиртні напої з новими знайомими, після чого транспортним засобом він не керував, а сів в автомобіль та заснув. Біля 3 години його розбудили працівники поліції, які повідомили йому, що прибули на виклик про ДТП. В подальшому батько ОСОБА_1 забрав транспортний засіб. Про складений відносно ОСОБА_1 протокол йому відомо не було, з дружиною після сварки він не спілкувався та виїхав на роботу.

Також ОСОБА_1 вказував, що матеріали справи не містять зазначеного у протоколі про адміністративне правопорушення у графі «до протоколу додається» відео.

Зазначав ОСОБА_1 також і про те, що матеріалами справи не підтверджуються докази його керування автомобілем, про що зазначено і в поясненнях свідків, які вказували про те, що підійшли до автомобілю, який знаходився в нерухомому стані та виявивши в ньому водія з наявними у нього травмами викликали поліцію, оскільки вирішили, що відбулася ДТП.

ОСОБА_1 вважав, що матеріали справи не містять відомостей про виклик у судове засідання свідків та судом не було вирішено питання про доцільність допиту інших свідків, зокрема його батька, а також не було з`ясовано інші обставини, які мають значення при вирішення справи.

Крім того, ОСОБА_1 вказував і про те, що про дату та час розгляду справи йому відомо не було, що позбавило його можливості належним чином захистити свої права.

Вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Стеценка В.М, які вимоги апеляційної скарги підтримали, просили їх задовольнити, постанову суду першої інстанції, скасувати, а провадження відносно ОСОБА_1 закрити, допитавши свідка ОСОБА_2 та перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 слідує, що наведені вимоги закону суддею місцевого суду під час її розгляду були дотримані.

Так, диспозиція ч.2 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вчинене повторно протягом року.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, оскільки такий висновок суду в повній мірі підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, які були досліджені і під час апеляційного розгляду, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР № 213489 від 19.10.2020 року, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст.256 КУпАП. Заперечень щодо порушень поліцейськими законодавства протокол не містить (а.с. 1);

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідно до яких 19.10.2020 року близько 03.50 год. вони, повертаючись додому, побачили автомобіль ВАЗ 2106 поблизу паркану, в якому виявили водія з ознаками алкогольного сп`яніння та раною на лобі. Не з`ясувавши обставин, свідки вирішили, що сталося ДТП та викликали поліцію. Проте, водій пояснив їм, що їхав на автомобілі, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та вирішив зупинитися на узбіччі дороги та поспати. Вказують, що в їх присутності водієві ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу на що він погодився, та за допомогою спеціального технічного пристрою пройшов такий огляд. Результат був позитивний 1,88 %. (а.с. 5, 6);

- роздруківкою з газоаналізатора «Драгер» відповідно до якої ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння 1,88 %.

- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних пристроїв відповідно до якого результат огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння є позитивний 1,88%. Достовірність змісту акту засвідчено підписами свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Від підпису вказаного акту ОСОБА_1 відмовився. (а.с. 4).

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 відносно того, що він не був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, то суд апеляційної інстанції з такими доводами погодитись не може та зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що судова повістка, направлена ОСОБА_1 повернулася до суду як вручена «для передання» дружиною ОСОБА_1 (а.с. 11).

17 листопада 2020 року від дружини ОСОБА_1 ОСОБА_4 надійшла заява про те, що її чоловік не може з`явитись в судове засідання, оскільки перебуває на роботі поза межами Лебединського району.

З урахуванням вимог ст. 268 КУпАП під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як відзначив суд у рішенні по справі «Юніон Аліментаріа Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань». Також, Європейський суд з прав людини наголосив, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Оскільки, в призначене на 20 листопада 2020 року судове засідання ОСОБА_1 до суду не з`явився, причин своєї неявки не повідомив, клопотань про відкладення слухання справи на іншу дату не подав, то суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції на законних підставах дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі ОСОБА_1 .

Що стосується показань допитаного, в суді апеляційної інстанції, за клопотанням ОСОБА_1 громадянина ОСОБА_5 , в якості свідка , то свідок ОСОБА_5 підтвердив надані ним під час оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення пояснення та повідомив, що ОСОБА_1 під час вказаних обставин знаходився в авто, яке не рухалося, він спав на сидінні. Такі показання апеляційний суд не вважає повним спростуванням вини ОСОБА_1 , оскільки вчинення ним правопорушення передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, як зазначалося вище підтверджується наявними в справі доказами. Крім того, цей свідок підтвердив, що ОСОБА_1 перебував в стіні алкогольного сп`яніння.

В спростування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 відносно того, що керування транспортним засобом ним не здійснювалось, суд апеляційної інстанції зазначає, що ОСОБА_1 під час складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення заперечень про те, що він вказаним транспортним засобом не керував не надавав та від письмових пояснень до протоколу також відмовився.

Не можуть бути взяті до уваги і доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 відносно того, що судом не було викликано свідків події, та не було з`ясовано інші обставини, які на думку апелянта мають значення для розгляду справи.

Так, положеннями ст.252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Також, не може бути задоволена вимога ОСОБА_1 про допит його батька ОСОБА_6 , оскільки батько є близьким родичем, а отже є зацікавленою особою у результатах розгляду справи, а тому його покази не можуть бути визнані допустимими.

Окрім цього, під час апеляційного розгляду у судовому засіданні ОСОБА_1 повідомив, що за описаних обставин, він перебував в стані алкогольного сп`яніння, що ним не заперечувалось та проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 як особа, відносно якої був складений протокол від підпису протоколу, від надання пояснень та отримання копії протоколу відмовився у присутності свідків, що підтверджується їх особистими підписами.

Вказаними доводами підтверджується той факт, що ОСОБА_1 належним чином був обізнаний про факт складання відносно нього протоколу, а такі доводи апеляційної скарги про необізнаність ОСОБА_1 розцінюються судом апеляційної інстанції як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.

За таких обставин, оскільки доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в ході судового розгляду справи в апеляційному порядку не знайшли свого підтвердження, апеляційний суд не знаходить підстав для скасування оскаржуваної постанови Лебединського районного суду Сумської області від 20 листопада 2020 року та закриття провадження по справі, як того просив апелянт.

Керуючись ст. 294 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Лебединського районного суду Сумської області від 20 листопада 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки, залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 на цю постанову, без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуФілонова Ю. О.