н/п 3/174/13/2020
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

31 січня 2020 року м.Вільногірськ

Суддя Вільногірського міського суду Дніпропетровської області Борцова А.А., розглянувши матеріали, які надійшли з відділу податків і зборів з юридичних осіб Кам`янського управління ГУ ДПС у Дніпропетровській області по ч.1 ст.163-2 КУпАП відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешкає АДРЕСА_1 , керівника ТОВ «СТІНЕКС», РНОКПП НОМЕР_1 ,-

якому згідно ст.268 КУпАП роз`яснені його права та обов`язки,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , будучи посадовою особою, а саме керівником ТОВ «СТІНЕКС», розташованого по бульвару Миру,15, кв.116 м.Вільногірська Дніпропетровської області, 11 грудня 2019 року, в порушення вимог п.295.3 ст.295 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VІ (зі змінами та доповненнями), несвоєчасно подав платіжне доручення на перерахування належної до сплати узгодженої суми грошового зобов`язання по податковій декларації з ПДВ за квітень 2019 року від 20.05.2019 року № 20217899 у сумі 16070,7 грн. з граничним терміном сплати 30.05.2019 р.- 30.09.2019 року у сумі 4750,0 грн. та 29.11.2019 року у сумі 7000 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що обов`язки щодо вчасної подачі платіжних доручень на сплату обов`язкових платежів, згідно посадової інструкції, покладені на бухгалтера підприємства. З яких причин вона вчасно не подала платіжне доручення йому не відомо, однак на той час на рахунку підприємства були відсутні кошти.

Вислухавши ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що провадження по справі підлягає закриттю по наступним підставам.

Так, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, внаслідок яких саме дій чи бездіяльності особи, яка притягується до відповідальності, порушено вимоги законодавства, а лише констатовано факт вищевказаних порушень, не вказано, в чому саме полягає вина ОСОБА_1 в порушенні вищевказаних вимог податкового законодавства як директора підприємства, не зазначено чи є він є особою, відповідальною за правильність ведення податкового обліку на підприємстві та чи входять до його посадових обов`язків вказані функції (посадова інструкція).

Інших доказів на підтвердження вказаних фактів матеріали справи не містять та під час судового розгляду не встановлені.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як і в Конституції, так і в міжнародних актах (Загальна декларація прав людини, Конвенція про захист прав людини та основних свобод, Міжнародний пакт про громадянські і політичні права), йдеться про застосування принципу презумпції невинуватості у справах про притягнення до відповідальності за скоєння кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, адміністративне правопорушення та кримінальне правопорушення мають аналогічний склад, а їх відмежування один від одного проводиться за ступенем суспільної небезпеки, тому з урахуванням принципу верховенства права, презумпція невинуватості діє у всіх випадках звинувачення людини (суб`єкта приватного права) державою, в тому числі, і в разі притягнення особи до відповідальності за адміністративні правопорушення.

Крім того, приписами ст.129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства України.

Враховуючи вищевказані вимоги та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17 липня 1997 року Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст.32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів: (п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., заява №21037/05; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р., заява № 29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р., заява №12167/04).

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року (справа № 21-183а13), також аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2014 року у справі № 21-519а14.

Таким чином, оскільки суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-2 КУпАП, в діях ОСОБА_1 не конкретизована, доказів на підтвердження його винної поведінки не надано, тому провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.163-2 Кодексу України, слід закрити за відсутністю в діях останнього складу вказаного адміністративного правопорушення.

Судовий збір стягненню з ОСОБА_1 не підлягає.

Керуючись ст.ст. 40-1, п.1 ст. 247, ч.1 ст. 163-2, 283, 284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 по ч.1 ст.163-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення- закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Дніпровського апеляційного суду через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя: підпис А.А.Борцова