ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/91/20 Справа № 210/6462/19 Суддя у 1-й інстанції - Літвіненко Н. А. Суддя у 2-й інстанції - Іванова А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Іванова А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 напостанову Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 грудня 2019 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 грудня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Судом першої інстанції встановлено, що 02.11.2019 р. о 10 год. 27 хв. в м. Кривому Розі, Металургійному районі, по пр. Миру, біля буд. 8, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21011, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та справу закрити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ознаки сп`яніння, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, були відсутні, реакцію очей штучним освітленням не перевіряли, оформлення протоколу здійснювалось в світлу пору доби, спілкування з інспектором відбувалося через привідчинене вікно, неприродної блідності обличчя, вираженого тремтіння пальців рук не було, що підтверджується відеозаписом.

Вказує, що свідкам взагалі не зазначались ознаки сп`яніння, того ж дня, о 12 годині 00 хвилин, ОСОБА_1 самостійно поїхав до лікарської установи та пройшов медичний огляд, згідно якого будь-яких ознак сп`яніння не виявлено.

Також зазначає, що під час слухання справи було подано клопотання про виклик у судове засідання свідків, однак суд порушив принцип, закріплений в міжнародному праві та відхилив клопотання, спираючись на затягування справи.

Також вказує, що відеозаписи є фрагментальними, під час слухання справи було подано клопотання про витребування доказів, а саме повної версії відеозапису, проте суд безпідставно відмовив в задоволенні клопотання, також судом було відмовлено в ознайомленні з матеріалами справи, оскільки в наданні копії відеозапису було відмовлено.

В судове засідання захисник ОСОБА_2 та особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та докази по справі, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст.247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП є законним та відповідає фактичним обставинам справи.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №342961 від 02.11.2019 року (а.с. 1); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення станку сп`яніння (а.с. 4); письмовими поясненнями свідків (а.с. 5); рапортом працівника поліції (а.с. 7); відеозаписом (а.с. 9).

Сукупність вищевказаних доказів та пояснення свідків, засвідчують відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, що є підтвердженням об`єктивної сторони скоєного останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП.

Покази свідків та працівника патрульної поліції повністю узгоджуються між собою та сумнівів в апеляційному суді не викликають.

Всі докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 визнаються судом належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Відповідно до абз. 2 п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті від 23 грудня 2005 року №14, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Доводи апелянта про те, що ознаки сп`яніння, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, були відсутні, реакцію очей штучним освітленням не перевіряли, оформлення протоколу здійснювалось в світлу пору доби, спілкування з інспектором відбувалося через привідчинене вікно, неприродної блідності обличчя, вираженого тремтіння пальців рук не було, спростовуються наявним в матеріалах справи відеозаписом на якому видно, як поліцейський за допомогою ліхтаря перевірив очі правопорушника.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 самостійно поїхав до лікарської установи та пройшов медичний огляд, згідно якого будь-яких ознак сп`яніння не виявлено, апеляційний суд вважає непереконливими, оскільки вказаний висновок лікаря не спростовує того факту, що ОСОБА_1 у присутності працівників поліції та свідків відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, що є самостійним складом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, зазначений огляд проведений без додержання вимог ст. 266 КУпАП, згідно з якою, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Щодо доводів апелянта про те, що судом було відмовлено в ознайомленні з матеріалами справи, оскільки в наданні копії відеозапису було відмовлено, апеляційний суд зазначає, що при розгляді справи по суті, сторона захисту могла дослідити даний відеозапис під час судового засідання, а тому порушення права на ознайомлення з матеріалами справи не вбачається.

Посилання апелянта на те, що свідків не було викликано в судове засідання не заслуговують на увагу, оскільки покази свідків та працівника патрульної поліції повністю узгоджуються між собою та сумнівів не викликають.

Крім того, згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Інші доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не приймаються до уваги, оскільки наявними в матеріалах провадження доказами не підтверджуються, мають формальний характер та спрямовані на його ухилення від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, оцінивши зібрані у справі докази та давши їм належну оцінку, суд першої інстанції, на думку апеляційного суду, обґрунтовано прийшов до висновку, що ОСОБА_1 дійсно порушив п. 2.5 ПДР України та його дії містять склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст.ст.279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 грудня 2019 рокувідносно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду А.П. Іванова