33/804/634/20
263/3568/20
Суддя 1-ої інстанції: Томілін О.М.
Суддя доповідач: Куракова В.В.
Категорія: ч. 2 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2020 року м. Маріуполь

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Куракова В.В., ознайомившись з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13.05.2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 20 400 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком 3 роки, -

УСТАНОВИЛА:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , будучи особою, яка згідно постанови Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 жовтня 2019 року був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, 13 березня 2020 року о 09-40 год. у Донецької області, в м. Маріуполі, в Центральному районі, по Запорізькому шосе, біля буд. 2, керував транспортним засобом «ВАЗ 21091», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, які не реагують на світло, поведінка, яка не відповідає обстановці, порушення мови). Від проходження медичного огляду для визначення стану наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, тобто будучи особою, яка раніше протягом року притягалася до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, знов вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим дії ОСОБА_1 було кваліфіковано за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 травня 2020 року ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 20 400 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком 3 роки.

На зазначену постанову ОСОБА_1 20.11.2020 року подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати, провадження по справі закрити.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в частині причин пропуску строку на апеляційне оскарження, вважаю, що апеляційну скаргу необхідно повернути апелянту за наступних підстав.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У своєму рішенні Європейський суд з прав людини в справі «Устименко проти України» вказує, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відступ від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (п. 46 рішення у справі «Устименко проти України», п.п. 51, 52 рішення у справі «Рябих проти Росії», п. 31 рішення у справі «Марушин проти Росії», п. 61 рішення у справі «Брумареску проти Румунії»).

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі «Мельник проти України», норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження і перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими.

Відповідно до ст. 294 КУпАП України постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Аналізуючи поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції виходжу з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова була винесена 13 травня 2020 року. Під час складання матеріалів про адміністративне правопорушення працівниками поліції роз`яснювалась ОСОБА_1 процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення в суді, на що останній відповів, що знає процедуру розгляду справи, оскільки раніше притягувався до адміністративної відповідальності та реалізує всі свої права безпосередньо в суді. За таких умов суд апеляційної інстанції вважає, що ОСОБА_1 мав об`єктивну можливість дізнатися про хід розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього та у визначений КУпАП строк звернутися з апеляційною скаргою.

Крім того, для отримання інформації щодо стану розгляду судових справ і прийнятих судових рішень функціонує офіційний веб-портал «Судова влада України» і «Єдиний державний реєстр судових рішень», за допомогою яких будь-яка особа може отримати актуальну інформацію щодо стану судової справи, стадії її розгляду.

Постановою Донецького апеляційного суду від 09 червня 2020 року було повернуто апеляційну скаргу ОСОБА_1 , оскільки останній подав апеляційну скаргу з пропуском строку на апеляційне оскарження, та в апеляційній скарзі не просив поновити строк на апеляційне оскарження. Після прийнятого рішення судом апеляційної інстанції ОСОБА_1 звернувся з новою апеляційною скаргою на постанову суду першої інстанції щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП з пропуском строку на апеляційне оскарження понад 5 місяців. Аналізуючи причини пропуску строку на апеляційне оскарження, суд виходить з того, що жодних поважних причин такого пропуску в апеляційній скарзі не наведено. Посилання ОСОБА_1 на необізнаність про винесене судом першої інстанції рішення не є поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження понад 5 місяців. Інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження в апеляційній скарзі не зазначено.

У рішенні ЕСПЛ у справі «Пономарев проти України» Суд зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Отже в поновленні строку апеляційного оскарження ОСОБА_1 слід відмовити, апеляційну скаргу повернути апелянту у відповідності до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП.

Враховуючи викладене та керуючись вимогами ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити ОСОБА_1 у поновлені строку на апеляційне оскарження постанови Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13.05.2020 року щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13.05.2020 року щодо ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП - повернути апелянту.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Куракова