Справа № 638/1473/20
Провадження № 3/638/814/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2020 року суддя Дзержинського районного суду міста Харкова Семіряд І.В., розглянувши адміністративний матеріал відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає АДРЕСА_1

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,-

встановив:

03.02.2020 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова із УПП в Харківській області ДПП Національної поліції України надійшли адміністративний матеріал, складений у відношенні ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

23. 01. 2020 поліцейським взводу № 2 роти № 1 батальйону № 3 УПП в Харківській області лейтенантом поліції Аліфіренко А.В. було складено протокол про адміністративне правопорушення, у відношенні ОСОБА_1 серії ДПР18 № 357156, за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 357156 від 23.01.2020 року, водій ОСОБА_1 23.01.2020 о 18 год. 40 хв. за адресою: м. Харків, пр-т Перемоги, буд. 50-В, керував транспортним засобом Audi A6, реєстраційний номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

ОСОБА_1 в судове засідання з`явився, звернувся до суду з заявою, у якій зазначив, що вину не визнає, пояснив при цьому, що він не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

До судового засідання з`явився захисник Капусти В.А., адвокат Олійник О.А.

Захисником Олійником О.А. були надані письмові заперечення у справі та усні пояснення і висловлено прохання закрити справу у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, так як ОСОБА_1 не рухався на власному автомобілі і взагалі не керував авто, окрім того, при складанні протоколу поліцейськими було порушено його права.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що вина ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП не знайшла своє підтвердження, тому провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення виходячи з наступних підстав.

Відповідно до приписів ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком ) визнається протиправна та лише винна (умисна або необережна ) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст.ст. 245, 251, 252 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.ст. 279, 280 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення суддею про водиться в межах тих обставин, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті » від 23.12.2005 звертається увага суддів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

У протоколі поліцейським було зазначено про те, що водій ОСОБА_1 23.01.2020 о 18 год. 40 хв. за адресою: м. Харків, пр-т Перемоги, буд. 50-В, керував транспортним засобом Audi A6, реєстраційний номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота.

Проте, згідно листа УПП ДПП в Харківській області від 13.03.2020№ 146аз/41/14/02-2020 повідомлено, що 23.01.2020 екіпаж 1104 у складі поліцейських взводу № 2 роти № 1, батальйону № 3, а саме лейтенанта поліції Аліфіренко А.В. (жетон № 0003638), капрала поліції ОСОБА_2 (жетон № 0168922) та капрала поліції ОСОБА_3 (жетон № 0148006), здійснював нагляд за охороною громадського порядку та безпекою дорожнього руху на території Шевченківського району м. Харкова.

23.01.2020 близько 19 год. 18 хв. екіпаж № 1104 отримав виклик на службовий планшет зі служби «102» про те, що за адресою м. Харків, просп. Перемоги, буд. 50-Б водій автомобіля AUDI, державний номерний знак НОМЕР_1 знаходиться у стані алкогольного сп`яніння. На місце події екіпаж № 1104, прибув о 19 год. 30 хв.

Тобто, поліцейським Аліфіренко А.В. у протоколі від 23.01.2020 серії ДПР18 № 357156 були зафіксовані події, що відбулись за 38 хвилин до того, як екіпаж поліції отримав виклик на службовий планшет, і за 50 хвилин до того, як поліцейський ОСОБА_4 прибув на місце події за адресою: м. Харків, пр-т Перемоги, буд. 50-В.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування особою транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

Визначення терміну «керування транспортним засобом» було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

За п.1 ст. 8 Конвенції про дорожній рух, яку ратифіковано із застереженням і заявами Указом Президії ВР УРСР № 2614-VIII від 25.04.74, (далі за текстом - Конвенція про дорожній рух) «Кожен транспортний засіб або склад транспортних засобів, які рухаються, повинні мати водія».

Крім того, в рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначено, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Разом з тим, відповідно до п. v) ч.1 ст. 1 Конвенції про дорожній рух «термін «водій» означає будь- яка особа, яка керує транспортним засобом, автомобілем та т.і. (включаючи велосипеди) або особа, яка супроводжує по дорогах худобу, стада, запряжних, в`ючних або верхових тварин ».

Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.

Поліцейським у протоколі про адміністративне правопорушення було зафіксоване саме керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння о 18 год. 40 хв. 23.01.2020 р., хоча поліцейський про подію міг дізнатися не раніше 19 год. 18 хв., а на місце події з`явитись не раніше 19 год. 30 хв. 23.01.2020, що підтверджується доказами, доданими до даного заперечення.

Порядок документування адміністративних правопорушень законодавцем визначено згідно Наказу МВС № 1376 від 06.11.2015, зареєстрований в МЮУ 01.12.2015 № 1496/27941 «Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції».

У відповідності до п. 9 Наказу МВС № 1376 від 06.11.2015, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення в ньому зазначаються, зокрема:

у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» - суть адміністративного правопорушення (повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол).

у графі «до протоколу додається» - пояснення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, викладені на окремому аркуші, рапорти посадових осіб органів поліції, довідки, акти тощо (у разі складення).

Згідно вимог ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

У графі протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 357156 від 23.01.2020 р. поліцейським у графі «дата, час та місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» були зазначені події, які самими поліцейський не були і не могли бути зафіксовані, адже сам поліцейський не раніше, ніж через 38 хвилин (а саме о 19 год. 18 хв. 23.01.2020), після зазначеного поліцейським в протоколі часу учиненого адміністративного правопорушення: (о 18 год. 40 хв. 23.01.2020), міг дізнатись про події, що нібито стали підставою для складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КупАП, у відношенні ОСОБА_1 .

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 357156 від 23.01.2020 поліцейським ОСОБА_4 у графі «до протоколу додається» зазначено лише «пояснення свідків».

Жодних інших документів, крім пояснень свідків, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, у протоколі не зазначено.

У протоколі, поліцейським не зазначено ані рапортів, ані пояснень інших осіб, ані направлення на огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 , а тому у відповідності до вимог законодавства, документи, що не зазначені в протоколі, як додатки до протоколу не можуть вважатися невід`ємними частинами протоколу та не є допустимими доказами у справі про адміністративне правопорушення.

У зв`язку із викладеним документи, що долучені УПП ДПП в Харківській області до матеріалів адміністративного правопорушення у відношенні ОСОБА_1 та були направлені супровідним листом від 29.01.2020 р. № 414С/41/14/03-2020 до Дзержинського районного суду м. Харкова не можуть вважатися допустимими доказами по справі № 638/1473/20.

Отже, недопустимими доказами є наступні документи, що містяться в матеріалах справи: направлення на огляд ОСОБА_1 до медичної установи від 23.01.2020 р., нібито складеного поліцейським Аліфіренко А.В. о 20 год. 10 хв. 23.01.2020 р. (а.с. 2); пояснення гр. ОСОБА_5 (а.с. 3); рапорт чергового Національної Гвардії України Хуторянець Максима, написаного на ім`я начальника УПП Стрижак А. від 23.01.2020 р. (а.с. 6); рапорт сержанта поліції Криворучко Б.Ю., написаного на ім`я начальника УПП Стрижак А. від 23.01.2020 р. (а.с. 7); запис із відеореєстраторів патрульних поліцейських.

Зазначені вище документи не було зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 357156 від 23.01.2020 р. поліцейським у графі «до протоколу додається».

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.05.2019 у справі №337/3389/16-а.

Правову термінологію поняття «рапорт» Законадавцем визначено в Інструкції з оформлення документів у системі МВС України від 27.07.2012 № 650, згідно якої:

Рапорт (від фр. rapport - повідомляти) - письмове звернення працівника до вищої посадової особи з викладом питань службового чи особистого характеру і висловленням у зв`язку з цим відповідного прохання.

У справі містяться наступні рапорти: рапорт чергового Національної Гвардії України Хуторянець М., написаного на ім`я начальника УПП ОСОБА_6 від 23.01.2020 (а.с. 6).

В зазначеному рапорті черговий по військовим нарядам Національної гвардії України військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_7 звертається до начальника УПП ДПП в Харківській області Стрижак А. нібито з викладенням питань службового характеру (незважаючи на те, що безпосередньо не підконтрольний цій посадовій особі), проте даний рапорт не містить жодного прохання ОСОБА_8 до ОСОБА_6 , що прямо суперечить правовому визначенню поняття «рапорт».

- рапорт сержанта поліції ОСОБА_2 , написаного на ім`я начальника УПП ОСОБА_6 від 23.01.2020 (а.с. 7).

В зазначеному рапорті сержант поліції ОСОБА_2 звертається до начальника УПП ДПП в Харківській області Стрижак А. нібито з викладенням питань службового характеру, проте даний рапорт також не містить жодного прохання, що прямо суперечить правовому визначенню поняття «рапорт».

Тому, такі документ, хоч і містять назву рапорт за своєю суттю не можуть вважатися «рапортами», у зв`язку із невідповідністю встановлених законом реквізитам.

Викладене, означає про недопустимість цих документів під назвою «рапорти» як доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Нормативно-правовим актом, що регулює порядок застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів є Інструкція із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, що затверджена наказом МВС України 18.12.2018 р. № 1026 та зареєстрована в МЮУ 11.01.2019 р. за № 28/32999 (надалі за текстом Інструкція із застосування органами, підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів).

Відповідно п. 1 ч. 2 Розділу І Інструкція із застосування органами, підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

Відповідно п. 3 ч. 2 Розділу І Інструкції із застосування органами, підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, відео реєстратор це - пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації.

Згідно ч. 5 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами, підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Таким чином, відповідно до імперативних норм права, включення портативного відеореєстратора повинно відбуватись з моменту початку виконання службових обов`язків поліцейськими (початку зміни), а відеозйомка повинна здійснюватись безперервно до завершення виконання службових обов`язків (закінчення робочого дня). А виключні випадки, коли поліцейський може призупинити здійснення такого відеозапису встановлені законодавцем як: випадки, пов`язані з виникненням у поліцейського особистого приватного становища.

Відповідно до приписів статті 251 КУпАП, відеозапис кінозйомки працюючий в автоматичному режимі є доказами у справі про адміністративне правопорушення.

А згідно абз. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так, частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено різні, окремі, самостійні склади правопорушення як за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, так і за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Складеним відносно особи протоколом ініційовано притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП, саме за відмову від проходження огляду.

Згідно системного аналізу вказаних вище нормативно-правових актів, вбачається, що законодавцем було чітко та однозначно визначено, що належним доказом у справі про адміністративне правопорушення, щодо фіксування як керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, так і відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, сп`яніння, (що є складом адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП) є обов`язкове додання до протоколу відеозапису поліцейського (здійсненого за допомогою технічних приладів і технічних засобів) зробленого із суворим дотриманням вимог діючого законодавства, шляхом безперервної відеозйомки, щодо фіксування адміністративного правопорушення.

Згідно листа УПП Департаменту патрульної поліції в Харківській області № /41/14/01-2020, за підписом начальника управління Стрижак А., повідомлено, що працівники управління, які були присутні 23.01.2020 під час складання протоколу серії ДПР18 №357156 відносно громадянина ОСОБА_1 мали у наявності нагрудний відеореєстратор, а саме: ХА02078 який має інвентарний номер 10148-13001.

Натомість у протоколі про адміністративне правопорушення від 23.01.2020 серії ДПР № 357156 у відношенні ОСОБА_1 інспектором УПП ДПП в Харківській області у графі «до протоколу додається» - не зазначено про будь-який відеозапис із відеореєстратора, що згідно інформації УПП повинен був бути в наявності у співробітника УПП, а саме: ХА02078 який має інвентарний номер 10148-13001.

Викладене означає, що відеозапис із відеореєстратора, що був долучений УПП ДПП в Харківській області до матеріалів адміністративного правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , не може вважатися допустимим доказом по справі № 638/1473/20.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.05.2019 у справі №337/3389/16-а.
Таким чином, особою, що було складено протокол у відношенні ОСОБА_1 не надано жодного належного та допустимого доказу, що може свідчити як про керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані сп`яніння, так і про відмову ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, сп`яніння, (що є складом адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП), а саме не надано відеозапису поліцейського (здійсненого за допомогою технічних приладів і технічних засобів) зробленого із суворим дотриманням вимог діючого законодавства, шляхом безперервної відеозйомки, щодо фіксування адміністративного правопорушення.

В матеріалах справи містяться пояснення гр. ОСОБА_5 (а.с. 3); рапорт чергового Національної Гвардії України Хуторянець Максима, написаного на ім`я начальника УПП Стрижак А. від 23.01.2020 р. (а.с. 6).

Проте, дані документи не відображено в протоколі у графі «до протоколу додаються».

Таким чином, ці документи не можуть вважатись належними та допустимими доказами по справі.

Відповідно до вимог ст.7 Закону України «Про національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Згідно ст.18 Закону Поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Це повністю узгоджується з вимогами ст.19 Конституції України.

Зазначені порушення при складанні протоколу про адміністративне правопорушення є суттєвими, тому суд вважає, що вказаний протокол про вчинення адміністративного правопорушення, складено з грубим порушенням приписів ст. 256 КУпАП.

При таких обставинах справи, суд вважає, що в матеріалах адміністративної справи відсутні докази, з точки зору їх допустимості, достовірності та достатності, які б підтверджували скоєння ОСОБА_1 правопорушень, передбачених ч.1ст.130 УпАП.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумція факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа « Коробов проти України » № 39598/03 від 21.07.2011 ), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22 жовтня 2010 року № 23-рп/2010 зазначив (п. 4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпція, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За таких обставин, вважаю, що в судовому засіданні не доведено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП, тому провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, так як, відповідно до приписів зазначеної статті, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 245, 247, 251-252, 256, 266, 279-280 КУпАП суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, - закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом 10 днів з дня її прийняття.

Суддя Семіряд І.В.