Справа № 456/4189/20
Провадження № 3/456/2555/2020
ПОСТАНОВА

іменем України

14 грудня 2020 року місто Стрий

Суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Гула Л. В. , розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції у Львівські області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , непрацюючої,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 05.10.2020 в 01 год. 00 хв. на автодорозі М06 618 км +500 м керувала транспортним засобом «Skoda Octavia», н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: виражене тремтіння пальців рук, різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилася в присутності двох свідків, чим порушила п. 2.5 ПДР, вчинивши правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину заперечила, зазначила, що достовірних доказів її вини в інкримінованому їй правопорушенні матеріали справи не містять. Алкогольних напоїв не вживає, оскільки виховує малолітню дитину. В стані алкогольного сп`яніння у зазначений у протоколі час не перебувала. Повідомила, що працівники поліції зупинили її без причини, а тому вона на пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння відмовилася.

Зважаючи на те, що судом вжито усіх необхідних заходів для повного та всебічного з`ясування обставин справи, підстав для скерування справи для додаткового оформлення суддя не вбачає, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, відсутність зі сторони ОСОБА_1 будь-яких клопотань, суд вважає, що слід вирішити справу в межах тих доказів, які містяться у матеріалах справи та долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Вивчивши протокол про адміністративне правопорушення та дослідивши долучені до нього матеріали, приходжу до висновку, що незважаючи на невизнання вини в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з наступного.

Так, у зв`язку з набранням чинності 1 липня 2020 року Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, або за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного освідування на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного освідування з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого медичного освідування, була закріплена у статті 286-1 КК України «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» України, а статтю 130 КУпАП було змінено.

Однак Законом України № 720-ІХ від 17.06.2020 внесено зміни до Закону № 2617-VІІІ від 22.11.2018, відповідно до яких із Закону № 2617-VІІІ від 22.11.2018 вилучені положення, які змінювали статтю 130 КУпАП, та стаття 286-1 КК України в редакції Закону № 2617-VІІІ від 22.11.2018 виключена.

Таким чином, суд вважає, що з 3 липня 2020 року стаття 130 КУпАП підлягає застосуванню в редакції, що діяла до набрання чинності Законом України № 2617-VІІІ від 22.11.2018.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП (в редакції станом на 30.06.2020) адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пункт 2.5 Правил дорожнього руху передбачає, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, однак ОСОБА_1 , яка притягається до адміністративної відповідальності, відмовилася від проходження такого огляду як за допомогою тесту на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі в присутності двох свідків.

Вина ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні підтверджується матеріалами справи, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 538717 від 05.10.2020, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_1 05.10.2020 в 01 год. 00 хв. на автодорозі М06 618 км +500 м керувала транспортним засобом «Skoda Octavia», н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: виражене тремтіння пальців рук, різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилася в присутності двох свідків, чим порушила п. 2.5 ПДР. Окрім того, в протоколі ОСОБА_1 від підпису про ознайомлення та отримання копії відмовилась, будь-яких зауважень щодо його змісту ОСОБА_1 не висловлювала як на місці зупинки, що зафіксовано на відеозаписі з місця події, та в подальшому підтверджено при розгляді справи /а.с. 1-2/;

- постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПР 18 № 983629 від 05.10.2020, що міститься в матеріалах справи № 456/4189/20, провадження № 3/456/2555/2020 /а.с. 6/;

- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтверджують обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 538717 від 05.10.2020 /а.с. 4-5/

- відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, оглянутого в судовому засіданні, з якого вбачається, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилася в присутності двох свідків /а.с. 3/.

Вищевикладені докази є належними та допустимими, а в своїй сукупності достатніми.

Суд критично оцінює доводи ОСОБА_1 про те, що вона в стані алкогольного сп`яніння не перебувала, та звертає увагу на те, що їй інкримінується не керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (п. 2.9А ПДР), а відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п.2.5 ПДР). Факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 не заперечила, разом з тим, судом встановлено, що ОСОБА_1 відмовилася під проходження огляду на стан сп`яніння на законну вимогу працівників поліції з причини неповідомлення їй про причини зупинки. Суд вважає такі доводи ОСОБА_1 безпідставними, оскільки такі спростовуються постановою серії ДПР 18 № 983629 від 05.10.2020 та розцінюються як такі, що надані з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення Слід звернути увагу на той факт, що ОСОБА_1 не заявляла жодних клопотань до суду про витребування доказів, виклик свідків і не висловлювала своїх міркувань щодо законності складення на неї протоколу.

Відтак докази по справі про адміністративне правопорушення у своїй сукупності та взаємозв`язку вказують на те, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилася в присутності двох свідків, про що свідчать підписи останніх у протоколі та надані ними письмові пояснення, а тому поліцейський мав всі підстави скласти протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, в справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Таким чином, суд всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, вважає доведеним факт відмови ОСОБА_1 , яка 05.10.2020 в 01 год. 00 хв. на автодорозі М06 618 км +500 м керувала транспортним засобом «Skoda Octavia», н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: виражене тремтіння пальців рук, різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилася в присутності двох свідків, тому її дії вірно кваліфіковані як адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_1 , суд враховує характер вчиненого нею правопорушення, ступінь її вини у вчиненому правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка доведена повністю, а тому відносно ОСОБА_1 слід обрати адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами. Застосоване судом до ОСОБА_1 адміністративне стягнення є необхідним для досягнення мети, визначеної ст. 23 КУпАП.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Враховуючи наведене, з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Керуючись ст. 23, 33, 36, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накласти стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до вимог ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених ст. 300-1 КУпАП, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Суддя Л.В.Гула