Провадження № 3/643/111/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2020

27 січня 2020 року місто Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Сугачова О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові справу, яка надійшла від Управління патрульної поліції в Харківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 29.10.2019 серії ОБ № 212427, ОСОБА_1 , 29.10.2019 о 00:20 годині в м. Харкові вул. Руслана Плоходька, б. 15-Б, керував автомобілем «Daewoo» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, порушення мови, нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager та в закладі охорони здоров`я КЗОЗ ХОР «ОНД», водій відмовився в присутності двох свідків.

Відносно ОСОБА_1 29.10.2019 складено адміністративний протокол серії ОБ № 212427 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

06.12.2019 з боку ОСОБА_1 надійшло клопотання, в якому останній зазначив, що свою вину не визнає, транспортним засобом не керував. У підтвердження своїх показів, прохав суд витребувати з Управління патрульної поліції в Харківській області ДПП відеозапис із реєстратора екіпажу патрульного автомобіля, яким обладнано всі транспортні засоби працівників патрульної поліції, та на якому зафіксовано події від 29.10.2019 про вчинення ним адміністративного правопорушення.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Як встановлено, протягом тривалого часу в провадженні судді Московського районного суду м. Харкова Сугачової О.О. перебуває вищевказаний матеріал, який у відповідності до ст. 38 КУпАП, розглядається у встановлений законом тримісячний строк.

Неявка в судове засідання ОСОБА_1 , належним чином повідомленого про час та місце судового розгляду, являється його волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь в судовому розгляді справи та інших процесуальних прав.

Відповідно до ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Приймаючи до уваги, що судом вжито всіх необхідних заходів для забезпечення участі ОСОБА_1 в судовому засіданні, надання останнім клопотання про не визнання вини, клопотань про відкладення розгляду справи від останнього не надходило, причини його неявки до суду визнано неповажними, враховуючи положення ст. 38 КУпАП, та, відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, а також беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, суд вважає за можливе провести розгляд справи у його відсутність.

Викликувані в судове засідання свідки: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини своєї неявки суду не сповістили.

Таким чином, суд дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до такого.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням, (проступком) визнається протиправні, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень Кодексу України про адміністративні правопорушення, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, необхідно з`ясувати чи дійсно особа знаходилася у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом.

Із протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 , 29.10.2019 о 00:20 годині в м. Харкові вул. Руслана Плоходька, б. 15-Б, керував автомобілем «Daewoo» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, порушення мови, нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager та в закладі охорони здоров`я КЗОЗ ХОР «ОНД», водій відмовився в присутності двох свідків.

ОСОБА_1 у своєму клопотанні наполягав на тому, що свою вину не визнає, транспортним засобом взагалі не керував.

На підтвердження своїх показів прохав суд про витребування доказів із Управління патрульної поліції у Харківській області.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 17.12.2019, витребувано з Управління патрульної поліції в Харківській області ДПП відеозапис із реєстратора екіпажу патрульного автомобіля, яким обладнано всі транспортні засоби працівників патрульної поліції, та на якому зафіксовано події від 29.10.2019 про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

15.01.2020, на виконання вищевказаної постанови суду, з боку т.в.о. начальника Управління патрульної поліції у Харківській області Орленко В. надійшов DVD диск (а.с.24-25).

Як вбачається з витребуваного судом відеозапису, на ньому зафіксовані події, які є аналогічними тим, які містяться на диску, що міститься в матеріалах справи, та які надано суду ще разом із адміністративним матеріалом 20.11.2019. Тобто, надано відеозапис з нагрудних камер працівників патрульної поліції, а не з реєстратора екіпажу патрульного автомобіля, як прохалося в постанові суду про витребування доказів від 17.12.2019, та який вже і так міститься в матеріалах справи.

Так, з відеозаписів видно, що 29.10.2019 спілкування працівників патрульної поліції з ОСОБА_1 починається з того, як працівники поліції спілкуються нібито з ОСОБА_1 (на відео не є зрозумілим), біля припаркованого автомобіля та на теми, які не стосуються даної справи. Далі, поліцейські запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, останній відмовився від такого огляду, оскільки не керував транспортним засобом.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його зупинка, з відеозапису не вбачаються та не зафіксовані.

Окрім того, судом вбачається, що фіксування спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 не було безперервним, між фрагментами відеозаписів містяться перерви. Записи здійснювалася у темний час доби і з них неможливо будь-що побачити. Запис не містить таких важливих моментів як залучення свідків.

Таким чином, фрагментальність фіксування не дає змогу об`єктивно, в повному обсязі проаналізувати хід подій.

За результатами огляду відеозаписів, доданих працівниками патрульної поліції до матеріалів справи, суд приходить до висновку, що обставини викладені в них, не спростовують доводів ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, водій притягується до адміністративної відповідальності у разі: Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

Той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, в противному випадку протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення ПДР та подальшим притягненням до відповідальності), може поставити під сумнів і саму подальшу процедуру виявлення водія у стані сп`яніння.

Так, у своєму рішенні від 15.03.2019 ВС у справі №686/11314/17 вказав, що оскільки поліцейським не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм правил дорожнього руху, то вимоги інспектора до водія про пред`явлення документів на право керування є неправомірними, а правоохоронці можуть зупиняти авто, лише коли є факт правопорушення.

Тобто, автомобіль до самої зупинки мав знаходитись в русі, оскільки керування транспортним засобом можливе лише тоді, коли останній рухається.

Чинне законодавство, в тому числі й Правила дорожнього руху України, не містить визначення терміну «керування транспортним засобом». Таке визначення було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Отже, наявність такої обов`язкової умови притягнення особи до адміністративної відповідальності як перебування особи у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом, судом в даній справі не встановлено, доказів у підтвердження цього не надано.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху України, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Законодавець чітко визначає, що суб`єктом, сфера дії на якого поширюється дія Правил дорожнього руху України, зокрема п. 2.5 вказаних Правил, є саме водій.

Так, на момент спілкування працівників патрульної поліції з ОСОБА_1 та на момент складання відносно останнього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 не був водієм в розумінні Правил дорожнього руху України, оскільки не керував транспортним засобом, не був зупинений працівниками патрульної поліції, відтак, дія вказаних Правил на нього не поширюється та він не був зобов`язаний, в свою чергу, виконувати вимогу інспектора патрульної поліції щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Більш того, як вбачається з оглянутого судом відеозапису, працівники патрульної поліції не зупиняли автомобіль ОСОБА_1 під його керуванням.

Тобто, працівники патрульної поліції встановили та відобразили в протоколі, що ОСОБА_1 нібито керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Отже, вказані працівниками патрульної поліції в протоколі обставини, викликають у суду сумнів щодо їх достовірності.

Відповідно до ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, вихованням громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Оскільки надані суду матеріали не містять даних, які б дозволили суду встановити, що ОСОБА_1 перебував за кермом транспортного засобу в стані алкогольного сп`яніння та керував ним, суд приходить до висновку щодо відсутності правових підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, досліджуючи та оцінюючи всі надані по справі докази в їх сукупності, суд не вбачає належним чином доведеної вини ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення: Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Так, є правові підстави для закриття провадження по справі.

Керуючись ст.ст. 7, 247, 245, 251, 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

п о с т а н о в и в:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції, або на неї може бути винесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О.О. Сугачова