Провадження № 3/742/985/20
Єдиний унікальний № 742/3547/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2020 року м.Прилуки

Суддя Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області Павлов В.Г., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення № 742/3547/20, які надійшли від Прилуцького ВП ГУНП В Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, з даних протоколу безробітна, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з адміністративного протоколу серії АПР18 №367055 від 15.12.2020 року, ОСОБА_1 ухилялася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення нормальних умов життя, навчання та виховання свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який 05.12.2020 та 06.12.2020 року без належного догляду та контролю з боку матері зайшов з друзями без дозволу власника до будинку гр. ОСОБА_3 , де з хуліганських намірів пошкодили майно у будинку та викрали мобільний телефон та золоті прикраси. В подальшому викрадені речі були повернуті власнику. Громадянка ОСОБА_1 порушила ст.150 СК України.

Зі змісту ст.278 КУпАП випливає, що суддя при підготовці до розгляду справи, окрім іншого, повинен вирішити питання, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Згідно з вимогами ст.ст.245,252,280 КУпАП під час провадження в справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне дослідження всіх обставин справи, а при розгляді справи суддя зобов`язаний з`ясувати: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я і фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних, історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до ч.4 ст155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені ст.150 норми закону.

Так, батьки зобов`язані виховувати дитину у дусі прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини, фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Об`єктом правопорушення, передбаченого ст.184 КУпАП, є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, а його об`єктивна сторона полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, передбачає бездіяльність, внаслідок якої обов`язки по вихованню виконуються неякісно та не в повному обсязі.

Таке ухилення може полягати у різних формах бездіяльності, пов`язаної з незабезпеченням необхідних умов життя, належного виховання, навчання неповнолітніх дітей: залишення впродовж тривалого строку дитини без будь-якого нагляду, ухилення від виховання дітей (у тому числі незабезпечення відвідування ними школи, контролю за дозвіллям), незабезпечення безпечних умов перебування за місцем проживання чи в іншому місці, невжиття заходів щодо їх лікування, безпідставне обмеження в харчуванні, одязі, інших предметах першої необхідності, штучне створення незадовільних побутових умов, тощо.

Відповідно до положень Глави 19 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом у якому викладається твердження про вчинення особою відповідного правопорушення, при доведенні вчинення якого, особа піддається певним заходам примусу.

Протокол про адміністративне правопорушення є підставою для подальшого провадження у справі, викликає у особи необхідність здійснення свого захисту, у зв`язку із чим до нього пред`являються особливі вимоги.

Оскільки протокол про адміністративне правопорушення є підставою для провадження у справі про адміністративне правопорушення у ньому повинна викладатись суть правопорушення, поставлена особі у вину, яка повинна відповідати диспозиції відповідної статті (частини статті) КУпАП.

Однак, всупереч вимогам ст.ст.256,184 КУпАП, у складеному відносно ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, в чому конкретно полягає з її боку ухилення від виконання передбачених законодавством батьківських обов`язків.

Наведені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини, а саме те, що 05.12.2020 та 06.12.2020 року неповнолітній ОСОБА_2 зайшов з друзями без дозволу власника до будинку ОСОБА_3 , де з хуліганських намірів пошкодили майно у будинку та викрали мобільний телефон та золоті прикраси, не є достатньою підставою для висновку про ухилення чи не виконання ОСОБА_1 , як матір`ю, покладені на неї обов`язки по вихованню сина.

Тобто, вказана у протоколі подія самі по собі не утворює об`єктивної сторони, адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП. Більше того, матеріали справи не містять жодних доказів того, що вчинення неповнолітнім правопорушення є наслідком ухилення ОСОБА_1 від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення виховання дитини (довідок органу опіки та піклування щодо неналежного виконання батьківських обов`язків, характеристик тощо).

Відсутні також будь-які характеристики з місця навчання та проживання, які б свідчили про попередню негативну поведінку неповнолітнього ОСОБА_2 , або відомостей про негативний моральний облік матері, які б могло свідчити про нехтування нею процесу виховання дитини.

Пояснення ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення не є визначальним для визнання її винною у вчиненні інкримінованого правопорушення, а її завіряння посилення контролю за вихованням сина навпроти засвідчують усвідомлення нею необхідності виконання батьківських обов`язків.

Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише у межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, а суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Нечітке, незрозуміле обвинувачення у протоколі про адміністративне правопорушення, є порушенням права особи на захист. Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинності, закріпленому в ст.62 Конституції України, оскільки доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на вище викладене, суд приходить до висновку про те, що в діях ОСОБА_1 не вбачається ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя та виховання неповнолітньої дитини, а саме неналежного забезпечення умов життя виховання ОСОБА_2 , а відтак провадження у справі підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст.7, 184 ч.1,245,247,256,278,280 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення - закрити.

Постанова може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Прилуцького міськрайонного суду

Чернігівської області В.Г.Павлов