3/441/8/2020 441/2004/19
П О С Т А Н О В А

22.01.2020 року суддя Городоцького районного суду Львівської області Українець П.Ф., розглянувши матеріали, які надійшли із УПП у Львівській області ДПП на

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця, учасника бойових дій, проживаючого на АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , 27.10.2019р. о 05 год., на вул. Єрошенка, 9 у м. Львів, у порушення вимог п. 2.9. а) ПДР України, керував автомобілем «Opel» н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння.

В суді 25.11. та 16.12.2019р. ОСОБА_1 пояснив, що 27.10.2019р. біля 05 год., був зупинений поліцейськими на вул. Єрошенка у м. Львів, при тому, як керував автомобілем «Opel Vectra» н.з. НОМЕР_1 , а не «Opel Оmega», як вказано в протоколі, посвідчення водія не мав, в стані алкогольного сп`яніння не був. На місці зупинки автомобіля поліцейськими продув Drager, після проведення тесту, поліцейський сказав йому про незначну кількість алкоголю у крові та вручив копію постанови про накладення штрафу за керування автомобілем без посвідчення водія, далі з місця зупинки автомобілем керував товариш.

В судове засідання 22.01.2020р. ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належно (а.с.29).

Заява ОСОБА_2 від 22.02.2020р. про захворювання ОСОБА_1 та неможливість явки останнього до суду не підтверджена належними доказами, а тому не може слугувати підставою до відкладення розгляду справи.

За положеннями ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ураховуючи, що ОСОБА_1 належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи (а.с.29), вважаю за можливе розглянути справу у його відсутності на підставі наявних у ній доказів.

Вивчивши адмінматеріали, оцінивши докази в їх сукупності, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Знання правил дорожнього руху є обов`язковим для кожного учасника дорожнього руху.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 2.9. а) ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З пояснень в суді 25.11. та 16.12.2019р., із протоколу про адміністративне правопорушення серія ОБ № 158261 від 27.10.2019р. (а.с.4) видно, що ОСОБА_1 , 27.10.2019р. о 05 год., на вул. Єрошенка, 9 у м. Львів, у порушення вимог п. 2.9. а) ПДР України, керував автомобілем «Opel Vectra» н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння.

Із тестування на алкоголь до вищеозначеного протоколу про адміністративне правопорушення із використанням спеціального технічного засобу для установлення стану сп`яніння Drager 6820, із акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та відеозапису події 27.10.2019р., із письмових пояснень ОСОБА_3 і ОСОБА_4 від 27.10.2019р. (а.с.3, 57, 8, 22) видно, що після тестування на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 о 05 год. 14 хв. 27.10.2019р., такий показав про наявність у крові того 0,38 проміле алкоголю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, передбачені ст.ст. 34-35 КУпАП, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вимогами ст. 252 КУпАП, передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За наведеного та зібраних матеріалів в діях ОСОБА_1 вбачаю ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, ст. 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

У рішенні у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007р., Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Стаття 22 КУпАП передбачає можливість звільнення від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення. Так, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Усне зауваження може бути зроблено лише за малозначне правопорушення. Законодавство не містить їх переліку або вказівок на ознаки, що дозволяють судити про малозначність провини. Очевидно, це такі адміністративні правопорушення, які не становлять великої шкідливості й не завдають значних збитків державним або суспільним інтересам, або безпосередньо громадянам.

Малозначність як ознака адміністративного правопорушення характеризується певним ступенем суспільної небезпечності, але таким, що не потребує застосування заходів адміністративного впливу.

Із урахуванням особи ОСОБА_1 та обставин цієї справи є можливим застосування положення ст. 22 КУпАП.

Так, із пояснень в суді ОСОБА_1 та копії посвідчення серія НОМЕР_2 убачається, що він є військовослужбовцем, посвідчення водія йому необхідне у службовій діяльності, був учасником бойових дій у складі 95-тої окремої десантно-штурмової бригади.

Крім цього враховую, що кількісний показник вмісту алкоголю у видихуваному ОСОБА_1 повітрі перевищує визначену законодавцем максимально допустиму норму на незначний показник, а саме 0,18 проміле.

З огляду на викладене вважаю можливим звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку із малозначністю, обмежившись усним зауваженням.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 245, 252, 268, 280, 283, 284 ч.1 КУпАП, -

п о с т а н о в л я ю :

ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП звільнити, обмежившись усним зауваженням, а справу про адміністративне правопорушення на нього - закрити.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти діб.

Суддя: Українець П.Ф.