Справа № 174/970/19
Провадження № 3/174/1/2020
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

31 січня 2020 року м. Вільногірськ

Суддя Вільногірського міського суду Дніпропетровської області Ілюшик І.А., розглянувши матеріал, який надійшов з Вільногірського ВП Жовтоводського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності по ч.1 ст.130 КУпАП відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився м. Вільногірськ Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрований в АДРЕСА_1 , не працює, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 034563 від 20.10.2019 року, водій ОСОБА_1 , 20.10.2019 р., о 09 год. 15 хв. в м.Вільногірськ Дніпропетровської області по вул. Центральна,47, керував автомобілем VWPA н/з НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (невиразна хода, запах спиртного з порожнини рота), на вимогу працівника поліції відмовився пройти у встановленому порядку огляд для встановлення стану алкогольного сп`яніння в присутності двох свідків, чим порушив вимоги 2.5 ПДР.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що його зупинили на вул. Центральній. Алкоголь у цей день не вживав, пройти перевірку пристроєм "Драгер" пропонували, але він відмовився, оскільки пристрій не був запакований, він пропонував співробітникам поліції їхати до лікарні, а вони сказали їхати до дільниці, машину залишили на місці зупинки, свідків не бачив і з ними не знайомий. Протокол склали у відділку і в цей день більше не зупиняли.

Адвокат Шевчук О.М. в судовому засіданні зазначив, що прилад "Драгер" одноразовий, а тому має бути належним чином запакований, акт, який складено, що ОСОБА_1 відмовся від проходження медичного огляду не є доказом. Протокол складено безпідставно і у відділку при його складанні свідків не було.

В судове засідання неодноразово викликалися як свідки поняті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які повідомлення про місце і час розгляду справи судом за місцем реєстрації не отримували, в судові засідання не прибули, а заходи процесуального примусу чинним КУпАП не передбачені, тому можливості виклику даних осіб судом вичерпані.

В судове засідання 31.01.2020 року ОСОБА_1 не з`явився, участь у судовому засіданні не є обов`язковою.

ВислухавшиОСОБА_1 , адвоката Шевчука О.М., дослідивши письмові докази по справі, оглянувши відеозапис, суд дійшов висновку, що провадження по справі підлягає закриттю по наступним підставам.

Так, порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9.11.2015 року № 1452/735 (далі- Інструкція) та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 р. N 1103 ( далі - Порядок).

Так, згідно з п.п. 6,7 р. І огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння поліцейським і оформлення його результатів регламентовано розділом ІІ вказаної Інструкції.

Так, згідно з п.1 р. ІІ Інструкції, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Відповідно до п. 6 р. ІІ Інструкції, огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

Відповідно до п. 9 р. ІІ Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Згідно п. 8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Згідно п. 10 р. ІІ Інструкції Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння.

На місці зупинки огляд водія із застосуванням технічних засобів не проводився, що підтверджується як відеозаписом, так і поясненнями ОСОБА_1 Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Згідно з п. 8 вищевказаного Порядку, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Отже, виходячи з аналізу вказаних норм, право на проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння мають поліцейські на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів та лікарі закладів охорони здоровя.

При цьому, огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу поліцейськими проводиться в присутності двох свідків, а у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, лікарем, який має право на його проведення. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський мав діяти згідно положень п. 8 Порядку.

Тобто законодавством чітко визначено дії працівника правоохоронних органів у разі відмови порушника пройти необхідний медичний огляд та не дає іншого, альтернативного, порядку дій у такому випадку.

Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, які виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння, при цьому пройти огляд за допомогою технічних засобів на місці зупинки або в лікарні поліцейські останньому пропонували, однак в судовому засіданні останній підтвердив, що від огляду відмовився, що також підтверджується дослідженим в судовому засіданні відеозаписом з якого також вбачається, що до лікарні ОСОБА_1 доставлено не було, а протокол про адміністративне правопорушення складено працівником поліції у відділку за відсутності свідків.

Судом вжито усіх можливих заходів до виклику в судове засідання зазначених у протоколі від 20.10.2019 року свідків, зокрема, було здійснено запит щодо місця реєстрації вказаних осіб для забезпечення їх належного сповіщення, однак допит свідків є неможливим, оскільки за місцем реєстрації вказані особи відсутні, повістки не були їм вручені.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як і в Конституції, так і в міжнародних актах (Загальна декларація прав людини, Конвенція про захист прав людини та основних свобод, Міжнародний пакт про громадянські і політичні права), йдеться про застосування принципу презумпції невинуватості у справах про притягнення до відповідальності за скоєння кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, адміністративне правопорушення та кримінальне правопорушення мають аналогічний склад, а їх відмежування один від одного проводиться за ступенем суспільної небезпеки, тому з урахуванням принципу верховенства права, презумпція невинуватості діє у всіх випадках звинувачення людини (суб`єкта приватного права) державою, в тому числі, і в разі притягнення особи до відповідальності за адміністративні правопорушення.

Крім того, приписами ст. 129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства України.

Враховуючи вищевказані вимоги та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17 липня 1997 року Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів: (п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., заява №21037/05; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р., заява № 29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р., заява №12167/04).

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року (справа № 21-183а13), також аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2014 року у справі № 21-519а14.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, що є порушенням вимог п. 2.9 «а» ПДР України, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що є порушенням вимог п. 2.5 ПДР України, тобто диспозиція цієї норми має альтернативний характер і передбачає відповідальність за дії, які не є тотожними і полягають або у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння або у відмові особи, яка керує транспортним засобом проходити огляд для виявлення ознак такого сп`яніння.

Згідно ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Таким чином, складання протоколує процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушеннята, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, фіксація адміністративного правопорушення відбувається саме під час складення адміністративного протоколу, однак працівник поліції склав даний протокол у відсутності свідків.

При таких обставинах, не можна вважати, що правопорушення, вчинене ОСОБА_1 , було належним чином зафіксовано, оскільки хоча на відеозапису з нагрудних камер, який є окремим доказом по справі і не підмінює собою протокол про адміністративне правопорушення, останній відмовлявся від проходження огляду на стан спяніння, співробітники поліції не супроводили особу до медичного закладу, що підтверджується наданими суду матеріалами.

Відповідно до ст. 38 КУпАП, за скоєне адміністративне правопорушення стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня його вчинення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення. Станом на 31.01.2020 року строк сплинув.

Застосування ст. 38 КУпАП можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення (ВС/КГС № 927/623/18 від 16.04.2019)

Таким чином, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності здійснено працівником поліції з порушеннями вищевказаних нормативних актів, його вина, що є обов`язком елементом суб`єктивної сторони правопорушення, у вчиненні інкримінованого йому діяння в судовому засіданні, поза розумним сумнівом не доведена, тому склад правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП в діях ОСОБА_1 відсутній, а провадження по справі підлягає закриттю.

Судовий збір стягненню з ОСОБА_1 не підлягає.

Керуючись ст. ст. 40-1, п.1 ст. 247, ст.ст. 284 , 287, 289, 294 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 по ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Повідчення водія серії НОМЕР_2 ТСЦ 1244 від 09.08.2018 року повернути ОСОБА_1 .

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови, до Дніпровського апеляційного суду через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні.

Суддя: І.А.Ілюшик