Категорія:ч. 1 ст. 130 КУпАП. Доповідач: Денісов В. П.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2020 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Міліщука С.Л. розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 листопада 2020 року щодо нього,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою судді ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 420,40 грн. судового збору.

Оскаржуваною постановою судді ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 04 серпня 2020 року о 20 год. 39 хв. за адресою Волинська область, Луцький район, с. Боратин. вул. Центральна, керував автомобілем Mercedes-Benz 508D, НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Такі дії кваліфіковані поліцейським як порушення п.2.9 «а» ПДР та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає постанову судді необґрунтованою. Посилається на те, що він 04 серпня 2020 року біля обідньої пори випив 300 грам пива, після зупинки транспортного засобу працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння, на що він погодився. Також вказує, що просив працівників поліції надати сертифікат та акт повірки приладу, яким буде проведено огляд на стан сп`яніння, однак в цьому було відмовлено. Зазначає, що огляд проводився в присутності двох свідків. Крім того, після проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою технічного приладу, працівники поліції не роз`яснили йому, що у випадку незгоди з результатами приладу такий огляд можна провести в медичному закладі. Також посилається на те, що з 01 липня 2020 року КУпАП та КК України не встановлює будь-якої відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, оскільки з 03 липня 2020 року відсутній будь-який закон, який встановлював адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння. Просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративні правопорушення, заслухавши ОСОБА_3 та його захисника Міліщука С.Л., які підтримували подану апеляційну скаргу і просили скасувати постанову судді та закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 , приходжу до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно положень ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Вимогами ст.280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вказаних вимог закону місцевий суд, розглядаючи матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 дотримався в повному обсязі.

Так, висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме, керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку, та належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, повністю стверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 385548 від 04 серпня 2020 року (а.с.1), актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.4), роздруківкою приладу «Драгер», згідно якої у ОСОБА_1 виявлено алкогольне сп`яніння 2.04% проміле (а.с.5), поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.2-3), відеозаписом з бодікамер працівників поліції (а.с.7) та іншими матеріалами справи.

Процедура проведення огляду на визначення в особи стану алкогольного сп`яніння повністю відповідає вимогам нормативно-правових актів, які регламентують це питання.

Так, відповідно до приписів ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі Інструкції), якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

А тому, оскільки у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме почервоніння обличчя, різкий запах алкоголю з порожнини рота, працівник поліції мав право запропонувати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан сп`яніння.

В той час, відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Згідно з ч.3 цієї статті КУпАП у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до п.6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Згідно з п.7 Розділу І у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

Зазначені нормативно-правові акти дають підстави зробити висновок, що для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу в закладах охорони здоров`я є дві підстави, а саме незгода водія на проведення огляду на стан сп`яніння працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу та незгода водія з його результатами.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 385548 від 04 серпня 2020 року (а.с.1), який складений поліцейським відносно водія ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП в присутності двох свідків, ОСОБА_1 зазначив: «з протоколом згідний, прошу суворо не карати», що засвідчив власноручним підписом.

Як убачається з відеозапису з бодікамер працівників поліції, ОСОБА_1 в присутності двох свідків пройшов огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу «Драгер», незгоди з результатами такого огляду ОСОБА_1 не проявляв, також не проявляв бажання на проходженні огляду у медичному закладі (а.с.7).

Таким чином, власноручними поясненнями ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.1) та відеозаписом з бодікамер працівників поліції (а.с.7) повністю спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд в медичному закладі, оскільки останній був згідний із порушенням, яке ставиться йому у провину (а.с.1) та не висловлював жодної незгоди із результатами огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та не просив пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі.

Крім того, 04 серпня 2020 року інспектором Луцького ЛВП ГУНП у Волинській області в ОСОБА_1 відібрано письмові пояснення, в яких останній показав, що перед тим як сісти за кермо він вживав алкогольні напої, при цьому незгоди з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння не зазначив, в тому числі не проявляв вимоги надати сертифікат та акт повірки приладу, а також бажання пройти огляд для встановлення алкогольного сп`яніння в медичному закладі (а.с.8).

В акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів зафіксовано ознаки алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , а саме почервоніння обличчя, різкий запах алкоголю з порожнини рота у присутності двох свідків (а.с.4).

Апеляційний суд також звертає увагу, що сам ОСОБА_1 в поданій апеляційній скарзі не заперечує, що 04 серпня 2020 року випив 300 грам пива (а.с.33 обз.5).

Отже, врахувавши власноручні пояснення ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення, в яких він був згідний з протоколом (а.с.1), його письмові пояснення, в яких він також визнав факт вживання ним спиртних напоїв та керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння (а.с.8), відеозаписом з бодікамер працівників поліції (а.с.7), з якого вбачається, що ОСОБА_1 не висловлював жодної незгоди із результатами огляду, як і не висловлював будь-якого бажання пройти огляд в медичному закладі, так само не просив і жодних документів на спеціальний технічний засіб, та й в поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 не заперечував факт вживання спиртних напоїв, апеляційний суд приходить до переконання, що всі доводи апеляційної скарги, щодо невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, яке ставиться йому у провину, повністю спростовуються вищенаведеними доказами та розцінюються як спосіб захисту правопорушника від накладення безальтернативного адміністративного стягнення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Проаналізувавши зібрані й досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи.

Також не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про закриття провадження у справі на підставі п.6 ст.247 КУпАП з таких підстав.

Так, до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року, тобто до 01 липня 2020 року, КУпАП передбачав адміністративну відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Після набрання чинності зазначеного вище закону, тобто з 01 липня 2020 року, відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, виключено з ч.1 ст.130 КУпАП та закріплено у ст. 286-1 КК України (Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції).

Закон №2617- VIII набрав чинності 01 липня 2020 року.

Разом з цим, 17 червня 2020 року Верховною Радою прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі Закон № 720-IX), яким внесено зміни до Закону №2617-VIII, відповідно до яких із Закону №2617-VIII вилучені положення, які змінювали ст.130 КУпАП та включали до КК України ст.286-1.

У Розділі ІІ Закону №720-IX зазначено, що «Цей Закон набирає чинності з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VIII».

Закон № 720-IX був підписаний Президентом України 02 липня 2020 року та 03 липня 2020 року опублікований в газеті «Голос України».

З протоколу про адміністративне правопорушення, складеного щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП вбачається, що правопорушення ним вчинено було 04 серпня 2020 року.

Відповідно до вимог ч.1 ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 суддя застосував редакцію ч.1 ст.130 КУпАП відповідно до Закону № 720-IX, яка діяла на час вчинення правопорушення.

Таким чином, усі доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі та, які були наведені в ході апеляційного розгляду справи щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ним адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП шляхом закриття провадження у справі.

Надані апеляційному суду позитивна характеристика ОСОБА_1 та довідка про склад сім`ї, жодним чином не спростовують правильність висновків місцевого суду про наявність належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та не можуть слугувати єдиними і беззаперечними підставами для скасування постанови судді щодо ОСОБА_1 .

При накладенні адміністративного стягнення, місцевий суд врахував фактичні обставини справи, дані про особу порушника та обґрунтовано застосував безальтернативне адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Підстав для закриття провадження з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 листопада 2020 року щодо нього без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду В.П. Денісов