Дата документу 16.12.2020
Справа № 334/6044/20
Провадження № 3/334/2550/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Баруліна Т.Є., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.44-3 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

16.10.2020 року відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №286552, згідно якого, 16.10.2020 року о 13 годині 05 хвилин, ОСОБА_1 знаходячись по вул. Каховська у м. Запоріжжя на автомобілі «Рута 22 ИНВАСПГ» з державним номером НОМЕР_1 здійснив перевіз пасажирів без засобу індивідуального захисту, а саме захисної маски, чим порушив п.п.2 п. 11 постанови КМУ № 641.

У судових засіданнях 13.11.2020 р., 01.12.2020 р. та 16.12.2020 р. ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав у повному обсязі, просив суд закрити провадження по справі у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, пояснив, що коли до нього підійшли працівники поліції він дійсно знаходився в автобусі Рута 22 з державним номером НОМЕР_1 , який працює на маршруті «Запоріжжя - Придніпровське», проте автобус зламався та він чекав на механіка підприємства-перевізника, він стояв подалі від зупинки транспорту та жодних пасажирів не перевозив, надав суду довідку ТОВ «ТК «СПРІНТ» № 77 від 13.11.2020 р. про те, що 16 жовтня 2020 р. автобус, яким він керував за технічних причин не доїхав до кінцевої зупинки та був відбуксований.

Відповідно до ст.44-3 КУпАП (в редакції, яка діяла на час складення протоколу про адміністративне правопорушення від 16.10.2020 р.), порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Отже диспозиція вказаної норми є бланкетною, тобто такою, що відсилає до норм іншого нормативно-правового акта, тому, формулюючи суть правопорушення, вказівка на нормативний акт, вимоги якого порушені, є обов`язковою.

Закон України «Про захист населення від інфекційних хвороб» визначає правові, організаційні та фінансові засади діяльності органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, спрямованої на запобігання виникненню і поширенню інфекційних хвороб людини, локалізацію та ліквідацію їх спалахів та епідемій, встановлює права, обов`язки та відповідальність юридичних і фізичних осіб у сфері захисту населення від інфекційних хвороб.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»з 12 березня 2020 року на усій території України встановлено карантин.

Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території зі значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2» (далі Постанова №641), установити з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 1 серпня до 19 грудня 2020 р. на території України карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 20 травня 2020 р. № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкриміновано порушення пп.2 п. 11 постанови Кабінету Міністрів України № 641.

На доказ вини ОСОБА_1 були надані протокол про адміністративне правопорушення, фото та рапорт.

Проте вони не можуть слугувати доказом вини ОСОБА_1 в інкримінованому порушенні ст. 44-3 КУпАП з огляду на наступне.

Відповідно до п.п. 2 п. 11 Постанови № 641 (в редакції, що діяла на момент складання постанови про адміністративне правопорушення від 16.10.2020 р.), на території регіону (адміністративно-територіальної одиниці), на якій установлено зелений рівень епідемічної небезпеки, забороняється:здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб.

Перевізник несе відповідальність за забезпечення водіїв засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, та здійснює контроль за використанням засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок пасажирами під час перевезення, у тому числі виготовлених самостійно.

Тобто, п.п. 2 п. 11 Постанови № 641 встановлена заборона на здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, а також визначено, що перевізник несе відповідальність за забезпечення водіїв засобами індивідуального захисту.

Натомість, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 здійснив перевіз пасажирів без засобу індивідуального захисту, а саме захисної маски, чим порушив п.п. 2 п. 11 Постанови КМУ № 641, проте п.п.2 п. 11 Постанови № 641 не встановлює відповідальності для особи, яка знаходиться без засобу індивідуального захисту, вказаний підпункт встановлює відповідальність для перевізника за забезпечення водіїв індивідуального захисту.

Заборона перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, була встановлена п.п. 1 п. 10 Постанови № 641.

Згідно ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Всупереч вищезазначеним положенням, протокол про адміністративне правопорушення не має посилання на нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, оскільки особі інкримінується перевезення пасажирів без засобу індивідуального захисту, а вказується порушення п.п. 2 п. 11 Постанови № 641, яка містить інші положення.

Наявне в матеріалах справи фото не підтверджує інкриміноване правопорушення, відеофіксація правопорушення відсутня, свідки у протоколі про адміністративне правопорушення також відсутні, матеріали справи не містять пояснень свідків.

Відповідно до п.п. 7, 9 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року №1376, зазначаються, зокрема: у графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол, з конкретизацією суті порушення.

Рапорт не може слугувати доказом у справі. Так, відповідно до правової позиції КАС ВС, викладеної у постанові від 20.05.2020 р. по справі № 524/5741/16-а, рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень.

Пояснення, наявні в матеріалах справи не можуть братися до уваги, оскільки вони спростовуються іншими матеріалами справи.

ОСОБА_1 надав довідку ТОВ «ТК «СПРІНТ» № 77 від 13.11.2020 р., який є перевізником за маршрутом «Запоріжжя Придніпровське», в якому працював ОСОБА_1 на момент складення протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до якої 16 жовтня 2020 р. на маршруті «Запоріжжя Придніпровське» працював автобус РУТА 22 держ.номер НОМЕР_1 , який з технічних причин не доїхав до «Автостанції 2», а залишився на зупинці «Каховська» і в 16:00 був відбуксований до парку. На заміну був відправлений автотранспортний засіб РУТА 20 держ. номер НОМЕР_2 .

Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясовується, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Спираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії»(заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.), беручи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ст.44-3 КУпАП України, суд, виходить з того, що, як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушеннямст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно правової позиції ВС/КАС від 08.07.2020у справі № 177/525/17 в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Тобто, якщо уповноваженим органом не доведено підстави притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд не може в ході розгляду справи взяти на себе функції щодо самостійного відшукування доказів винуватості особи.

Згідно ст. 8 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення. На час прийняття даної постанови, Постанова № 641 вже не містить пункт 11, на який є посилання в протоколі про адміністративне правопорушення, він виключений на підставі Постанови КМУ № 1100 від 11.11.2020.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 1 ч. 1 ст.247 КУпАП встановлено, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Аналізуючи викладені в протоколі обставини, докази додані до протоколу, докази, надані особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд вважає необхідним провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Керуючись ст.ст.247, 251, 279,280,284 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст.44-3 КУпАП, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: Баруліна Т. Є.