ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 947/31371/19

Провадження № 3/947/73/20

23.01.2020 року суддя Київського районного суду м. Одеси Федулеєва Ю.О., при секретарі Цвігун А.В., за участю прокурора Зайкова Д.Б., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали, що надійшли з Управління стратегічних розслідувань в Одеській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Одеси, громадянку України, заміжню, з вищою освітою, працюючу головним спеціалістом в Одеському окружному адміністративному суді, на теперішній час перебуваючи в декретній відпустці, до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією не притягувалася, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , за ч. 1 ст. 172-6 КпАП України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді головного спеціаліста відділу з надання судово-адміністративних послуг та аналітичної роботи (канцелярія) Одеського окружного адміністративного суду, будучи державним службовцем категорії «В», суб`єктом декларування відповідно до підпункту «В» ч. 1, п. 1, ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закону), в порушення ч. 1 ст. 45 Закону несвоєчасно, без поважних причин подала 03.04.2018 року об 12 годині 13 хвилин щорічну декларацію за 2017-й рік особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Прокурор в судовому засіданні вказав, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, а відтак, просив останню визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією визнала у повному обсязі.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши наявні матеріали справи, а також матеріали, надані в судовому засіданні, суд приходить до наступного переконання.

Відповідно до наказу Одеського окружного адміністративного суду №243-к від 09.08.2016 року, громадянку ОСОБА_1 було призначено на посаду головного спеціаліста відділу з надання судово-адміністративних послуг та аналітичної роботи (канцелярія) Одеського окружного адміністративного суду.

У відповідності до частини 1, пункту 1, підпункту «В» ст. 3 Закону, суб`єктами, особами, на яких поширюються дія цього Закону, є державні службовці.

Згідно ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.

Відповідно до пункту 6 розділу 2 Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, повноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого рішенням НАЗК від 10.06.2016 року № 3, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 року за №959/29089, суб`єкти декларування письмово подають до Реєстру документи шляхом заповнення електронних форм відповідних документів на веб-сайті Реєстру відповідно до технічних вимог до форм, через мережу Інтернет з використанням програмних засобів Реєстру у власному персональному електронному кабінеті після реєстрації в Реєстрі.

Таким чином, ОСОБА_1 як особа, зазначена у пункті 1, підпункті «в» частини першої статті 3 Закону, була зобов`язана подати щорічну декларацію за 2017 рік особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, типу щорічна, до 00 годин 00 хвилин 01 квітня 2018 року.

Згідно відомостей Реєстру вбачається, що ОСОБА_1 в порушення вимог ст. 45 Закону, подала електронну декларацію осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування 03.04.2018 року.

В ході судового розгляду, поважних причин для несвоєчасної подачі ОСОБА_1 електронної декларації встановлено не було.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме: несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП в повній мірі підтверджується відомостями з Реєстру, письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 09.12.2019 року, поясненнями наданими такою особою в судовому засіданні, та іншими матеріалами, долученими до адміністративної справи.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

На підставі вищевикладеного, беручи до уваги обставини скоєння правопорушення, особу винної, її сімейний стан, суд приходить до переконання, що призначення найменшого стягнення, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 172-6 КпАП України, буде справедливим та достатнім для покарання порушниці за скоєне правопорушення, та для попередження скоєння нею правопорушень у майбутньому.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 172-6, 251, 279, 280, 283, 284 КпАП України суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винною у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КпАП України та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 (сорок) копійок.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Федулеєва Ю. О.