Провадження № 3/201/207/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Гончаренко В.М., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП НП України, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, пенсіонера, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , притягнутої за ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 08 грудня 2019 року о 19 годині 15 хвилин, керуючи автомобілем «БМВ», д/н НОМЕР_1 на перехресті нерівнозначних доріг Бульвару Слави та вул. Набережна Перемоги в м. Дніпрі, виїжджаючи з другорядної дороги, не надала переваги у русі, внаслідок чого скоїла зіткнення з автомобілями «Рено», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який слідував по головній дорозі. Своїми діями ОСОБА_1 порушила п. 16.11 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у вчиненні зазначеного правопорушення не визнала та пояснила, що, коли вона доїхала до перехрестя Бульвару Слави з вул. Набережна Перемоги в м. Дніпрі, то зупинилась перед поворотом та стала чекати поки дорога звільниться від транспорту, після цього вона почала повертати ліворуч та проїхала десь до 50 метрів, як несподівано відчула удар в праву задню частину свого автомобіля від іншого автомобіля, приближення якого вона до цього не бачила, що, на її думку, свідчить про те, що останній рухався на великій швидкості, що і призвело до наслідків, які настали.

Водій ОСОБА_2 , будучи допитаним під час судового розгляду, суду пояснив, що він рухався зі сторони пров. Добровольців в напрямку пл. Героїв по вул. Набережна Перемоги в м. Дніпрі, а отже слідував по головній дорозі при наближенні до перехрестя з Бульваром Слави, звідки виїхав автомобіль «БМВ», водій якого повертав ліворуч на проїзну частину вул. Набережна Перемоги, по якій він слідував у лівій смузі для руху, однак був вимушений зміститись правіше та знизити швидкість руху з метою уникнення зіткнення, бо його траєкторію руху стала перетинати водій ОСОБА_1 , яка не надала йому переваги у русі, внаслідок чого між ними відбулось зіткнення. Крім того він хоче звернути увагу, що після початку маневру повороту ліворуч водієм ОСОБА_1 до моменту зіткнення пройшло не більше декількох секунд, а не 15 секунд, як вважає сторона захисту, при цьому він вважає, що його швидкість руху до зіткнення була в допустимих межах, а механізм взаємодії передньою лівою частиною його автомобіля із задньою правою частиною автомобіля «БМВ», на його думку, пояснюється тим, що водій ОСОБА_1 після виїзду з другорядної дороги стала відразу перестроюватись в праву смугу для руху, у зв`язку з чим контактували між собою саме ці частини кузовів.

Дослідивши безпосередньо у судовому засіданні показання учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення, а також надані останніми докази, суд робить висновок про винуватість правопорушниці ОСОБА_1 з огляду на наступне.

Так, винність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності підтверджується: схемою місця дорожньо-транспортної події від 08 грудня 2019 року, на якій з одного боку зображена ділянка дороги, де відбулась подія зіткнення, напрямки руху водіїв та розташування транспортних засобів після цього, при цьому з координат розміщення останніх на проїзній частині дійсно вбачається, що зіткнення на перехресті нерівнозначних доріг відбулось в результаті того, що водій автомобіля «БМВ» ОСОБА_1 не надала дороги іншому водієві автомобіля «Рено» ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі та, в незалежності від свого подальшого напрямку руху, мав перевагу по відношенню до попереднього водія ОСОБА_1 , також з зворотнього боку даної схеми зазначено перелік видимих пошкоджень вищезазначених транспортних засобів, механізм заподіяння яких повністю відповідає події даного зіткнення викладеного в протоколі про адміністративне правопорушення; фотографіями з місця ДТП, наданими стороною процесу, які доповнюють повну картину дорожніх умов та обстановки на даній ділянці дороги; відеозаписом з камери зовнішнього відеоспостереження, на якому зафіксовані обставини даної пригоди зіткнення між автомобілями «БМВ» та «Рено»; поясненнями водія-учасника дорожньо-транспортної події ОСОБА_2 , відповідно до яких ОСОБА_1 дійсно вчинила правопорушення за зазначених обставин.

Вищевикладене повністю підтверджується долученим до матеріалів адміністративної справи відеозаписом з камер зовнішнього відеоспостереження, ракурс якої охоплює ділянку дороги, де відбулась дорожньо-транспортна подія. Так, з відтвореного відеозапису судом було встановлено, що на перехресті нерівнозначних доріг водій автомобіля «БМВ» не надав дороги іншому водію автомобіля «Рено», що призвело до їх зіткнення між собою, при цьому водій ОСОБА_2 мав право на першочергового перетинання перехрестя, оскільки слідував по вул. Набережна Перемоги в м. Дніпрі по головній дорозі, а інший водій ОСОБА_1 виїжджала з другорядної дороги по Бульвару слави, повертаючи ліворуч на вул. Набережна Перемоги, а тому повинна була надати перевагу у русі. Таким чином, слід вважати, що саме дії водія ОСОБА_1 змусили змінити напрямок руху водію ОСОБА_2 , що не відповідає вимогам п. 16.11 Правил дорожнього руху України, оскільки згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху України термін дати дорогу, означає вимогу до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів, якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість. Також слід відзначити, що водій ОСОБА_1 , виїхавши з перетинання проїзних частин на вул. Набережна Перемоги, знаходилась у крайній лівій смузі дуже невеликий проміжок часу, фактично перетинаючи її навскіс та перестроюючись вправо. Дані обставини свідчать про те, що водій ОСОБА_1 своїми діями створила для іншого водія ОСОБА_2 непередбачувану перешкоду, у зв`язку з чим останній, намагаючись уникнути зіткнення, почав вивертати вправо, однак маневр водія ОСОБА_1 був здійснений на такій відстані від останнього, що в даних умовах зіткнення між ними уникнути не було можливості.

Оцінюючи як доказ зазначений відеозапис обставин дорожньо-транспортної події потрібно звернути увагу, що його зміст повністю зіставляється з відомостями зафіксованими у схемі місця дорожньо-транспортної події від 08 грудня 2019 року, зокрема відносно місця зіткнення, дорожніх умов та обстановки на проїзній частині, а також взаємного розташування транспортних засобів після зіткнення, що в свою чергу дозволяє зробити висновок про належність та допустимість такого доказу, який в свою чергу свідчить про наявність порушень п. 16.11 Правил дорожнього руху України з боку ОСОБА_1 .

Висловлювання сторони захисту з приводу того, що водій ОСОБА_2 рухався на великій швидкості, що, на їх думку, могло призвести до наслідків, які настали, слід вважати не підтвердженими, оскільки останні не знайшли свого обґрунтування під час дослідження сукупності матеріалів адміністративної справи, а тому такі покази суд вважає неприйнятними виходячи з вимог допустимості та належності доказів по справі. Суд критично відноситься до вказаних аргументів сторони захисту ще й з огляду на те, що термін «велика швидкість» в даному випадку вважається оціночним поняттям та може не вірно трактуватись цією стороною або трактуватись у вигідну для них сторону. Вказані обставини мають суб`єктивний характер, оскільки швидкість автомобіля сприймається кожною особою індивідуально, а тому з цієї точки зору ці відомості не можуть бути визнані достовірними.

В той же час, суд вважає, що аргументи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності щодо порушення іншим водієм ОСОБА_2 правил дорожнього руху не заслуговують на увагу в рамках розгляду даної адміністративної справи, оскільки під час її розгляду провадження здійснюється лише в рамках фактичних обставин викладених в даному протоколі відносно водія ОСОБА_1 та встановлення в її діях порушень правил дорожнього руху. До того ж достовірно було встановлено, що водій ОСОБА_2 до зіткнення слідував по головній дорозі та знаходився в усталеному стані до початку перетинання проїзних частин водієм ОСОБА_1 , а отже дії ОСОБА_2 не могли викликати наслідки, що настали, останній рухався в напрямку, що був обраний ним раніше, в той час коли саме водій ОСОБА_1 виїхала з другорядної дороги та перетнула траєкторію руху попереднього водія.

Клопотання захисника про необхідність отримання додаткових доказів та дослідження даної події зіткнення експертним шляхом, суд вважає недоцільними, оскільки в спеціальних знаннях експерта немає необхідності, у зв`язку з наявністю в матеріалах адміністративної справи достатньої кількості інформації, яка в повному обсязі характеризує дорожні умови та обстановку, що склалась на відповідній ділянці дороги, при цьому таких матеріалів достатньо для розгляду справи по суті та прийняття об`єктивного та обґрунтованого рішення по ній.

Підсумовуючи вищевикладене, а також даючи оцінку дослідженим вище доказам з точки зору достатності та взаємозв`язку між собою для прийняття обґрунтованого процесуального рішення, суд вважає безперечним та доведеним той факт, що водієм ОСОБА_1 було порушено правила дорожнього руху, які призвели до дорожньо-транспортної події з автомобілем «Рено».

Таким чином, враховуючи, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд, оцінивши наявні в даній адміністративній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку про доведеність вини правопорушниці в порушенні водієм транспортного засобу правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

При визначені виду і розміру стягнення враховую характер вчиненого правопорушення, особистість правопорушниці, ступінь її вини, майновий стан і обставини, що пом`якшують та обтяжують її відповідальність.

З урахуванням викладеного вважаю за необхідне накласти на правопорушницю адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави.

Крім того, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», із змінами та доповненнями, стягнути з правопорушниці судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 283, 284, 299 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винною ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти на останню адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі трьохсот сорока гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі чотирьохсот двадцяти гривень сорока копійок.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 місяці з дня її винесення.

Постанова набрала чинності:

Суддя: В.М. Гончаренко