Єдиний унікальний номер 235/6655/20
Номер провадження 33/804/653/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2020р. суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Залізняк Р.М., розглянувши в м. Бахмут Донецької області апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) на постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20.11.2020р., якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований в АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік

в с т а н о в и л а :

Постановою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20.11.2020р., (далі-суду) ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Постанову суду оскаржено особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який:

- вказує, що він не погоджується з обставинами, які встановлені судом, та вважає, що судом не звернуто увагу на обставини, які є важливими для вирішення його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, що призвело до порушення норм матеріального та процесуального права;

- вважає, що протокол про адміністративне правопорушення був складений без додержання вимог передбачених ст. 256 КУпАП, а саме:

1) Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 235771 було складено 05.10.2020р. о 23.30год., а поліцейськими було зафіксовано що він керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння о 23.50год., тобто протокол складено раніше, ніж виявлено правопорушення;

2) У поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 також значиться час 23.30год., що суперечить часу виявлення правопорушення об 23.50год.;

3) У поясненнях свідків зазначено дату вчинення адміністративного правопорушення, а саме 03.10.2020р., проте протокол складено 05.10.2020р., а тому пояснення свідків є незаконними, та такими, що не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони передують обставинам, що сталися 05.10.2020р.

4) На відеозаписі з нагрудної камери поліцейського він особисто категорично не відмовлявся від проходження медичного огляду;

5) Відеозапис не оглянуто судом та не дано будь якої оцінки, як доказу, який на його думку спростовує факти зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 235771;

- вказує, що погодився з усіма обставинами, оскільки не розумів фактичних обставин справи, тільки б скоріше б його відпустили додому;

- зазначає, що у поясненнях свідків не зафіксовано факту його відмови від підпису у протоколі;

- наголошує, що працівниками поліції не було роз`яснено його права, транспортний засіб, яким він керував йому вкрай важливий, оскільки враховуючи віддаленість м. Покровська, де є лікарня, та враховуючи збільшення людей, які хворіють на коронавірусну хворобу, він не зможе довезти дружину до лікарні для надання своєчасної медичної допомоги;

- прохає оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі про його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Про дату, час та місце судового засідання в суді апеляційної інстанції особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник Очеретько Є.О. повідомлені належним чином, у судове засідання не з`явились, в апеляційній скарзі прохав ОСОБА_1 розглянути подану ним апеляційну скаргу за його відсутності, захисник Очеретько Є.О. надіслав заяву про розгляд апеляційної скарги також за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за таких підстав.

Судом першої інстанції особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 05.10.2020р. о 22.50год. в м. Покровську Донецької області в пров. Димитрова керував транспортним засобом «Volkswagen 251» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , був зупинений за підозрою в керуванні транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, якими є запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода порушення мови. Від проходження медичного огляду на встановлення стану сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 235771 від 05.10.2020р. (а.с. 1), направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння до Покровського наркологічного диспансеру, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з яких судом встановлено, що в їх присутності ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що він відмовився (а.с. 3, 4), особистими поясненнями ОСОБА_1 , наданими ним у судовому засіданні, де він визнав свою винуватість, та пояснив суду, що керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовився.

Суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими та вмотивованими висновки суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП при обставинах, викладених у постанові суду, а доводи його апеляційної скарги щодо порушень судом норм процесуального права при розгляді справи про адміністративне правопорушення безпідставними, з огляду на таке.

Так, відповідно до вимог п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 2.9«а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Таким чином особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який в установлений законом порядку отримав документ на право керування транспортним засобом, при керуванні транспортним засобом зобов`язаний дотримуватись усіх вимог, які містяться у нормативних актах, що стосуються безпеки дорожнього руху.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 235771 було складено 05.10.2020р. о 23.30год., а поліцейськими було зафіксовано що він керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння о 23.50год., тобто протокол складено раніше, ніж виявлено правопорушення є неспроможними за таких підстав.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що протокол складено уповноваженою особою 05.10.2020р. о 23год. 30хв. за фактом того, що 05.10.2020р. о 22год. 50хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та від медичного огляду на стан сп`яніння відмовився у присутності свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України. Таким чином, факту складання протоколу раніше, ніж виявлено правопорушення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Щодо посилання в апеляційній скарзі на те, що у поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 також значиться час 23.30год., що суперечить часу виявлення правопорушення об 23.50год., то вони також є безпідставними, оскільки з письмових пояснень свідків вбачається, що у їх присутності 05.10.2020р. о 23.30год. ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан сп`яніння за допомогою пристрою «Драгер», а також у наркологічному диспансері. Факт виявлення правопорушення о 23.50год. письмові пояснення свідків не містять.

(а.с. 3, 4)

Посилання в апеляційній скарзі, що у поясненнях свідків зазначено дату вчинення адміністративного правопорушення, а саме 03.10.2020р., проте протокол складено 05.10.2020р., а тому пояснення свідків є незаконними, та такими, що не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони передують обставинам, що сталися 05.10.2020р., є також безпідставними, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 громадяни ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вказані у якості свідків, тому у суду апеляційної інстанції є всі достатні підстави вважати, що працівниками поліції вказаних свідків було опитано саме 05.10.2020р., тобто у день та час виявлення у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом.

При цьому суд апеляційної інстанції вважає необхідним наголосити, що особливості почерку працівника поліції, яким заповнено письмові пояснення свідків, не спростовують факту опитування зазначених свідків працівниками поліції саме 05.10.2020р.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , що на відеозапису з нагрудної камери поліцейського він особисто категорично не відмовлявся від проходження медичного огляду, є неспроможними, оскільки судом апеляційної інстанції був досліджений відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, який долучено до матеріалів справи про адміністративне правопорушення та встановлено, що працівник поліції звертається за прізвищем, ім`ям по-батькові до ОСОБА_1 з питанням чи згодний він пройти медичного огляду на стан сп`яніння у медичній установі, на що ОСОБА_1 відмовляється, при цьому пояснює свою відмову тим, що нікому не довіряє.

З підстав викладених вище, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що відеозапис не було оглянуто судом та не дано будь якої оцінки, як доказу, який на його думку спростовує факти зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 235771, є надуманими, та такими що не підлягають задоволенню.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, що він погодився з усіма обставинами, тільки тому, що не розумів фактичних обставин справи, та бажав щоб його тільки скоріше б відпустили додому, судом апеляційної інстанції не приймаються до уваги, оскільки у даному випадку має поширення дія такого принципу права, як презумпція знання законодавства.

Правова основа презумпції знання законодавства обов`язок кожного неухильно

додержуватися Конституції України та законів України. Цей обов`язок закріплений в ч. 1 ст. 68 Конституції України. Обов`язок додержання законів передбачає і обов`язок їх знання. Тому закони повинен знати кожний. З цього положення і випливає загальновідома формула: незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності, яка і міститься в ч. 2 ст. 68 Конституції України.

Наведене вище вказує, що це правовий принцип, згідно з яким людина, яка не знає певного закону, не може уникнути відповідальності за порушення такого закону просто лише тому, що вона не знала про нього.

Таким чином, посилання ОСОБА_1 , як учасника справи про адміністративне правопорушення, про нерозуміння фактичних обставин справи, є неспроможними.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , що у поясненнях свідків не зафіксовано факту його відмови від підпису у протоколі, є безпідставними, оскільки пояснювальний запис «відмовився від підпису» міститься лише у графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті», у інших графах протокол про адміністративне правопорушення містить підпис особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, та ці підписи ОСОБА_1 не оспорюються.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що працівниками поліції не було роз`яснено його права, транспортний засіб, яким він керував йому вкрай важливий, оскільки враховуючи віддаленість м. Покровська, де є лікарня, та враховуючи збільшення людей, які хворіють на коронавірусну хворобу він не зможе довезти дружину до лікарні для надання своєчасної медичної допомоги, є також безпідставними, оскільки у відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення щодо роз`яснення права та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП міститься підпис особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, та вказаний підпис ОСОБА_1 також не оспорюється.

Твердження ОСОБА_1 про те, що автомобіль є вкрай важливим, та необхідний для того, щоб дістатися до лікарні судом апеляційної інстанції не приймаються до уваги за таких підстав.

Так, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних відомостей про захворювання його дружини на коронавірусну хворобу, а тому взагалі є незрозумілим його посилання, щодо необхідності відвідування його дружиною лікарні. При цьому надання своєчасної медичної допомоги, у разі необхідності, можливе шляхом виклику швидкої медичної допомоги тощо.

Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції вважає постанову суду першої інстанції законним, обґрунтованим та вмотивованим судовим рішенням, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20.11.2020р., якою ОСОБА_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200грн. (десять тисяч двісті) з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік, залишити без задоволення.

Постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20.11.2020р., якою ОСОБА_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200грн. (десять тисяч двісті) з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік, залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя