Справа № 309/2324/20
Провадження № 3/309/951/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 року м. Хуст

Суддя Хустського районного суду Закарпатської області Орос Я.В. вивчивши матеріали, які надійшли з Хустського ВП Хустського ВП ГУНП України в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 не працюючого , раніше до адміністративної відповідальності не притягувався

за ст. 130 ч.1 Кодексу України про Адміністративні Правопорушення

В С Т А Н О В И В:

Відносно ОСОБА_1 складено адміністративний протокол серії ДПР18 № 389823 від 28.08.2020 року про те, що він 28 серпня 2020 року о 3 год. 15 хв. в м. Хуст по вул.. І.Франка керував скутером «Хонда» без номерного знаку в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія в установленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» у присутності двох свідків , чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину свою у вчиненні правопорушення не визнав. Суду ствердив, що 28 серпня 2020 р. він їхав на своєму мопеді по вул.. І Франка в м. Хуст та був зупинений працівникам поліції, як виявилося за те, що керував мопедом без шолома. Після зупинки його звинуватили у керуванні мопедом в стані сп`яніння. Він заперечував факт вживання алкогольних напоїв та просив відвезти його у лікарню на освідчення, однак працівники поліції відмовили йому та відвезти у його у відділ поліції. У відділі поліції він пробув приблизно годину. Перебуваючи годину під психологічним тиском він погодився продути у прилад «Драгер» та дув у нього приблизно три рази, і кожного разу прилад видавав різні результати. Коли він побачив результати приладу знову просив відвезти його у лікарню на освідчення, однак йому відмовили у цьому.

В судовому засіданні будучи допитаним в якості свідка ОСОБА_2 суду ствердив, що він працює охоронцем в ПП « Ескорт» та того дня перебував на чергуванні. Будучи на чергуванні на вулиці до нього звернулися працівник поліції , які попросили бути понятим при освідченні громадянина на стан сп`яніння. У його присутності ОСОБА_1 дув у прилад «Драгер» який показав приблизно 2 проміле алкоголю.

В судовому засіданні будучи допитаним в якості свідка ОСОБА_3 суду ствердив, що він працює охоронцем в ПП « Ескорт» того дня перебував на чергуванні в офісі по вул.. Духновича , коли вночі за ними зателефонували працівники поліції та просили приїхати і посвідчити деякі факти. Приїхавши до відділу поліції він був присутнім коли ОСОБА_1 продував у прилад «Драгер» який показав результат 2 проміле.

В судовому засіданні поліцейський СРПП № 4 Хустського ВПГУНП в Закарпатській області Матей Д.В. суду ствердив, що під час чергування 28 серпня 2020 р. ним було зупинено ОСОБА_1 , який керував мопедом «Хонда» на якому не працювали освітлювальні прилади та без шолома. Під час спілкування з ОСОБА_1 він відчув різкий запах алкоголю з порожнини рота. Оскільки на момент зупинки у ОСОБА_1 не було жодних документів , були прийнято рішення відвезти його у відділ поліції. У відділі поліції ОСОБА_1 добровільно у присутності двох свідків пройшов освідчення на стан сп`яніння за допомогою приладу « Драгер» , який показав 2 ,14 проміле.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 а також поліцейського СРПП № 4 Хустського ВПГУНП в Закарпатській області Матей Д.В дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог Відповідно до п.2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

Диспозицією частини 1 статті 130 КУпАП в даному випадку передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.

Європейським судом з прав людини у багаточисельних рішеннях висловлена правова позиція щодо розгляду національними судами справ про адміністративні правопорушення. Так, у рішенні Суду "Енгель та інші проти Нідерландів" були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень.

Такими критеріями є: "критерій національного права", який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; "критерій кола адресатів", відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; "критерій мети та тяжкості наслідків" за змістом якого, вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ, зокрема: "Лутц проти Німеччини", "Карелін проти Російської Федерації", "Гурепка проти України", "Лучанінова проти України" та інших.

Аналіз диспозиції та санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП дає підстави стверджувати те, що це правопорушення відповідає критерію кола адресатів та критерію мети та тяжкості наслідків. Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Наведене вказує на те, що при розгляді зазначене вище правопорушення повинні застосовуватись принципи кримінального судочинства. У зв`язку із цим при розгляді апеляційної скарги, при наданні оцінки доказам та вирішенні питань про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, законності та обґрунтованості судового рішення, суд вважає за необхідне застосовувати відповідні положення кримінального процесуального закону, в тому числі і щодо сутності адміністративного правопорушення, яке за своєю юридичною природою фактично є обвинуваченням.

За змістом ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Застосувавши до цієї справи принципи кримінального провадження суд приходить до висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення не може ґрунтуватись на припущеннях, приймається у разі доведення винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а усі сумніви, які виникають у ході провадження у справі тлумачаться на користь особи, яка притягається до відповідальності.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 у вину поставлено керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст. 266 КУпАП, п. 2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року N 1452/735 (в подальшому "Інструкція").

За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. При цьому, відповідно до п. 6. розділу I, п. 1 розділу II Інструкції, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський, на місці зупинки транспортного засобу, проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Пунктом 22 Розділу III Інструкції передбачено, що висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Аналіз зібраних у справі доказів дає підстави стверджувати те, що поліцейські при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП зазначених вимог закону у повній мірі не дотримались,

Так, вимоги, які поширюються на медичні вироби та допоміжні засоби до них, а також встановлюють умови введення їх в обіг та / або експлуатацію і проведення процедури оцінки відповідності, встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 02.10.2013 року N 753 "Про затвердження Технічного регламенту щодо медичних виробів".

Відповідно до наказу МОЗ України від 10.02.2017 року N 122, Держлікслужба здійснює ведення Реєстру осіб, відповідальних за ведення медичних виробів, активних медичних виробів, які імплантують та медичних виробів для діагностики in vitro в обіг. Орган з оцінки відповідності інформує, зокрема Держлікслужбу про всі видані, змінені, доповнені, тимчасово припинені, відкладені або відхилені сертифікати відповідності.

Відповідно до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення Газоаналізатор "Drager Alcotest 6810" не містить оцінки відповідності та державної реєстрації. Між тим, відповідно до наказу МОЗ України від 10.02.2010 року N 95, строк дії свідоцтва приладу "Drager Alcotest 6810" про державну реєстрацію N 7261/2007 від 10.02.2010 року, вичерпаний 10.02.2015 року.

Таким чином, огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою технічного приладу марки "Drager Alcotest 6810", який не відноситься до числа дозволених для застосування газоаналізаторів на території України.

Із урахуванням викладеного, огляд ОСОБА_1 за допомогою технічного приладу марки "Drager Alcotest 6810", проведений із порушенням вимог Інструкції та положень ст. 266 КУпАП, у зв`язку із чим, результати проведеного огляду не можуть бути використані судом, як беззаперечний доказ вини водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як було зазначено вище, відповідно до п. 6. розділу I, п. 1 розділу II Інструкції, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський, на місці зупинки транспортного засобу, проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 а також сам поліцейський СРПП № 4 Хустського ВПГУНП в Закарпатській області Матей Д.В суду ствердили, що освідчення ОСОБА_1 на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» було проведено у відділі поліції, та як вбачається з протоколу о 4 год 7 хв. в той час , як зупинка мопеду була здійснена працівниками поліції о 3 год 15. хв.. Отже, на переконання суду, проведення огляду через одну годину та вісім хвилин в іншому місці ніж зупинка транспортного засобу є порушенням п. 6 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735. Також той факт , що освідчення відбувалось у відділі поліції, а не на місці зупинки підтверджується відеозаписом , який знаходиться в матеріалах справи.

В судовому засіданні поліцейський СРПП № 4 Хустського ВПГУНП в Закарпатській області Матей Д.В суду ствердив, що після зупинки ОСОБА_1 повідомив , що не має документів , що посвідчують його особу, а тому було вирішено відвезти у відділ поліції для встановлення його особи. З дослідженого в судовому засіданні протоколу ДПР18 № 389823 від 28 .08.2020 р. вбачається , що особа ОСОБА_1 встановлено на підставі ID картки НОМЕР_1 . Отже на переконання суду, поліцейські мали можливість провести освідчення ОСОБА_1 на стан сп`яніння на місці події, однак всупереч Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», не зробили цього.

На вимогу суду інспектором Матей Д.В. суду надано Свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки та Сертифікат калібрування газоаналізатора « Драгер 6810», які видані відповідно 07.10.2020 та 06.10.2020р., хоча сама подія мала місце 28.08.2020 р. тобто раніше ніж було видане Свідоцтво та Сертифікат, а отже викликає у суду сумнів у наявності на час проведення освідчення 28 серпня 2020 р. відповідного сертифікату калібрування газоаналізатора « Драгер 6810» та свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки.

Окрім цього, відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції у разі відсторонення особи від керування транспортним засобом можливість керування цим транспортним засобом, надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом.

Досліджені в судовому засідання матеріали справи не містять жодних доказів про те, що ОСОБА_1 був відсторонений від керування транспортним засобом.

За таких умов, суть вчиненого правопорушення з кваліфікацією дій ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП є сумнівною, що є не прийнятним, оскільки, суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівів, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Окрім того, суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, а саме, що відповідно до статті 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1ст.247 КУпАП України відсутність складу адміністративного правопорушення є обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення і провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст.7, 245, п.1 ч.1 ст.247, 251, 252, 266,280, КУпАП - суддя ,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ст. 130 ч.1 КУпАП провадженням закрити, на підставі ст. 247 п.1 КУпАП за відсутністю в його діях події і складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена на протязі 10 днів з дня її винесення до Закарпатського апеляційного суду через Хустський районний суд.

Суддя Хустського

районного суду: Орос Я.В.