ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі судді Міняйла М.П., за участі секретаря Клімової Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 Є.В. в інтересах ОСОБА_2 на постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 24.12.2019 року, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 384,20 грн.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 031120, як зазначено в постанові, 25.09.2019 р. о 15 год. 20 хв., по вул. Одеська, біля будинку № 29 в м. Первомайськ Миколаївської області, ОСОБА_2 керував автомобілем марки BMW 530D, державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 а ПДР України, тобто вчинив правопорушення, за яке ч.1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність. ОСОБА_2 погодився пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою електронного пристрою "Драгер" в присутності двох свідків, по результатам огляду проба на алкоголь виявилася позитивною - 2,19 ‰, про що було складено акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.

В апеляційній скарзі захисник Ремський Є.В. в інтересах ОСОБА_2 просить постанову суду скасувати, провадження по справі закрити.

Вважає постанову суду незаконною, винесеною з порушенням норм процесуального права та такою, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що судом не прийнято до уваги той факт, що ОСОБА_2 фактично не мав змоги бути присутнім під час розгляду справи, оскільки перебував на стаціонарному лікуванні з 16.12.2019 року по 26.12.2019 року.

Вказує, що при розгляді справи було досліджено не всі фактичні обставини, а саме пояснення ОСОБА_2 , що призвело до порушення його прав, передбачених ст. 268 КУпАП.

Вивчивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що вина ОСОБА_2 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення (а.с.1) складеному у присутності двох свідків: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ..

Вказаний протокол складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 296 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.

ОСОБА_2 відмовився від підпису в протоколі та дачі будь-яких пояснень.

Як вбачається з пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_2 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою пристрою алкотестер «Драгер», після чого результат склав 2,19 ‰. Крім того, ОСОБА_2 відмовився від підпису в протоколі про адміністративне правопорушення та дачі будь-яких пояснень.( а.с. 4,5).

Також вина ОСОБА_2 підтверджується роздруківкою газоаналізатора «Alcotest 6810» та актом огляду на стан сп`яніння ( а.с. 2,3.), який, згідно Інструкції « Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» був долучений до протоколу і в якому зазначений результат огляду на стан сп`яніння, а саме показник 2,19 ‰. Факту вживання алкогольних напоїв ОСОБА_2 не заперечував.

Крім того, з відеозапису з нагрудної камери патрульного поліцейського вбачається факт продуття ОСОБА_2 приладу алкотест «Драгер» в присутності двох свідків та результат тестування становив 2,19 ‰.

Щодо твердження апелянта з приводу того, що судом було розглянуто справу за відсутності ОСОБА_2 , чим порушено його право на справедливий суд, то вони не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду, оскільки ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи в місцевому суді неодноразово повідомлявся належним чином, про що свідчать копії повісток, направлених на адресу: АДРЕСА_2 Первомайськ, вул. Гонти, 7, але у зазначені дати він до суду не з`явився.

Окрім того, і захисник знав про час і місце розгляду справи і міг повідомляти про це свого підзахисного.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні «В`ячеслав Корчагін проти Росії» виходить з того, що попри не отримання особою судової повістки, її право на справедливий суд, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, порушене не було. Так, особу було повідомлено поштою за адресою. Останній отримував всі виклики до суду, про що в матеріалах справи містяться зворотні повідомлення. То ж йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Особа також могла стежити за ходом справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду.

Крім того, ОСОБА_2 мав можливість скористатись своїми правами та надати суду письмові пояснення та докази на підтвердження своєї невинуватості, але ні разу до суду не з`явився, та своїм правом скористався на власний розсуд.

Щодо твердження апелянта стосовно того, що правопорушник не в змозі був з`явитись до суду, оскільки перебував на стаціонарному лікуванні з 16 -26.12.2019 року, то вони не заслуговують на увагу, оскільки районним судом справа розглядалася починаючи з 28.10.2019 року та неодноразово відкладалась за різними клопотаннями захисника, що значить про те, що ОСОБА_2 мав змогу з`явитись на розгляд справи до того, як він почав перебувати на лікуванні.

Суд апеляційної інстанції розцінює таку лінію поведінки ОСОБА_2 , як таку, що направлена на затягування судового розгляду в районному суді з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про те, що відносно нього в районному суді розглядається справа про адміністративне правопорушення, відповідно до принципів диспозитивності, змагальності та безпосередності, скористався своїм правом на захист, так як захист його інтересів у суді здійснював захисник, який мав змогу захищати інтереси останнього.

Право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на особисту участь при розгляді її справи чи участь її адвоката, встановлене ч.1 ст. 286 КУпАП, ч.6 ст. 294 КУпАП, не є абсолютним.

Законом визначено випадки, коли справа не може розглядатися за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, однак розгляд справи, за якою ОСОБА_2 притягується до адміністративної відповідальності, не належить до цих випадків.

Отже, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд першої інстанції вірно вважав за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки неявка правопорушника нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Твердження апелянта про те, що постанова суду є незаконною, винесеною з порушенням норм процесуального права - не заслуговують на увагу та не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

З урахуванням наведеного, районний суд дійшов правильного висновку про наявність в діях водія ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.

Стягнення за адміністративне правопорушення накладено з урахуванням загальних правил, визначених в ст. 33 КУпАП. При цьому суд першої інстанції врахував характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, та обґрунтовано призначив адміністративне стягнення з метою виховання ОСОБА_2 в дусі додержання законів України та запобігання вчинення ним нових правопорушень.

Що стосується клопотання захисника Ремського Є.В. в інтересах ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, то суд вважає, що строк порушено не було.

В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_5 не з`явились, про час і місце розгляду справи були повідомлені вчасно та належним чином письмовим повідомленням та телефонограмою (а.с.49-50). Захисник надіслав до суду заяву в якій просив розглядати справу без їх участі, у зв`язку з чим апеляційна скарга була розглянута за їх відсутністю.

З огляду на наведене, підстави для скасування постанови суду, як того просить апелянт, відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП , апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Ремського Є.В. в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 24.12.2019 року відносно ОСОБА_2 - без зміни.

Постанова Апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського

апеляційного суду М.П. Міняйло