Номер провадження: 33/813/1441/20
Головуючий у першій інстанції Михайлюк О. А.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі судді судової колегії судової палати з розгляду цивільних справ Драгомерецького М.М.,

при секретарі: Фабіжевській Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Драненка Віктора Володимировича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2020 року по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №150337 від 25.08.2020р., ОСОБА_1 25 серпня 2020 року керуючи автомобілем РЕНО д/н НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Центральній у с. Нова Збур`ївка Скадовського району Херсонської області, не переконався в безпечності руху та вчинив зіткнення з автомобілем БМВ 520 д/н НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. п. 2.3 б, 10.1, 10.3, 14.2 ПДР (а. с. 2).

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2020 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень, також стягнуто судовий збір в сумі 420,40 гривень (а. с. 22).

Не погодившись із вищевказаною постановою суду, 17 листопада 2020 року адвокат Драненко В.В. в інтересах ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2020 року та закрити провадження по справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Крім того, адвокат Драненко В.В. в інтересах ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2020 року, мотивуючи тим, що копію оскаржуваної постанови суду апелянт не отримував, про її існування дізнався 08 листопада 2020 року з Єдиного державного реєстру судових рішень (а.с. 26-28).

Частиною 2 ст. 294 КУпАП, встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.

Згідно зі ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.

Враховуючи те, що матеріали справи не містять даних, які б спростовували викладенні у клопотанні доводи, вважаю за можливе визнати причини пропущеного строку поважними та поновити адвокату Драненку В.В. в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2020 року.

Будучи належним чином повідомленим про місце і час розгляду справи, ні ОСОБА_1 , ні його адвокат Драненко В.В. в судове засідання до суду апеляційної інстанції не з`явились. При цьому, були проінформовані, що у разі неявки без поважних причин чи неповідомлення про причини неприбуття, справа може бути розглянута за відсутності учасників.

10 грудня 2020 року адвокат Драненко В.В. в інтересах ОСОБА_1 подав до суду клопотання про відкладення судового розгляду справи, у зв`язку із зайнятістю в судовому засіданні по іншій справі, яка була призначена раніше.

Однак, апеляційний суд не вважає доцільним відкладення розгляду даної справи та відмовляє в задоволенні вищезазначеного клопотання, оскільки на його підтвердження не надано жодних доказів, щодо участі адвоката в іншому судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, неявка в судове засіданні особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформації про належне повідомлення цих осіб.

Європейський суд з прав людини наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Тому, слід визнати, що скаржник та його адвокат самостійно розпорядилися своїми процесуальними правами на свій розсуд та не з`явились в судове засідання не надавши доказів на підтвердження клопотання про відкладення судового засідання.

З огляду на зазначене, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд вважає можливим розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 та його адвокат Драненка В.В. на підставі тих доводів, викладених в ній, а також доказів, які містяться в матеріалах справи.

Слід також зазначити, що апеляційний суд ніяким чином не обмежує права ОСОБА_1 , оскільки останній скористався своїм правом на оскарження в апеляційному порядку судового рішення, скористався правом на захист, у тому числі скористався юридичною допомогою адвоката, у встановленому законом порядку своєчасно повідомлявся про час і місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, за наступних підстав.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Визнаючи винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладаючи на нього відповідне адміністративне стягнення, суд першої інстанції згідно із вимогами ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП належним чином встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясував всі фактичні обставин, що мають істотне значення для її розгляду, ухваливши законне та обґрунтоване рішення.

Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Отже, диспозиція статті 124 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку на п. п. 2.3 б, 10.1, 10.3, 14.2 ПДР. Тому, розглядаючи дану категорію справ, суд має вирішити питання щодо винуватості особи у межах порушення вимог п. п. 2.3 б, 10.1, 10.3, 14.2 ПДР України, які зазначені в протоколі працівником поліції.

Згідно із п. 2.3 б ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі.

Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху (п. 10.1 ПДР).

У разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортними засобами, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроюватися (п. 10.3 ПДР).

Перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що жоден з водіїв транспортних засобів, які рухаються за ним і яким може бути створено перешкоду, не розпочав обгону (п. 14.2 ПДР).

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Згідно із ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Апеляційним судом встановлено, що факт порушення ОСОБА_1 п. п. 2.3 б, 10.1, 10.3, 14.2 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ст. 124 КУпАП підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме:

1)протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №150337 від 25.08.2020р. (а.с. 2);

2)схемою дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 3);

3)письмовими поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (а.с. 4-6).

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №150337 від 25.08.2020р., ОСОБА_1 25 серпня 2020 року керуючи автомобілем РЕНО д/н НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Центральній у с. Нова Збур`ївка Скадовського району Херсонської області, не переконався в безпечності руху та вчинив зіткнення з автомобілем БМВ 520 д/н НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. п. 2.3 б, 10.1, 10.3, 14.2 ПДР України.

Протокол про адміністративне правопорушення це документ, який офіційно засвідчує факт вчинення особою неправомірних дій і є одним із джерел доказів та підставою подальшого провадження у справі, однак може бути доказом у справі лише у разі відповідності вимогам ст. 256 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №150337 від 25.08.2020р., складений уповноваженою особою, а його зміст повністю відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, при цьому протокол підписаний особою, яка його склала, та безпосередньо ОСОБА_1 .. Таким чином, апеляційний суд в силу вимог ст. ст. 251-252 КУпАП визнає його належним та допустимим доказом по справі.

Питання наявності у діях водія порушень ПДР та визнання особи винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення лежить у юридичній площині і відноситься виключно до компетенції суду.

Таким чином, оцінюючи вищезазначені докази окремо та в їх сукупності, ґрунтуючись на внутрішньому переконанні,апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 керуючи автомобілем РЕНО д/н НОМЕР_1 , не переконався в безпечності руху та вчинив зіткнення з іншим автомобілем БМВ 520 д/н НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів, порушивши при цьому вимоги п. п. 2.3 б, 10.1, 10.3, 14.2ПДР, оскільки такий висновок ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи.

Апеляційний суд критично відноситься до доводів апеляційної скарги, відносно того, що суд першої інстанції не законно відмовив в задоволенні клопотання про направлення справи про адміністративне правопорушення за місцем проживання порушника, за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

При цьому, згідно із ч. 2 ст. 276 КУпАП справи про адміністративне правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушника.

За загальним правилом справи розглядаються судом за місцем вчинення правопорушення та одночасно передбачено альтернативну підсудність можливість їх розгляду за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Матеріалами справи встановлено, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №150337 від 25.08.2020р., місцем проживання (перебування) ОСОБА_5 є: АДРЕСА_1 . Апеляційний суд звертає увагу, що графа протоколу про адміністративне правопорушення «місце проживання (перебування) особи, яка притягується до адміністративної відповідальності» записується виключно зі слів самої особи. ОСОБА_5 також власноручно в письмових поясненнях вказав вищезазначену адресу місцем свого проживання та реєстрації (а.с. 2, 4).

Таким чином, питання про те, в який саме суд слід надіслати протокол про адміністративне правопорушення, вирішується відповідним органом внутрішніх справ, який складає цей протокол, та оскільки справа була передана на розгляд до Малиновського районного суду м. Одеси, тобто за місцем проживання та реєстрації порушника, апеляційний суд не вбачає порушень вимог ст. 276 КУпАП.

Апеляційний суд також відмовляє у задоволенні клопотання адвоката Драненка В.В. в інтересах ОСОБА_1 про виклик у судове засідання апеляційного суду іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди, з огляду на наступне.

В матеріалах справи наявні письмові пояснення іншого учасника ДТП ОСОБА_3 , в яких чітко і зрозуміло викладено його пояснення стосовно дорожньо-транспортної пригоди 25 серпня 2020 року по вул. Центральній у с. Нова Збур`ївка Скадовського району Херсонської області, за його участі та участі водія ОСОБА_1 ..

Ставити під сумнів зазначені пояснення, апеляційний суд не вбачає підстав, оскільки вони не суперечать фактичним обставинам справи та протоколу про адміністративне правопорушення.

Також слід зазначити, що норми чинного Кодексу України про адміністративні правопорушення не містять обов`язкового положення щодо виклику в судове засідання всіх учасників ДТП та розгляд справи за їх участі. Обов`язковість такої норми права визначена в ст. 268 КУпАП, яка має вичерпний перелік статей вказаного кодексу і відноситься лише до особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд звертає увагу, що кожен водій повинен бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Крім того, в рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007р., Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, не зважаючи на те, що ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення не визнав, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за порушення ним вимог п. п. 2.3 б, 10.1, 10.3, 14.2 ПДР України.

Зазначений висновок суду також відповідає завданням КУпАП, яким є зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Своєчасний і правильний розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачених, в тому числі ст. 124 КУпАП, має важливе значення для забезпечення безпеки дорожнього руху й експлуатації транспорту, захисту життя та здоров`я людей, майнових прав фізичних і юридичних осіб (п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»).

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, Одеський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання адвоката Драненка Віктора Володимировича в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2020 року.

Апеляційну скаргу адвоката Драненка Віктора Володимировича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.М. Драгомерецький