Справа № 367/9006/19 Головуючий в суді І інстанції - Кафтанов В.В.
Провадження № 33/824/627/2020 Доповідач - Габрієль В.О.
Категорія: ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Габрієля В.О., із участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника Покутнього О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Покутнього О.М. на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 03 грудня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 03 грудня 2019 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік; визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

Остаточний розмір адміністративного стягнення визначено у вигляді штрафу в розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 384 гривні.

Відповідно до постанови ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він 10.11.2019 року о 13 год. 25 хв. на автодорозі М-07 в м. Бучі на перехресті вулиць Шевченка - Прорізна керував автомобілем «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, блідий неприродний колір обличчя, та відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України. Крім того, ОСОБА_1 не дотримавшись безпечної швидкості руху та дистанції допустив зіткнення з автомобілем «Toyota» д.н.з. НОМЕР_3 , який в свою чергу здійснив зіткнення з автомобілем «Skoda» д.н.з. НОМЕР_4 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

Не погоджуючись із вказаним рішенням захисником ОСОБА_1 - адвокатом Покутнім О.М. подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати постанову Ірпінського міського суду Київської області від 03.12.2019 року у частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Мотивуючи свої вимоги зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги та не надана належна оцінка численним порушенням норм процесуального та матеріального права. Направлення поліцейськими на огляд водія на стан сп`яніння можливе лише протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. В будь-якому іншому випадку таке направлення буде порушувати встановлений порядок і за правилами ч.5 ст.266 КУпАП вважатиметься недійсним. Відповідно відсутня і об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. В свою чергу працівниками поліції було направлено ОСОБА_1 для проходження огляду на стан сп`яніння вже після спливу більш як двох годин. А тому вимога поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння є незаконною. Суд першої інстанції вказаним обставинам належної оцінки не надав. Крім того, поліцейські не запропонували та не забезпечили можливості ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, не роз`яснили йому наслідки відмови від проходження огляду, натомість зафіксували факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, суто зазначивши, що це його право. Таким чином ОСОБА_1 фактично був введений в оману поліцейськими та примушений робити те, чого робити був не повинен, що підтверджується відеозаписом. Також захисник вважає пояснення свідків недопустимими доказами, оскільки вони зафіксовані на бланках, а не написані власноруч.

Заслухавши доповідь судді, думку ОСОБА_1 та його захисника Покутнього О.М. на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 ЄСПЛ постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч.ч.2, 3 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу на швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу на швидкість реакції, або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладі охорони здоров`я.

Аналогічні положення щодо огляду громадян на стан сп`яніння містить «Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджена наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за №1413/27858.

Із матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків.

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23.12.2005, судам слід ураховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

У суді першої та апеляційної інстанції ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнав. Однак підтвердив, що відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, оскільки боявся що в його організмі можуть виявити залишки наркотичних речовин, які він вживав більше як місяць тому.

Захисник Покутній О.М. в суді апеляційної інстанції просив закрити справу щодо ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Зазначив, що докази, якими суд першої інстанції мотивував своє рішення щодо доведеності вини ОСОБА_1 є недопустимими, оскільки отримані з порушенням порядку встановленого КУпАП.

До вказаних пояснень апеляційний суд ставиться критично, оскільки вони спростовуються доказами, наявними у справі про адміністративне правопорушення.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №310221 від 10.11.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 10.11.2019 року о 13 год. 25 хв. на автодорозі М-07 в м. Бучі на перехресті вулиць Шевченка - Прорізна керував автомобілем «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, блідий неприродний колір обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України (а.с.1).

Свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у своїх письмових поясненнях від 10.11.2019 року, засвідчили той факт, що водій ОСОБА_1 у їхній присутності відмовився від проходження огляду для визначення стану сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, що вони засвідчили своїми підписами (а.с.8). Доводи апелянта про недопустимість, як доказів пояснень свідків через те, що вони викладені на бланку, а не написані власноруч, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки вказані пояснення були прочитані свідками та підписані власноручно, а також містять всі необхідні реквізити.

Доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції було порушено вимоги п.п. 4, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ №1103 від 17.12.2008 року, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з технічної точки зору є неможливим і може здійснюватись виключно в медичному закладі.

Крім того, оскільки відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, посилання апелянта на відсутність у діях ОСОБА_1 складу вказаного правопорушення із огляду на те, що висновок за результатами його огляду був би недійсним, оскільки після виявлення поліцейськими ознак сп`яніння та до моменту направлення на медичний огляд пройшло більш які дві години є необґрунтованим та суперечать вимогам закону.

Будь-яких доказів вчинення неправомірних дій при складенні даного протоколу працівниками поліції апелянтом не надано та в ході апеляційного розгляду не встановлено, а тому доводи в апеляційній скарзі щодо вказаних обставин суд апеляційної інстанції вважає голослівними.

У рішеннях ЄСПЛ по справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, які з урахуванням положень ст.ст.8, 9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Попри невизнання вини ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає, що викладені у постанові висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є обґрунтованими.

У відповідності до ст.23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Зазначені вимоги закону міським судом, при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накладенні на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами були дотримані у повній мірі.

Доказів на спростування висновків міського суду апелянтом у апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході апеляційного розгляду не здобуто.

Із огляду на вищезазначене, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування апеляційний суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Покутнього Олександра Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Ірпінського міського суду Київської області від 03 грудня 2019 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду В.О. Габрієль