ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1486/20 Справа № 202/5620/20 Суддя у 1-й інстанції - Ігнатенко В.В. Суддя у 2-й інстанції - Мудрецький Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1

16 грудня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі судді: Мудрецького Р.В., переглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2020 року, стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою суду від 12 листопада 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп.

Районний суд встановив, що ОСОБА_1 , 05 вересня 2020 року, о 02 годині 40 хвилин у м. Дніпро по вул. Байкальській 11, керував транспортним засобом Ford д/н НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду, а провадження закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обгрунтовує тим, що рішення суду незаконне, оскільки працівники поліції ввели його в оману вказавши, що за відмову від проходження огляду не передбачено відповідальності. Разом з цим, апелянт вказує, що в матеріалах справи відсутні докази факту керування ним транспортним засобом, а також між поясненнями свідків та відео з боді камери видно розбіжності в часі відмови від проходження огляду, та пояснення свідків написані працівником поліції і мають різні дати їх складання. Крім того, апелянт вказує, що його не відсторонили від керування транспортним засобом та в матеріалах відсутнє направлення для огляд в заклад охорони здоров`я. Апелянт вказує, що протокол про адміністративне правопорушення є неналежним доказом оскільки час вчинення правопорушення також відрізняється з відеозаписом.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, апелянт повідомлений належним чином про перегляд справи, від захисника Міронова В.О. та Коробко В.В. надійшли заяви про проведення судового засідання без їх участі, що не перешкоджає апеляційному перегляду.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення, законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги про відсутність доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, то під час апеляційного розгляду вони знайшли своє підтвердження.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Зі змісту ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Місцевий суд під час розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 не дотримався цих вимог закону.

Так, згідно до ч.1 ст. 130 КУпАП, відповідальність за даною статтею настає, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тобто однією із ознак складу правопорушення є керування водієм транспортним засобом, а тому орган, який складає матеріали справи про адміністративне правопорушення повинен довести даний факт.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 109178 від 05 вересня 2020 року в ньому зафіксовано, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом о 02 годині 40 хвилин.(а.с.1)

В письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зазначено, що ОСОБА_1 є водієм, але апеляційний суд вважає сумнівними дані пояснення щодо підтвердження факту керування автомобілем ОСОБА_1 , так як з пояснень свідків видно, що їх запросили працівники поліції, тобто після можливого факту керування автомобілем ОСОБА_1 . Отже свідки не могли бачити, що ОСОБА_1 є водієм та керував транспортним засобом. (3-4)

Відеозапис, який знаходиться в матеріалах справи також не підтверджує факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 . Крім того, на відеозаписі відсутні відомості, що ОСОБА_1 працівниками поліції роз`яснювалися права, передбачені ст.63 Конституції України та 268 КУпАП, не зрозуміло яким чином працівники поліції встановили ознаки наркотичного сп`яніння, так як відсутній даний факт на відео, не має даних про відсторонення ОСОБА_1 від керування автомобілем.

Разом з цим, з протоколу про адміністративне правопорушення видно, що ОСОБА_1 керував автомобілем о 02 годині 40 хвилин, однак з відеозапису видно, що працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд о 02 годині 36 хвилин, а в поясненнях свідків видно, що ОСОБА_1 відмовився 0 02 годині 50 хвилин. Тобто, матеріали справи мають розбіжності щодо часу обставин справи.

Таким чином, підсумовуючи вище викладене апеляційний суд приходить до висновку, що матеріалами справи не підтверджено, поза розумним сумнівом, факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , а оскільки відповідно до змісту ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, тому постанову суду необхідно скасувати, а провадження на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин апеляційні скарги підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп. - скасувати.

Закрити провадження стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Р.В.Мудрецький