Справа № 441/1651/19 Головуючий у 1 інстанції: Малахова-Онуфер А.М.
Провадження № 33/811/1302/19 Доповідач: Галапац І.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2020 року Львівський апеляційний суд в складі:

судді Галапаца І.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника правопорушника ОСОБА_1 - адвоката Торопчина О.Д. на постанову судді Городоцького районного суду Львівської області від 21 листопада 2019 року, -

з участю захисника правопорушника -

адвоката Торопчина О.Д.,

правопорушника ОСОБА_1 ,

встановив:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 384,20 грн. судового збору.

Згідно постанови судді, ОСОБА_1 , 31 серпня 2019 року о 01 год. 25 хв. по вул. Львівській, 140 в м. Городку, Львівської області, у порушення вимог п.п. 2.4., 2.5 «Правил дорожнього руху», керував автомобілем марки «ВАЗ» 21093, р.н. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння та не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яка подавалася увімкнутими проблисковими маячками синього і червоного кольору та був затриманий, шляхом переслідування поліцейським СРПП №4 Городоцького ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області Стециком А.М. Від проходження у встановленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції - відмовився.

В апеляційній скарзі захисник правопорушника - адвокат Торопчин О.Д. покликається на те, що оскаржувана постанова суду є необґрунтованою, незаконною, прийнятою без врахування усіх обставин справи, а також без належного мотивування причин відмови у задоволенні клопотання правопорушника про виклик для допиту у судовому засіданні ряду свідків, зокрема особи, яка керувала транспортним засобом та зображена на відеозаписі.

Зазначає, що суд першої інстанції притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, у тому числі за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, проте, адміністративний протокол складено на ОСОБА_1 за ст. 122-2 КУпАП і в такому міститься ряд виправлень, зокрема, щодо номера транспортного засобу (27048 ТА - 27048ІА).

Наголошує, що за вказаних обставин, судом не реалізовано право повернути на доопрацювання матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Акцентує, що ОСОБА_1 вважає недоведеними інкриміновані йому адміністративні правопорушення, оскільки в розумінні вимог «Правил дорожнього руху» та Закону України: «Про дорожній рух» не був водієм транспортного засобу і перебував у ньому в нетверезому стані в якості пасажира, а за кермом автомобіля перебував його син - ОСОБА_2 .

Звертає увагу на те, що відповідно до вимог п.2.5 «Правил дорожнього руху», саме водій транспортного засобу повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Обов`язку проходження медичного огляду на стан сп`яніння у пасажира транспортного засобу, (якщо тільки він не передав право керування авто іншій особі, яка також перебуває в стані сп`яніння) - немає.

Вважає, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, за обставин, коли останній не керував транспортним засобом, тобто не був водієм в розумінні ст. 130 КУпАП, а тому й не міг порушити вимог п.2.5 «Правил дорожнього руху».

Зазначає, що відносно ОСОБА_2 - сина ОСОБА_1 адміністративні матеріали не складались і поліцейські не пропонували пройти йому огляд на стан сп`яніння, окрім цього, в ОСОБА_2 не відбирались пояснення, хоча останній, в порядку ст. 63 Конституції України не відмовлявся від надання таких, при цьому, останній перебував на місці складання проколу про адміністративне правопорушення поруч з авто і зафіксований на відео з нагрудних камер поліції з моменту затримання ОСОБА_1 .

Наголошує, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б беззаперечно підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а також звертає увагу на те, що особі, яка притягається до адміністративної відповідальності не було роз`яснено процесуальні права.

Просить скасувати постанову Городоцького районного суду Львівської області від 21 листопада 2019 року та закрити провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1 та виступ його захисника - адвоката Торопчина О.Д., які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що така задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно практики Європейського суду з прав людини будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до п.2.5 «Правил дорожнього руху», водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч.ч.2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу на швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу на швидкість реакції, або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладі охорони здоров`я.

Аналогічні положення щодо огляду громадян на стан сп`яніння містить «Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджена наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за №1413/27858.

Так, висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч.1 ст. 130 КУпАП, за які його притягнуто до адміністративної відповідальності, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у постанові, обґрунтований наявними в матеріалах справи доказами, дослідженими й перевіреними в судовому засіданні, яким дана об`єктивна оцінка.

При цьому, апеляційним судом враховується також і те, що правопорушник ОСОБА_1 , дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколів про адміністративні правопорушення не оскаржував, доказів неправомірної поведінки останніх та доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколах та додатках до них, суду не скеровував.

Окрім цього, із матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків.

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23.12.2005, судам слід ураховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Як в суді першої, так і апеляційної інстанцій ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбаченихо ст. 122-2, ч.1 ст. 130, КУпАП не визнав та пояснив, що він не керував автомобілем марки «ВАЗ» 21093, р.н. НОМЕР_1 , а керував його син - ОСОБА_2 , у зв`язку з чим, він - ОСОБА_1 не був зобов`язаний проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Однак суд апеляційної інстанції сприймає вищенаведені пояснення критично та не бере їх до уваги і приходить до висновку, що місцевий суд вірно оцінив показання правопорушника ОСОБА_1 як такі, що спрямовані на уникнення відповідальності за вчинене, а доводи захисника в апеляційній скарзі щодо його непричетності до адміністративних правопорушень, є голослівними і спростовуються дослідженими та перевіреними доказами по справі.

Зокрема, з відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що 31 серпня 2019 року близько 02 год. 10 хв. працівниками поліції в присутності свідків, запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Drager» та в медичному закладі - Городоцькій ЦРЛ, при цьому, останньому роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також наслідки відмови від проходження такого огляду. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 категорично відмовився. Окрім цього, з відеозапису події чітко видно, що при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не заперечував, що саме він керував автомобілем марки «ВАЗ» 21093, р.н. НОМЕР_1 і жодного разу не зазначив про те, що за кермом згаданого транспортного засобу був його син ОСОБА_3 .

Крім цього, відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.6, 7).

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, зокрема, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення відносно останнього складено за ст. 122-2 КУпАП є безпідставними, оскільки наведене є опискою, яка виправлена постановою Городоцького районного суду Львівської області від 09 грудня 2019 року (а.с. 45).

Таким чином, на думку апеляційного суду, зазначене спростовує доводи апеляційної скарги захисника правопорушника - адвоката Торопчина О.Д. та приходить до висновку, що суддя районного суду підставно притягнула ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-2, ч.1 ст. 130 КУпАП.

Призначене судом І інстанції ОСОБА_1 стягнення, з врахуванням характеру вчинених правопорушень та особи правопорушника, відповідає вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП.

Відтак, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова є законною і підстав для її скасування та закриття провадження в справі не вбачає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

апеляційну скаргу захисника правопорушника ОСОБА_1 - адвоката Торопчина О.Д. - залишити без задоволення, а постанову судді Городоцького районного суду Львівської області від 21 листопада 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік - без зміни.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя судової палати

з розгляду кримінальних справ

Львівського апеляційного суду Галапац І.І.