КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА[1]

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Сітайло О.М., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника Чередника С.В, розглянувши апеляційну скаргу захисника Чередника С.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 23 вересня 2020 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 23 вересня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, та накладено на нього стягнення на підставах ст. 36 у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП - у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Судом встановлено, що 04 липня 2020 року о 17 год. 45 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Тойота», д.н.з. НОМЕР_1 , по Миколаївському шосе, 5 км в м. Херсон, порушив п. 10.3 ПДР України, при перестроюванні не надав переваги в русі автомобілю «Вольво», д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався в попутному напрямку по тій смузі руху на яку він мав намір перестроюватись, та скоїв з ним зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. При цьому, ОСОБА_1 не зупинився та місце ДТП залишив. Крім того, ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, своїми діями порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із рішенням суду, захисник Чередник С.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 23 вересня 2020 року скасувати в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ст. 122-4 КУпАП, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративних правопорушень, обґрунтовуючи тим, що суд першої інстанції всупереч вимогам ст. 252 КУпАП не забезпечив всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності; висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи; огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння є недійсним, оскільки проведений з порушеннями порядку проведення такого огляду; також наполягав, що залишати місце ДТП наміру не мав, оскільки до приїзду поліцейських визнаючи свою винність за ст. 124 КУпАП, ОСОБА_1 домовився із потерпілим про компенсацію завданих збитків.

Крім того, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 23 вересня 2020 року, мотивуючи тим, що розгляд адміністративних матеріалів відбувся за відсутності ОСОБА_1 , що позбавило його можливості реалізувати свої процесуальні права; копію рішення у передбачений законом порядку не отримував, дізнався про наявність оскаржуваної постанови із реєстру судових рішень.

З метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, з огляду на викладені обставини суд апеляційної інстанції вважає за необхідне клопотання задовольнити, поновити захиснику Череднику С.В. строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 23 вересня 2020 року як такий, що пропущений з поважних причин, оскільки у матеріалах справи відсутні дані, що спростовували би наведені апелянтом підстави.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Чередника С.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, пояснення свідка ОСОБА_2 , вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга з підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №312976 від 04.07.2020, ОСОБА_1 04 липня 2020 року о 18 год. 30 хв. керував автомобілем «Тойота», д.н.з. НОМЕР_3 , у м. Херсон по вул. Миколаївська з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: порушення мови, запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення покриву обличчя. Від проходження огляду у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5. ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно із п. 10.3 Правил дорожнього руху України у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.

Статтею 266 КУпАП передбачено, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 свою винуватість за ч. 1 ст. 130 КУпАП та ст. 122-4 КУпАП не визнав та пояснив, що в стані алкогольного сп`яніння він не перебував, відмовився проходити огляд на місці за допомогою тесту «Драгер» та наполягав на огляді в медичному закладі, однак поліцейські не запропонували пройти огляд на стан сп`яніння у лікаря нарколога, також заперечував, що після ДТП покинув місце пригоди, оскільки залишався на місці до приїзду поліцейських, свою винуватість за ст. 124 КУпАП визнав та не оспорював фактичні обставини, з потерпілим

У судовому засіданні апеляційної інстанції захисник Чередник С.В. наполягав, що дії інспектора щодо огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння є незаконними, оскільки огляд проведений з порушенням, ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд в медичному закладі, просив задовольнити апеляційну скаргу, а постанову суду першої інстанції скасувати.

У судовому засіданні апеляційної інстанції свідок ОСОБА_2 пояснила, що поліцейськими у її присутності водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою тесту «Драгер», від якого він відмовився, а пройти огляд в медичному закладі поліцейськими запропоновано не було.

Однак, із переглянутого у судовому засіданні відеозапису вбачається, що після відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на місці за допомогою приладу «Драгер», ОСОБА_1 запропонували пройти огляд в медичному закладі, від якого він відмовився; в цілому інспектори поліції огляд провели відповідно до вимог визначених законом, і обставини, зафіксовані на відео, узгоджуються із викладом фактичних обставин у протоколі за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З огляду на дані відеозапису, суд апеляційної інстанції пояснення ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 щодо проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння з порушенням положень закону вважає неспроможними.

Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного,наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

В рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка полодіє чи керує автомобілем, підлягає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Отже, висновок суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, підтверджуються дослідженими доказами і доводи апеляційної скарги цього не спростовують.

Вину за ст. 124 КУпАП ОСОБА_1 визнав і рішення суду першої інстанції у цій частині не оскаржував.

З огляду на доведеність винності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130, ст. 124, КУпАП адміністративне стягнення із застосуванням положень ст. 36 КУпАП в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП є таким, що відповідає меті адміністративного стягнення у розумінні ст. 23 КУпАП.

Водночас, на переконання суду апеляційної інстанції, в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП, зокрема суб`єктивна сторона, яка характеризується наявністю вини у формі умислу.

Якщо внаслідок дорожньо-транспортної пригоди немає потерпілих та не завдано матеріальної шкоди третім особам, а транспортні засоби можуть безпечно рухатися, водії можуть прибути до найближчого підрозділу поліції для оформлення відповідних матеріалів.

У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 у цій частині дав пояснення про те, що одразу після ДТП він та інший учасник ДТП викликали патрульних поліцейських та тривалий час чекали на місці їх приїзду, але домовилися між собою про те, що він визнає свою вину і відшкодує іншій стороні завдані збитки, після чого залишив місце ДТП. Наполягав, що залишаючи місце ДТП, умислу на уникнення відповідальності за ст. 124 КУпАП не мав і зробив це лише за згодою іншого учасника ДТП, а протокол за ст. 122-4 він підписав, оскільки був неуважний, та не перевірив, що саме підписує.

Отже, ОСОБА_1 фактично залишав місце ДТП не з метою уникнення відповідальності, а визнавши свою винність у вчинені ДТП та узгодивши із потерпілим питання щодо завданих матеріальних збитків, за згодою з потерпілим.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд апеляційної інстанції погоджується у цій частині із доводами апелянта, вважає, що у ОСОБА_1 не було умислу уникати відповідальності за ст. 124 КУпАП, а відтак і відсутній склад ст. 122-4 КУпАП.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанову суду першої інстанції необхідно скасувати в частині притягнення ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП, в іншій частині залишити без зміни.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання захисника Чередника С.В.задовольнити.

Поновити захиснику Череднику Сергію Володимировичустрок на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківськогорайонного суду містаКиєва від 23 вересня2020 року.

Апеляційну скаргу задовольнити частково, постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 23вересня2020 рокускасувати в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення, а в іншій частині постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 23вересня 2020року залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду О.М. Сітайло

Справа № 33/824/4388/2020 Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий суддя у 1-й інстанції: Рибак М.А.

Суддя в апеляційній інстанції: Сітайло О.М.