Справа № 148/1530/20
Провадження № 33/801/1015/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ковганич С. В.
Доповідач: Сало Т. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд, суддя Сало Т.Б., за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , її захисника адвоката Пріщенка С.С., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 17 листопада 2020 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП,

встановив:

Постановою Тульчинського районного суду Вінницької області від 17 листопада 2020 року ОСОБА_1 визнано винною в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП та застосовано до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 17 000 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 420,40 грн.

Не погодившись з такою постановою ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, провадження у справі закрити.

Скарга мотивована тим, що судом не взято до уваги, що магазин на час приходу працівників поліції не працював, а вона, знаходячись сама в приміщенні, маску приспустила; рапорти поліцейських не є належними доказами, оскільки не містять часу їх складення; поліцейськими здійснювалася зйомка на телефон, тому доданий до протоколу диск із відеозаписом не може бути належним доказом у справі; на відео зафіксовано лише дівчину, яка в присутності працівників поліції виходить із приміщення і на відео не зафіксовано її відмову від дачі пояснень; працівники поліції не вчинили дій щодо припинення або попередження правопорушення та не обійшлися усним зауваженням; зазначення неточного місця вчинення правопорушення (вулиці) виключає подію правопорушення. Крім цього зазначає, що судом не було належним чином враховано особу правопорушника та положення ст. 22 КУпАП, відповідно до якої при малозначності вчиненого правопорушення порушник може бути звільнений від адміністративної відповідальності із оголошенням усного зауваження.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 та адвоката Прішенка С.С., які підтримали апеляційну скаргу із зазначених у ній підстав, апеляційний суд приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №398040, складеного 11.09.2020 ДОП Тульчинського ВП старшим лейтенантом поліції Андрушко В.А., 11.09.2020 о 20 год. 40 хв. ОСОБА_1 в м. Тульчин по вул. О. Степанюка, 5, в приміщенні продуктового магазину «Сипка» здійснювала торгівлю без засобів індивідуального захисту, чим порушила вимоги п. 10 п.п.1 постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020, чим вчинила правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

Відповідальність за статтею 44-3 КУпАП настає за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами,

Статтями 1, 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-ІІІ від 06.04.2000 визначено, що карантин це адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб. Карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на всій території України з 12 березня 2020 року встановлено карантин.

Дія карантину продовжувалася постановами Кабінету Міністрів України (№211 від 11.03.2020, №392 від 20.05.2020, №500 від 17.06.2020).

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої вірусом SARS-CoV-2» (у відповідній редакції), продовжено дію карантину до 31 грудня 2020 року.

Згідно із п.п. 1 п. 10 згаданої постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №641, на території України на період дії карантину забороняється перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП на підставі зібраних у справі доказах, зокрема: протоколу про адміністративне правопорушення, рапортів, відеозапису.

Згідно з частиною другою ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що наявні в матеріалах справи докази свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Наведені в апеляційній скарзі доводи (що рапорти поліцейських не є належними доказами, оскільки не містять часу їх складення; на відео зафіксовано лише дівчину, яка в присутності працівників поліції виходить із приміщення, і на відео не зафіксовано її відмову від дачі пояснень; зазначення неточного місця вчинення правопорушення (вулиці) виключає подію правопорушення) не беруться апеляційним судом до уваги, оскільки вони суперечать обставинам, зазначеним самою ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, а саме те, що в той момент, коли працівники поліції зайшли до приміщення магазину, магазин не працював, а вона, знаходячись сама в приміщенні, приспустила захисну маску. Тобто ОСОБА_1 фактично визнала, що перебувала в приміщенні магазину без захисної маски.

З доданого до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапису слідує, як ОСОБА_1 знаходиться за прилавком без засобів індивідуального захисту та обслуговує покупця, тобто здійснює торгівлю.

Також ОСОБА_1 не заперечувала, що вона працює продавцем продовольчих товарів у магазині, вказаному в протоколі про адміністративне правопорушення.

Та обставина, що відеозйомка проводилася на телефон, про що зазначає апелянт, не спростовує зафіксованих на відео обставин.

Обов`язок перебувати в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, що закривають ніс та рот, та встановлення інших протиепідемічних заходів на період дії карантину на території України, не є порушенням прав людини передбачених Конституцією України, це тимчасові обмеження, встановлені з метою зупинити поширення особливо небезпечної інфекційної хвороби - коронавірусу COVID-19, задля громадського здоров`я, для покращення епідеміологічної ситуації в майбутньому.

Водночас, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вимог ст. 23, 33 КУпАП, в силу яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Відповідно до вимог ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого правопорушення орган, посадова особа, уповноважені вирішувати справу, можуть звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 є особо похилого віку (77 років), пенсіонером із невеликим пенсійним забезпеченням, враховуючи її активну участь у житті Тульчинщини, а також у волонтерській діяльності Тульчинщини на підтримку бійців АТО, участь в благодійних заходах на захист хворих дітей та дітей, які залишилися без піклування батьків, що підтверджується наявними подяками з боку відповідних органів та організацій, приймаючи часткове визнання ОСОБА_1 своєї вини та наміри в подальшому не порушувати встановлених карантинних порядків, беручи до уваги відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, а також, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, чого буде достатньо для забезпечення виховного впливу та запобігання вчиненню нових правопорушень.

При оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення (ч.2 ст. 284 КУпАП).

Враховуючи викладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана постанова скасуванню.

Керуючись ст. 22, 284, 294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 17 листопада 2020 року скасувати.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, оголосити ОСОБА_1 усне зауваження.

Провадження у справі закрити.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Б. Сало