ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/3431/19

23 січня 2020 року

м.Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області в особі судді Левчук В.В.

розглянувши матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції в Рівненській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, не працює, посвідчення водія НОМЕР_1 від 07.07.2010 року, проживає за адресою АДРЕСА_1 ,

за ч.1ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ:

16 грудня 2019 року на о 03:00 год. на 118 км +350м автодороги Н-25 Городище-Рівне-Старокостянтинів відносно ОСОБА_1 , 28.05.1992 року складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД №196509, з якого вбачається, що 16.12.2019 року о 00:40 год. на 118 км +350м автодороги Н-25 Городище-Рівне-Старокостянтинів ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Caddy, державний номерний знак НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу у присутності двох свідків за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 6810, результат огляду становить 3,85% проміле, чим порушив п.2.9«а» Правил дорожнього руху України. Такі дії ОСОБА_1 попередньо кваліфіковані за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату і час розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч.2 ст.268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, 173-2, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

Таким чином, при розгляді справи адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.

Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши протокол та матеріали, додані до протоколу встановив наступне.

На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП надано протокол про адміністративне правопорушення серії БД №196509 від 16.12.2019 року, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 16.12.2019 року, направлення водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16.12.2019 року, письмові пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , роздруківку теста №3309 від 16.12.2019 року, копію протокола про адміністративне правопорушення серії БД №201127 від 16.12.2019 року, диск із відеозаписом з нагрудної камери, а також пояснення особи, прізвище, ім`я, по батькові якої неможливо визначити внаслідок нерозбірливого почерку.

З протокола про адміністративне правопорушення БД №196509 від 16.12.2019 вбачається, що факт правопорушення виявлено о 00:40 год. 16.12.2019 року, а сам протокол складено о 03:00 год.

З роздрукованого теста №3309 від 16.12.2019 року вбачається, що огляд на стан сп`яніння проводився о 02:50 год 16.12.2019.

Відповідно до п.9 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Зі змісту вказаного пункту інструкції вбачається, що доставка особи не пізніше ніж протягом двох годин для встановлення стану алкогольного сп`яніння викликана необхідністю забезпечення достовірності результатів такого огляду.

Вказане свідчить, що достовірним вважається результат огляду на стан алкогольного сп`яніння, який проведено не пізніше двох годин з моменту виникнення необхідності такого огляду, а у даному випадку з моменту виявлення особи, відносно якої існує підозра щодо керування нею транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Відтак, враховуючи, що огляд на виявлення стану сп`яніння проведено більше ніж через дві години після виявлення факту керування, то результат огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 6810, оформлений тестом №3309 від 16.12.2019 року є неналежним доказом керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а тому не приймається судом.

Крім того, з копії протокола про адміністративне правопорушення серії БД №201127 від 16.12.2019 року складеного відносно ОСОБА_1 за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення вбачається, що факт порушення ОСОБА_1 п.12.1, 2.3«б» ПДР України виявлено о 01:40 год. 16.12.2019 року, що суперечить відомостям, які містяться у протоколі, складеному відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також з оглянутого відеозапису вбачається, що працівники поліції прибули на місце події, коли транспортний засіб стояв. Факт руху транспортного засобу на відео не зафіксовано. Під час огляду працівниками поліції транспортного засобу, у салоні нікого не було виявлено. Через певний проміжок часу, неподалік від транспортного засобу, на землі виявлено громадянина, який спав і який у подальшому виявився ОСОБА_1 , а відтак працівниками поліції факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом не зафіксовано.

Крім того, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 весь час запитує про свого знайомого, який, як він вказує, керував транспортним засобом.

Більше того, з відеозапису вбачається, присутність іншого громадянина, який вказує, що був свідок, як після зупинки транспортного засобу водій утік, а ОСОБА_1 , якого виявили біля автомобіля, був пасажиром вказаного транспортного засобу.

Разом з тим пояснень у такої особи працівники поліції не відібрали.

Відтак, наданий відеозапис не є належним доказом вчинення ОСОБА_1 правопорушення, а тому не приймається судом.

Крім того, суд не приймає до уваги як належний доказ письмові пояснення особи, прізвище, ім`я та по батькові якої неможливо визначити, оскільки почерк, яким такі пояснення написані, не дозволяє встановити особу громадянина, який їх писав та обставини, щодо яких такі пояснення надані.

Враховуючи наявні у протоколі та доданих до нього матеріалах суперечності, а також відсутність належних доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, то суд позбавлений можливості у визначеному законом порядку встановити наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.1, 2 ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративне правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.1 ст.280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган, (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, в якому зазначається суть правопорушення та інші дані, необхідні для розгляду справи і не може вважатися беззаперечним доказом вини особи.

Відтак, суд дійшов переконливого висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1ст. 247 КУпАП.

З огляду на вищенаведене, керуючись ст.247 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі №564/3431/19 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Рівненської апеляційного суду через Костопільський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяВ. В. Левчук