Провадження № 3/127/8274/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2020 р.м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Бернади Є.В.,

прокурора Приходько Д.Є.,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , інваліда ІІІ групи, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

13.10.2020 виявлено, що ОСОБА_1 , будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, несвоєчасно, а саме 06.06.2020 о 15.17 год. без поважних причин, подала декларацію особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за період з 01.01.2019 по 31.12.2019.

ОСОБА_1 в судовому засіданні винуватість у вчиненні правопорушення визнала та суду пояснила, що під час звільнення у січні вона подала декларацію. Про необхідність подання щорічної декларації вона не знала, а дізнавшись одразу подала.

Прокурор Приходько Д.Є. вважала за доцільне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції статті.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

З диспозиції частини першої статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП) випливає, що відповідальність за даною нормою настає у разі несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Слід звернути увагу, що дана норма є бланкетною. У зв`язку з цим суд вважає за доцільне зауважити таке.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та частиною першою статті 2 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» (далі Закон № 2493-III), посадова особа місцевого самоврядування особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження у здійсненні організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Зі змісту частини другої статті 12 Закону № 2493-III випливає, що на посадових осіб місцевого самоврядування поширюються вимоги та обмеження, встановленні Законом України «Про запобігання корупції» (далі Закон № 1700-VII).

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 розпорядженням Вінницького міського голови від 25.04.2014 № 292-о з 05.05.2014 призначена на посаду державного соціального інспектора відділу державних соціальних інспекторів управління соціального захисту (Лівобережне) департаменту соціальної політики Вінницької міської ради. Цим же розпорядженням їй встановлено 11 ранг посадової особи місцевого самоврядування шостої категорії посад.

Отже, відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини першої статті 3 Закону № 1700-VII Мультан Т.М. є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, а тому в силу примітки до статті 172-6 КпАП вона є суб`єктом адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією.

Абзацом 2 частини другої статті 45 Закону визначено, що особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік, в установленому частиною першою цієї статті порядку. тобто шляхом заповнення її на офіційному вебсайті НАЗК до 1 квітня.

Разом з тим, суд враховує, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникнення і поширення коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17.03.2020 р. розділ XIII Прикінцеві положення Закону України «Про запобігання корупції» доповнено пунктом 2-1 такого змісту: «Встановити, що декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які відповідно до статті 45 цього Закону подаються за минулий рік до 1 квітня, у 2020 році суб`єкти декларування подають до 1 червня.

Суб`єкти декларування, які у період до 1 червня 2020 року не мали можливості подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбачену абзацом першим частини другої статті 45 цього Закону, або повідомлення про суттєві зміни у майновому стані відповідно до статті 52 цього Закону у зв`язку із встановленням на території їх проживання карантинно-обмежувальних заходів, звільняються від відповідальності за несвоєчасне подання такої декларації чи повідомлення у зазначений період».

З матеріалів справи випливає, що на підставі розпорядження Вінницького міського голови від 14.01.2019 № 73-о ОСОБА_1 звільнена із займаної посади 31.01.2019 за угодою сторін. Тобто, ОСОБА_1 зобов`язана була до 01.06.2020 подати декларацію особи, що припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування за період з 01.01.2019 по 31.12.2019. Разом з тим, згідно з доказами, долученими до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 подала необхідну декларацію лише 06.06.2020.

ОСОБА_1 в судовому засіданні обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення не заперечила, пояснивши несвоєчасну подачу декларації своєю необізнаністю. Разом з тим, суд враховує, що до протоколу про адміністративне правопорушення також було долучено розписку ОСОБА_1 , зі змісту якої убачається, що остання ознайомлена з вимогами законодавства про запобігання корупції, у тому числі щодо строків та умов подання всіх видів електронних декларацій.

З огляду на викладене, суд дійшов до переконання, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларації, а тому суд вважає, що дії останньої охоплюються складом правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КпАП, за ознаками несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави.

Вирішуючи питання щодо виду та міри адміністративного стягнення, необхідного і достатнього для виправлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд враховує, що згідно з наданими матеріалами ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась, а тому суд вважає за доцільне застосувати до неї адміністративне стягнення у виді штрафу.

Згідно зі статтею 40-1 КпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено стягнення, справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись статтями 172-6, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 гривень.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: