Провадження №3/263/143/2020
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 січня 2020 року м. Маріуполь
Суддя Жовтневого районного суду м. Маріуполя Хараджа Н.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого у ФОП ОСОБА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України,
ВСТАНОВИЛА:
В судові засідання правопорушник та його представник надали суду заперечення, відповідно до яких правопорушник не згоден з протоколом про адміністративне правопорушення, а також з висновками від 09.10.2019 року слідчого СВ Центрального ВП Воробей А.О. щодо наявності його провини в скоєнні ДТП. Також було заявлено клопотання про проведення по справі авто технічної експертизи. В судове засідання призначене на 27.01.2020 року від правопорушника та його представника надійшла заява про закриття провадження по справі у зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності, просили справу розглянути за їх відсутності.
Постановою суду від 11.11.2019 року по справі було призначено судову автотехнічну експертизу, на вирішення якої було постановлено питання: чи мав водій ОСОБА_1 технічну можливість зупинитися до місця зіткнення при тому, що в салоні автобуса знаходились пасажири? як повинні були діяти кожен з водіїв у даній дорожній обстановці з точки зору вимог ПДР? чи відповідали дії водіїв вимогам ПДР? дії кого з водіїв знаходяться у причинному зв`язку з настанням ДТП?
Так, п. 13.1 Правил дорожнього руху України передбачено, що водій незалежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення , є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилученням речей і документів, а також іншими документами.
Враховуючи вищевикладені норми діючого законодавства та конкретні обставини справи, дослідивши висновок вказаного експерта, який не спростовує обставини викладені в протоколі, та відсутність доказів, які б спростовували обставини викладені у протоколі, суд приходить до висновку, що факт інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення мав місце 23.09.2019 року та підтверджується складеним відносно нього протоколом про адміністративне правопорушення, схемою місця події, письмовими поясненнями, та іншими матеріалами.
При цьому, згідно висновку судової автотехнічної експертизи від 28.12.2019 року, зробленого на підставі пояснень ОСОБА_1 та матеріалів справи, водій ОСОБА_1 виконуючи вимоги п.13.1 Правил дорожнього руху України, мав технічну можливість запобігти дану дорожньо-транспортну пригоду, в діях водія ОСОБА_3 не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які б перебували у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.
Згідно п.7 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю якщо на момент розгляду справи про адміністративне закінчився строк накладення адміністративного стягнення, передбачений статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніше як через три місяці з дня його виявлення.
Визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.
Правопорушення передбачене ст.124 КУпАП не є триваючим і вважається закінченим з моменту його вчинення.
При вирішенні питання щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду такої справи строків накладення адміністративного стягнення, визначених ст.38 КУпАП, суд враховує положення ст. 6 Конституції України, згідно з якою органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.
КУпАП чітко передбачає, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії.
Тобто, приписи 247 статті КУпАП є імперативними, і чітко вказують, що суд повинен лише закрити провадження, і не вирішувати при цьому жодних інших питань.
Отже, після виключення провадження унеможливлюється здійснення будь-яких заходів, спрямованих на притягнення особи до адміністративної відповідальності. Це дає підстави вважати про відсутність у суду прав з`ясувати і встановлювати вину чи невинуватість особи в постанові про закриття провадження у справі.
Як вбачається з матеріалів справи правопорушення було вчинено 23 вересня 2019 року.
На час розгляду справи після проведення експертизи, тримісячний термін накладення адміністративного стягнення, визначений КУпАП сплинув.
На думку суду, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
За правилами ст. 284 КУпАП рішенням, що доводить вину особи є постанова про накладення адміністративного стягнення або застосування заходів впливу, умовою якої є визначення вини.
Отже, наявність або відсутність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Враховуючи те, що з дня вчинення правопорушення минуло більше ніж три місяці, тому в силу ч.2 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення відносно ОСОБА_1 не може бути накладено, а адміністративна справа підлягає закриттю, у зв`язку з закриттям провадження, суд позбавлений встановити винність чи не винуватість в скоєнні інкримінованого йому правопорушення.
На підставі зазначеного, керуючись статтями 247, 251, 252, 278 КУпАП, суд, -
ПОСТАНОВИЛА:
Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП закрити на підставі п.7 ст.247 КупАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладання адміністративного стягнення..
Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя протягом 10-ти діб з дня її оголошення.
Суддя: Н.В. Хараджа