П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" грудня 2020 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Левко Віра Богданівна, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з ГДРІ ГУ ДПС у м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП,

встановила:

03 листопада 2020 року до Дніпровського районного суду м. Києва надішли матеріали про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 листопада 2020 року визначено суддю Левко В.Б. та передано справу до її провадження.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 13 жовтня 2020 року №1487, 08 серпня 2020 року ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, а саме порушив порядок провадження господарської діяльності через роздрібну торгівлю пальним без наявності відповідної ліцензії, чим порушив ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - адвокат Сергієнко О.П. у судовому засіданні заявив, що ОСОБА_1 не отримував виклику від ГДРІ ГУ ДПС у м. Києві для явки з метою підписання та отримання примірника протоколу про адміністративне правопорушення. Більше того, про наявність адміністративної справи щодо ОСОБА_1 він та ОСОБА_1 дізналися лише після отримання судових повісток про виклик до суду. З приводу заявленого порушення зазначив, що з протоколу вбачається, що воно мало місце у серпні минулого року, а тому вже минув строк притягнення до адміністративної відповідальності.

Вивчивши матеріали справи та оцінивши всі докази в сукупності, суддя приходить до наступних висновків.

Згідно вимог ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають з`ясуванню питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком), за ч. 1 ст. 9 КУпАП, визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.

Диспозицією ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачена відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Відповідно ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Таким чином, істотною ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, є не тільки факт торгівлі без наявності відповідної ліцензії, а систематичний характер таких дій, їх самостійний та ініціативний характер, що і становить суть господарської діяльності.

Саме в протоколі про адміністративне правопорушення мають бути відображені всі істотні обставини справи, які мають відображати всі елементи складу правопорушення. Зокрема, стосовно ч. 1 ст. 164 КУпАП протоколі необхідно зазначати наступні обставини:

- протягом якого часу особа здійснювала відповідну діяльність (у даному випадку це має бути проміжок часу, а не конкретна дата й час, адже господарська діяльність обов`язково має тривалий, а не одноразовий характер);

- всі задокументовані окремі факти такої діяльності, які в своїй сукупності підтверджують самостійний, ініціативний і систематичний характер діяльності, яку здійснює особа, адже ці ознаки є обов`язковими для господарської діяльності.

У той же час у протоколі щодо ОСОБА_1 відсутні відомості про здійснення ним господарської діяльності на постійній основі, систематично, три і більше разів, із роздрібної торгівлі пальним без наявності відповідної ліцензії. Так при викладі обставин вчинення правопорушення відображено одиничний факт, а не систематичну діяльність, яка має здійснюватися протягом певного періоду часу. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази про те, що ОСОБА_1 отримав прибуток за надання вищезазначених послуг, що також не відображено і в протоколі про адміністративне правопорушення.

В протоколі про адміністративне правопорушення лише формально зазначено, що ОСОБА_1 займався господарською діяльністю, однак не вказано осіб, яким він надавав послуги, чи існувала регулярність таких послуг. Інші подібні випадки по справі не встановлені та не доведені, жодних доказів цього суду не надано, як і доказів провадження саме господарської діяльності.

Крім того, суддя зазначає, що дана справа про адміністративне правопорушення не містить будь-яких інших доказів в розумінні ст. 251 КУпАП на підтвердження здійснення ОСОБА_1 самостійної, ініціативної, зокрема, систематичної, на власний ризик господарської діяльності, оскільки зазначено лише одиничний факт вчинення таких дій і немає ніяких підтверджень щодо отримання за вказані дії винагороди.

Суддя наголошує, що вона не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді. Суддя також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, в силу п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п. 21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п. 33 рішення у справі "Гурепка проти України").

Згідно ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладене не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніше як через три місяці з дня його виявлення.

Як вбачається з матеріалів справи, з дня вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, яке не є триваючим, минуло більше трьох місяців, тобто строк притягнення до адміністративної відповідальності закінчився.

За таких обставин, суддя приходить до висновку, що справа підлягає закриттю у зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладене, оцінивши наведені представником особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, доводи на підтвердження відсутності в її діях складу правопорушення, дослідивши усі наявні у справі докази, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Керуючись ст.ст.38, 164, 247, 251, 252, 283-285 КУпАП, суддя

постановила:

провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП закрити у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: В.Б. Левко