Провадження № 3/161/4945/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2020 року суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Кирилюк В.Ф., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

- за ст.130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , 15.10.2020 року, о 00 год. 19 хв., по пр. Відродження в м. Луцьку, керував транспортним засобом марки «AUDI A6», н.з. НОМЕР_1 , із ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, однак від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків відмовився, чим порушив вимоги, передбачені п.2.5 ПДР України.

ОСОБА_1 подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнає, просить суд суворо не карати.

Винність ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ №173933 від 15.10.2020 року, письмовими поясненнями, відео з нагрудної камери поліцейського.

Таким чином, своїми діями, направленими на відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

При накладенні стягнення судом враховується характер і ступінь вчиненого правопорушення, яке відноситься до порушення правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, особа порушника, ступінь його вини.

Обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, суд по справі не вбачає.

Надаючи оцінку клопотанню колективу ТзОВ «ЛуцькТерКомСервіс» про передачу матеріалів справи відносно ОСОБА_1 на розгляд трудового колективу, приходжу до наступного висновку.

Як вбачається з протоколу зборів трудового колективу №2, ОСОБА_1 зазначив, що вперше притягається до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, пообіцяв не здійснювати таких вчинків у майбутньому.

За результатами проведених зборів трудового колективу було взято до уваги пояснення ОСОБА_1 та думку колективу, позитивні характеристики останнього та з урахуванням обставин вчиненого правопорушення, особи правопорушника, вирішено взяти останнього на поруки трудового колективу шляхом звернення до Луцького міськрайонного суду Волинської області із відповідним клопотанням.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 21 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, крім посадової особи, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.

З аналізу наведеної норми закону вбачається, що можливість звільнення від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів справи на розгляд трудового колективу для застосування заходів громадського впливу, що передбачено ст. 21 КУпАП, є правом, а не обов`язком суду і застосовується лише в сукупності усіх з`ясованих фактів, що дозволяють вирішити питання про доцільність звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності, при цьому можливість її застосування передусім залежить від характеру вчиненого адміністративного правопорушення.

Керування транспортним засобом в стані алкогольного чи іншого сп`яніння є найбільш тяжким правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням, а тому таке порушення не може бути визнано малозначним.

Так, водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху: водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.

Згідно зі ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є, зокрема, охорона встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Частиною 1 ст. 6 КУпАП передбачено, що органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, громадські організації, трудові колективи розробляють і здійснюють заходи, спрямовані на запобігання адміністративним правопорушенням, виявлення й усунення причин та умов, які сприяють їх вчиненню, на виховання громадян у дусі високої свідомості і дисципліни, суворого додержання законів України.

За змістом ст.23 КУпАП метою застосування адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне стягнення, в дусі додержання законів України, запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи суспільну небезпечність вчиненого правопорушення та те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами, суд вважає, що відсутні підстави для передачі справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на розгляд трудового колективу.

З огляду на конкретні обставини справи, суд вважає, що звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд трудового колективу, не забезпечить реальних можливостей виправлення останнього за допомогою заходів громадського впливу.

Матеріали справи не містять виключних обставин, які б дали змогу суду прийти до висновку про необхідність задоволення клопотання трудового колективу.

Враховуючи характер та ступінь небезпеки вчиненого, а також ті обставини, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, що відноситься до категорії підвищеної суспільної небезпечності, з метою попередження вчиненню нових правопорушень, суд приходить до висновку про необхідність застосування адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на певний строк, передбачене санкцією статті 130 ч.1 КУпАП.

Крім цього, оскільки суд прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з нього на користь держави підлягає стягненню судовий збір відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ Про судовий збір.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання ТзОВ «ЛуцькТерКомСервіс» про передачу матеріалів справи відносно ОСОБА_1 на розгляд трудового колективу відмовити.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн.(десять тисяч двісті грн.) та позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 420,40 грн. (триста вісімдесят чотири грн. 20 коп.).

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.Ф. Кирилюк