ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/819/423/20 Суддя у 1-й інстанції Валігурська Л.В.,
Категорія: ст. 130 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Красновський І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2020 року Херсонський апеляційний суд під головуванням судді Красновського І.В., за участю захисника Головатенка К.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Херсонського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 28 вересня 2020 року, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Херсон, проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 28 вересня 2020 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортним засобами на 1 рік.

Не погодившись із вказаною постановою ОСОБА_1 подав на неї апеляційну скаргу, в якій вказує, що суд першої інстанції виніс рішення не з`ясувавши всі фактичні обставини справи.

Апелянт зазначає, що він заперечував факт порушення ним правил доружнього руху. Суд не опитав всіх учасників події, понятих, та представників поліції, що свідчить про неповноту судового слідства та спрощений підхід до розгляду справи.

Просить оскаржувану постанову скасувати.

Заслухавши захисника Головатенка К.К., яки підтримав доводи апеляційної скарги та просив задовольнити її в повному обсязі, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст.ст.245,280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України, доведена належним чином дослідженими доказами, викладеними у постанові суду.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , 04 липня 2020 року, о 04 годин, в м. Херсоні, по Бериславському шосе, 10-б, керував автомобілем "Chevrolet Aveo" д/н НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, що виражалося: різким запахом алкоголю із ротової порожнини рота, почервоніння шкіряного покрову обличчя, порушення мови. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху (п.1.3 ПДР України - учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, п. 1.9 ПДР України - особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством).

Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за встановлених та викладених у постанові обставин, підтверджується зібраними в справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення від 04 липня 2020 року серії ДПР18 № 289952, відеофайлом з відео реєстраторів поліцейських, письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 та поясненнями в судовому засіданні свідка ОСОБА_3 , які пояснили, що ОСОБА_1 був зупинений співробітниками поліції, проте в встановленому законом порядку відмовився від проходження медичного освідування, а також, за допомогою алкотестеру «DRAGER».

Вказані письмові пояснення засвідчені особистими підписами свідків, а тому суд обґрунтовано поклав ці пояснення свідків як доказ вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 .

Вина останнього підтверджується вищезазначеними матеріалами справи в їх сукупності та взаємозв`язку, а тому доводи апеляційної скарги суд сприймає критично, як намагання ОСОБА_1 уникнути відповідальності за вчинене.

При цьому, відповідно до п.2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху - особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 289952 від 04 липня 2020 року виходить, що ОСОБА_1 під час складання протоколу було роз`яснено його права, що підтверджується його підписом, зауважень або заперечень щодо незрозумілості прав з його боку не надходило.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року "Романаускас проти Литви" судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим; У рішенні ЄСПЛ від 21.07. 2011 року по справі "Коробов проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом". Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 судом першої інстанції обґрунтовано оцінено встановлені фактичні обставини правопорушення, досліджено та перевірено докази, постанова суду відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

В рішенні по справі "О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.»; У справі "Ізмайлов проти Росії" п. 38 рішення від 16.10.2008 року, Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання (вилучення спеціального права) вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо неповноти судового розгляду є надуманими, оскільки він в судове засідання не з`явився, заявлене захисником клопотання про виклик свідків судом розглянуто та був допитаний свідок ОСОБА_3 .

Стягнення на ОСОБА_1 накладено відповідно до вимог ст. 33 КУпАП у межах, установлених ч.1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, його майнового стану, відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Враховуючи наведене, посилання апелянта на незаконність постанови судді є непереконливими.

Зважаючи на викладене, постанова суду щодо доведеності вини, кваліфікації дій, накладеного стягнення є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування чи зміни не має, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 28 вересня 2020 року щодо нього без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Херсонського апеляційного суду (підпис) І.В. Красновський