Номер провадження 33/816/16/20 Суддя-доповідач Матус В. В.
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2020 року суддя Сумського апеляційного суду Матус В. В. ,з участю захисника Тумки В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 листопада 2019 року, якою

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 ),

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384,20 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді встановлено, що 23 вересня 2019 р. о 13 год. 20 хв. в м. Суми по вул. Троїцька, 48 ОСОБА_1 , керував автомобілем ГАЗ 330202-14, реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» правил дорожнього руху України та скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу зі згоди водія з застосуванням приладу газоаналізатор Drager Alcotest № 0603 в присутності двох свідків, результат огляду позитивний 1,91 % проміле.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з прийнятим судовим рішенням, просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі.

За змістом доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що не був належним чином сповіщений про час і місце розгляду справи, а також вважає, що суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання його захисника про витребування документів.

Стверджує, що він не був згоден з результатами огляду, зокрема з показником алкоголю в крові 1,91 проміле, вважаючи, що у нього не було ознак, які б вказували, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Про день та час розгляду провадження у порядку апеляційної процедури ОСОБА_1 було проінформовано, що також підтвердив захисник, при цьому клопотання про відкладення не надійшло, а його участь в розгляді провадження судом апеляційної інстанції при перевірці судового рішення, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вислухавши пояснення захисника, який підтримав подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи поданої апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу, суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 а ПДР України та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Факт скоєння вказаного правопорушення за обставин, викладених в постанові суду, підтверджується зібраними доказами, які були всебічно, повно досліджені судом першої інстанції, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 277778 від 23.09.2019 року, який за своїм змістом відповідає вимогам ст.256 КУпАП і сумнівів не викликає (а.с.1); роздруківкою приладу, відповідно до якого результат тестування становив 1,91 ‰ (а.с.2), поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які кожен окремо підтвердили, що в їх присутності водій ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестеру Драгер на місці, результат огляду позитивний 1,91 проміле (а.с. 4,5); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів, з якого вбачається, що результат огляду ОСОБА_1 за допомогою «газоаналізатор Драгер Alcotest 6810» позитивний - 1,91 проміле, і що огляд проводився в присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . При цьому, ОСОБА_1 з результатами огляду погодився, про що свідчить поставлений ним підпис (а.с.3); розпискою, в якій ОСОБА_4 зобов`язується на протязі доби не передавати дане авто ОСОБА_1 (а.с. 6), відеозаписом, що містить проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння (а.с. 9-11) та іншими матеріалами справи, належним чином дослідженими суддею.

Ставити під сумнів об`єктивність пояснень вказаних свідків у судді підстав не було, оскільки пояснення свідків відібрані у встановленому законом порядку, містять необхідні реквізити, підписані свідками без застережень та в матеріалах справи відсутні будь які дані про те, що вказані пояснення свідки давали внаслідок впливу на них.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованим і вмотивованим.

Посилання апелянта на те, що в протоколі зазначено, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проведений за допомогою газоаналізатора Драгер Alcotest 0603, тоді як в чеку вказано Драгер Alcotest 6810, не спростовують висновок судді про те, що ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення зазначений номер алкотестеру, а не його назва.

Не є слушними доводи скаржника про те, що судом не було розглянуто клопотання про витребування із Управління поліції в Сумській області сертифікат відповідності та документ про повірку і калібрування приладу за якою проводився огляд на стан сп`яніння.

Так, пунктом 1 статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Законом не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, які видані Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01.01.2016. Таким чином, газоаналізатори (алкотестери) виробництва компанії Drager Safety AG & Co KGaA, Німеччина, що вже перебувають в експлуатації, можуть експлуатуватись і надалі за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту. Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» встановлено наказом Міністерством економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016№1747 і становить 1 рік.

З роздрукованого результату приладу Drager Alcotest 6810, за допомогою якого ОСОБА_1 проходив огляд, вбачається, що останнє калібрування приладу проводилось 23 листопада 2018 року, а ОСОБА_1 проходив огляд на стан сп`яніння 23 вересня 2019 року, що свідчить про належне здійснення повірки та калібрування приладу Drager Alcotest 6810, відтак підстави для визнання його результатів недійними відсутні.

Вказане підтверджується і витребуваними судом апеляційної інстанції документами приладу Drager Alcotest 6810.

Доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять.

Суд критично оцінює доводи ОСОБА_1 про те, що належним чином не був сповіщений про час та місце розгляду справи, чим були порушені його права, позаяк такі твердження не знайшли свого підтвердження та суперечать матеріалам справи.

Статтею 129 Конституції України, закріплено конституційний припис, згідно якого, розгляд справ в судах відбувається відкрито, що, в свою чергу, гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, своєчасно дізнатись як про результати судового розгляду, так й отримати копію судового рішення з метою оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно до принципу диспозитивності, на якій неодноразово наголошує Європейський суд з прав людини у своїх рішення, особи, які беруть участь у справі, мають можливість вільно розпоряджатися своїми матеріальними та процесуальними правами на власний розсуд.

Вказаний принцип надає кожному учаснику процесу можливість самостійно розпоряджатися наданими йому законом процесуальними правами, в тому числі і правом брати участь в судових засіданнях.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Отже, особа має цікавитись ходом справи та результатами окремих судових засідань, використовувати засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 23.09.2019р. ОСОБА_1 було повідомлено поліцейським, що розгляд справи відбудеться 10.10.2019 року о 09 годині у Ковпаківському районному суді м. Суми за адресою: м. Суми, вул.Першотравнева, 12, про що він особисто в протоколі підтвердив своїм підписом (а.с.1).

Проте, 10 жовтня 2019 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про відкладення справи у зв`язку з укладенням договору з адвокатом про надання правової допомоги та ознайомлення адвоката з матеріалами справи. За цих підстав справа була відкладена на 24 жовтня 2019 року, про що ОСОБА_1 повідомлено телефонограмою ( а.с. 14,15). В подальшому справа була відкладена на 14 листопада 2019 року, про що було повідомлено вже захисника ОСОБА_1 - адвоката Тумку В.А. ( а.с. 21). Про те, що сторона захисту була обізнана з розглядом справи 14 листопада 2019 року підтверджується й поданим адвокатом клопотанням про відкладення справи (а.с.23).

За таких обставин та відповідно до вимог ст.268 КУпАП, що не передбачають обов`язкової участі особи при розгляді справи за ч.2 ст.130 КУпАП, ураховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, місцевий суд обґрунтовано визнав за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, як про те ставить питання апелянт, ним не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 судом першої інстанції накладено у межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, з дотриманням вимоги ст.ст. 33-35 КУпАП, і є достатнім для досягнення мети адміністративного стягнення, зокрема виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нею нових правопорушень.

Враховуючи викладене вважаю, що постанова суду є законною і обґрунтованою, а тому законних підстав для її скасування не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 листопада 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без зміни, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного судуМатус В. В.