Справа № 488/3336/20
Провадження № 3/488/1418/20
П О С Т А Н О В А

21.12.2020 року

Суддя Корабельного районного суду м. Миколаєва Головіна Т.М., за участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності адвоката Рудика І.І., розглянувши в режимі відеоконференції за допомогою системи «EasyCon матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, -

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 24.09.2020 року о 01 годині 25 хвилин водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем FORD TRANSIT, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в м. Миколаєві по вулиці Менделєєва в районі будинку № 63, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя), від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, у тому числі через свого захисника, про причину неявки суд не повідомив.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 , вину у вчинені вказаних порушень він не визнав, оскільки транспортним засобом не керував. 24.09.2020 року близько 01:00 годині він знаходився на території пляжу Маяк в м. Миколаєві з двома знайомими. До них підійшли працівники поліції, які пояснили, що він керував транспортним засобом та не виконав вимоги про зупинку. Після цього його затримали та доставили до районного відділу для встановлення особи, при цьому жодного документу щодо його затримання не складали. У відділенні поліції відносно нього було складено два протоколи за ст. 122-2 та ст. 130 КУпАП. В присутності свідків йому пропонували лише пройти тест приладом Драгер, на що він відмовився, проходити медичний огляд на стан сп`яніння у медичному закладі йому не пропонували. ОСОБА_1 просить суд справу закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Захисник ОСОБА_1 адвокат Рудик І.І. у судовому засіданні вважав за необхідне адміністративне провадження відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, матеріали справи доказів протилежного не містять;

інспекторами поліції ОСОБА_1 фактично був затриманий, при цьому протокол про адміністративне затримання у відповідності до ст. 260, 261 КУпАП, не складався, у зв`язку з цим складання відносно нього протоколів за ст. 122-2, 130 КУпАП у відділі поліції та внесення в них відомостей про особу, викликає сумніви в допустимості вказаних протоколів;

протоколи, складені відносно ОСОБА_1 містять суперечності та відомості, які не підтверджено доказами, а саме: протоколи складені в однаковий час, але різними інспекторами, які не зазначили, що вони складалися в Корабельному ВП; в них зазначено, що особу ОСОБА_1 було встановлено на підставі посвідчення водія, однак жодних документів він не надавав; в протоколі за ст. 130 КУпАП не конкретизована суть правопорушення, а в фабулі протоколу за ст. 122-2 КУпАП, незрозумілим є звідки взята інформація про те, що інспектором поліції надавалася вимога про зупинку, протокол заповнено нерозбірливим почерком;

відеозапис, долучений до матеріалів провадження відображається без звуку (ст. 122-2 КУпАП) та неодноразово переривається без будь-яких пояснень, не містить доказів вчинення правопорушення;

рапорт інспектора поліції Єрьоменка М. містить суперечливу інформацію і не може бути доказом правопорушення, не зрозуміло яким чином він опинився в додатках до протоколу, оскільки адресований начальнику Управління поліції охорони;

свідки були залучені вже після того, як протокол про адміністративне правопорушення складено. Бланки пояснень обох свідків заповнені одним інспектором, який самостійно здійснював запис тексту пояснень, а свідки лише їх підписали. В них зазначено, що ОСОБА_1 пропонували пройти огляд в медичному закладі, що не відповідає дійсності, оскільки йому пропонували пройти огляд приладом Драгер, що підтверджується відеозаписом правопорушення, тому вказані пояснення повинні бути перевірені шляхом допиту свідків;

працівниками поліції ОСОБА_1 не пропонувалося пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння лише за допомогою алкотестеру на місці зупинки.

З наданого диску з відеозаписоми з нагрудного відео реєстратора поліцейського і з відеореєстратора патрульного автомобіля, на якому зафіксовані події 24 вересня 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував.

Вислухавши доводи захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Як вбачається з п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

При цьому основною ознакою суб`єкта зазначеного правопорушення є саме елемент керування особою транспортним засобом, отже зазначена обставина обов`язково належить до предмету доказування під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Пунктом 1.10. Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ України № 1306 від 10.10.2001 р., встановлено роз`яснення щодо термінів, які у них вживаються. Зокрема, за п. 1.10. ПДР України «водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Відтак, однією з обов`язкових ознак терміну «водій» є керування ним транспортним засобом. Слово «керування» вказує на певну дію, а у випадку керування транспортним засобом - приведення до руху автомобіль, як цілісний механізм, функцією якого є переміщення його водія та/чи пасажирів на певну відстань.

Як слідує із показань ОСОБА_1 , останній не керував транспортним засобом в цей день. Дані відеозапису працівників поліції, що досліджені в суді, також не підтверджують факту керування останнім транспортним засобом о 01 годині 25 хвилин, як-то викладено у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

При цьому з даних вищевказаних відеозаписів не знайшли свого відображення ні факт керуванням ОСОБА_1 автомобілем, ні факт зупинення його працівниками поліції.

Письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 також не підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки вони були очевидцями лише того, що він відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в їх присутності.

Зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що ОСОБА_1 24 вересня 2020 року о 01 годині 25 хвилин керував транспортним засобом автомобілем FORD TRANSIT, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в м. Миколаєві по вулиці Менделєєва в районі будинку № 63 з явними ознаками алкогольного сп`яніння.

Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих Європейським судом з прав людини у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23 жовтня 1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998).

Системний аналіз норм ст. 130 КУпАП України, відповідальність за якою поширюється на невизначене коло осіб та передбачає накладення стягнення у виді штрафу та обмеження у користуванні водійськими правами, дозволяє дійти до висновку, що за своєю суттю це є кримінальним порушенням /обвинуваченням.

При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції, та заборона подвійного притягнення до відповідальності за одне порушення (ст. 4 Протоколу 7 до Конвенції).

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України.

Відповідно до статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має, серед інших, право давати пояснення, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката.

Вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення.

При цьому, як вбачається з відеозапису з нагрудного реєстратора патрульного, в службовому кабінеті відділу поліції поліцейським ОСОБА_1 були роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, однак на його вимогу скористатися правом на захист, оскільки по причині відсутності мобільного телефону він не може цього зробити самостійно, інспектор поліції ніяк не відреагував.

За такого, суд дійшов висновку, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення інспектором поліції не було вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги, зокрема не надано можливості та часу викликати захисника.

Вказаними діями поліцейський порушив права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на захист, а тому і порушено порядок складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Складений за таких обставин протокол про адміністративне правопорушення та викладені в ньому обставини вчинення адміністративного правопорушення, не ґрунтуються на вимогах Закону.

За викладених обставин, на думку суду, законність складання протоколу про адміністративне правопорушення, викликає розумні сумніви, які виключають можливість визнання цього документу як допустимого та достовірного доказу в справі.

Статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно ст.ст. 9, 247 КпАП України, адміністративним правопорушенням визнається винна (умисна або необережна) дія або бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути почато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З аналізу представлених суду доказів, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст. 130 КУпАП, дане провадження підлягає закриттю.

Керуючись ст.9 , ст. 130 , п. 1 ст. 247 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП - закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Корабельний районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Т.М. Головіна