Справа № 471/229/20
Провадження №3/471/133/20
Номер рядка звіту 307
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" квітня 2020 р.

Суддя Братського районного суду Миколаївської області Скарницька І.Б., за участю секретаря Романчук О.О., розглянувши матеріали, які надійшли від Братського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця громадянина України, не працюючого, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, інвалідності немає, проживаючого по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , протягом року притягувався до адміністративної відповідальності постановою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП з накладенням стягнення у вигляді штрафу,

за ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , який протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, знову вчинив аналогічне правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 267129 14.01.2020 року о 16 годині 15 хвилин ОСОБА_1 за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив сварку зі своєю матір`ю ОСОБА_2 , в ході якої висловлювався на адресу останньої нецензурною лайкою, виганяв з будинку, намагався вчинити бійку, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру.

У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив суду, що не пам`ятає конфлікту, оскільки знаходився в стані алкогольного сп`яніння, зараз виправився, працює.

Обставини скоєння правопорушення, окрім показів ОСОБА_1 підтверджуються даними протоколу серії АПР18 267129 від 14.01.2020 року, письмовими поясненнями потерпілої.

Кваліфікуючи дії ОСОБА_1 , суд виходив із положень Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07 грудня 2017 року № 2229 -VIII, який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства ( далі Закон).

Зокрема, із положень п. 3 ст. 1 Закону, згідно яких домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

У свою чергу, особа, яка постраждала від домашнього насильства це - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі ( п. 8 ст. 1 Закону).

А психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи ( п. 14 Закону).

У цьому контексті, суд ураховував той факт, що потерпіла мала побоювання за свою безпеку, поза як, звернулась до органу Національної поліції, що достовірно установлено судом із даних рапорту про прийняття її заяви.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що в судовому засіданні в ході слухання справи доведено вину ОСОБА_1 в скоєні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

При призначенні покарання, суд враховує характер вчиненого правопорушення, дані про особу правопорушника, який протягом року притягувався до адміністративної відповідальності, негативно характеризується за місцем проживання, суд прийшов до висновку, що в судовому засіданні в ході слухання справи доведено вину ОСОБА_1 в скоєні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, тому, з урахуванням усіх обставин, вважає необхідним призначити, передбачене санкцією ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, покарання у вигляді штрафу.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст. 283-284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним в скоєні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та призначити покарання у вигляді двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян штрафу, що становить 340 (триста сорок) гривень 00 копійок.

Штраф стягнути на користь держави - отримувач коштів: Братс.УК/Братський р-н/21081100 , код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37278537, банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.), рахунок отримувача: UA0014081.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок на користь держави - отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Миколаївського апеляційного суду через Братський районний суд Миколаївської області.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення.

Суддя - Скарницька І.Б.