Справа № 315/1391/20
Номер провадження № 3/315/554/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року м. Гуляйполе

Суддя Гуляйпільського районного суду Запорізької області Романько О.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Головного управління ДПС у Запорізькій області щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тростянець Снятинського району Івано-Франківської області, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , директора СФГ «Славутич»,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 499, складеного 21.09.2020 року Пологівським відділом перевірок платників юридичних осіб управління податкового аудиту ГУ ДПС у Запорізькій області в тому, що за результатами фактичної перевірки СФГ «Славутич» (), податкова адреса: 70240, Запорізька область, Гуляйпільський район, с. Полтавка, вул. Жилінської, буд. 13-а, за період з 01.05.2020 року по 04.09.2020 року з питання здійснення контролю за додержанням суб`єктом господарювання вимог законодавства, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової та роздрібної торгівлі підакцизними товарами; вимог законодавства, яке регулює виробництво, придбання, зберігання та реалізацію пального; порядку приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів; наявності супровідних документів (прибуткових, видаткових та акцизних накладних), виявлення порушень установлених правил торгівлі підакцизними товарами, а також інших питань, що регулюють обіг підакцизних товарів в Україні (акт перевірки від 07.09.2020 року № 0627/08-01-05/30000900), встановлено, керівник СФГ «Славутич» ОСОБА_1 допустив порушення ч. 1, ч. 8, ч. 16 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 року № 481/95-ВР зі змінами та доповненнями, а саме: зберігання пального в період з 01.05.2020 року до 04.09.2020 року (включно) без отримання ліцензії на право зберігання пального.

09.12.2020 року судове засідання у справі було відкладено на 16.12.2020 року за заявою ОСОБА_1 для реалізації права на правову допомогу.

16.12.2020 року надійшло клопотання представника особи, що притягується до адміністративної відповідальності адвоката Сивоненко О.В. про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , його представник адвокат Сивоненко О.В. заявлене клопотання підтримали, прохали провадження у справі закрити з викладених у клопотанні підстав.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, з огляду на таке.

У відповідності до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ч. 1 ст. 164 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення порядку провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Відповідно до правової суті самих понять, визначених національним законодавством в сфері підприємницької діяльності, а саме ст. ст. 3, 42 ГК України, ст. 1 Закону України «Про підприємництво», ст. 1 Закону України «Про ліцензування окремих видів господарської діяльності», правових позицій, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року №3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини в сфері господарської діяльності», під господарською діяльністю слід розуміти діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямовану на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність, як правило з метою отримання прибутку (комерційна діяльність).

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності, а об`єктивною стороною зазначеного правопорушення, зокрема, є саме провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання відповідної ліцензії.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування окремих видів господарської діяльності» від 02.03.2015 року ліцензуванню підлягає такий вид господарської діяльності як виробництво і торгівля спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами і пальним, зберігання пального, яка ліцензується відповідно до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

Окрім того, статтею 42 ГК України визначено, що підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до правової позиції, визначеної у постанові Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року №3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» п. 4 систематичною вважається діяльність у разі, коли продаж товарів здійснюється протягом календарного року не менш ніж три рази. У такому випадку громадяни зобов`язані зареєструватися як суб`єкти підприємництва. При невиконанні останньої вимоги настає відповідальність за ст. 164 КУпАП.

Таким чином, однією з обов`язкових ознак підприємницької діяльності, як виду господарської діяльності, є систематичність її здійснення.

Таким чином відсутні докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, оскільки не доведено, що він здійснював господарську діяльність без відповідної ліцензії (систематично), а також отримував від здійснення зазначеного виду діяльності дохід та вчиняв такі дії не менше ніж три рази.

У матеріалах справи відсутні також і пояснення свідків, які б свідчили про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення.

Також, слід зазначити те, що ч. 1 ст. 164 КУпАП є бланкетною, тобто такою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших норм, зокрема до Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», Податкового кодексу України та підзаконних актів.

Стаття 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» передбачає, що оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.

Статтею 1 вказаного Закону передбачено, що зберігання пального діяльність із зберігання пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик.

Місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та або обладнання, ємності , що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування.

Відповідно до статті 15 вищеназваного Закону, для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів:

документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення;

акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального;

дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Суб`єкти господарювання, що здійснюють зберігання пального, яке не реалізовується іншим особам і використовується виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки, копії зазначених документів не подають. Такі суб`єкти господарювання у заяві зазначають про використання пального для потреб власного споживання чи переробки, загальну місткість резервуарів, що використовуються для зберігання пального, та їх фактичне місцезнаходження, а також фактичне місцезнаходження ємностей, що використовуються для зберігання пального.

Пункт б), в) абзацу другого підпункту 14.1.6 пункту 14.1 статті 14 ПК України дає визначення, що не є акцизним складом: приміщення або територія, на кожній з яких загальна місткість розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не перевищує 200 кубічних метрів, а суб`єкт господарювання (крім платника єдиного податку четвертої групи) - власник або користувач такого приміщення або території отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам.

приміщення або територія незалежно від загальної місткості розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального, власником або користувачем яких є суб`єкт господарювання, який отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 10000 кубічних метрів (10000 Кубічних метрів = 10000 літрів) (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам.

Як слідує з акту перевірки від 07.09.2020 року № 0627/08-01-05/30000900, проведеної за місцем зберігання пального за адресою: АДРЕСА_2 , де здійснює свою діяльність СФГ «Славутич». Де саме розміщена бочка об`ємом 30 т з акту не вбачається, документи на право власності на цей об`єкт не пред`явлено. Згідно з актом, перевіркою встановлено, що СФГ «Славутич» має фактичні залишки пального станом на 26.08.2020 року 14580л, на підтвердження чого була перевірена тільки бухгалтерська документація, фактично ж ніхто таких залишків не вимірював та не перевіряв їх наявність у зазначеній ємності. Тому, як вбачається з акту, перевіркою встановлено факт зберігання СФГ «Славутич» за період з 01.05.2020 року по 04.09.2020 року пального (дизельного палива) без наявності ліцензії на право зберігання пального.

Суд звертає увагу на те, що до матеріалів протоколу не додано, а в судовому засідання не здобуто доказів, які б свідчили, що СФГ «Славутич» зберігало з 01.05.2020 року по 04.09.2020 року дизельне пальне в кількості 24580 л, оскільки поставка такої кількості пального не свідчить про його зберігання. Так як вказує захисник, основною діяльністю господарства, є вирощування зернових культур, олійних культур, придбане пальне, за час який вказано в акті перевірки, використовувалось підприємством для власних потреб.

Також в матеріалах справи, окрім протоколу про адміністративне правопорушення № 499 від 21 вересня 2020 відсутні будь-які докази, що підтверджують факт зайняття ОСОБА_1 господарською діяльністю із зберігання пального, не зазначено правовстановлюючі документи на підставі яких СФГ «Славутич» використовує ємності, де зазначено, що зберігається пальне, не надано підтверджуючих документів належності таких резервуарів з пальним саме цьому СФГ, не надано підтвердження про кількість та вид пального. Не підтверджено, що саме з 01.05.2020 року по 04.09.2020 року відбулося порушення порядку ведення господарської діяльності, оскільки встановленим у акті перевірки, що СФГ «Славутич» отримало дизельне пальне згідно товарно-транспортних накладних на відпуск нафтопродуктів (нафти) № НК000000267 від 20.05.2020, № НК000000409 від 13.07.2020 року та № НК від 10.07.2020 року, буд-які інші документи під час фактичної перевірки не перевірялися.

З огляду на зазначене, суду не надано будь-яких належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 як керівник СФГ «Славутич» систематично здійснює господарську діяльність, а саме зберігання пального, що є однією з основних ознак господарської діяльності, та яка потребує одержання ліцензії на провадження даного виду господарської діяльності, як і будь-яких інших доказів на підтвердження вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП до протоколу про адміністративне правопорушення не додано.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення.

Статтею 62 Конституції України встановлено презумпцію невинуватості. Обов`язок встановлення всіх обставин умовного правопорушення та доведення вини особи покладається на сторону обвинувачення. Всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Окремо суд звертає увагу на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення в порушення вимог ст. 256 КУпАП невірно зазначено прізвище особи, щодо якої він складений.

У відповідності до ч. 1 п. 1. ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Таким чином провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.164 КУпАП відповідно до ч. 1 п.1 ст.247 КУпАП підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.

Враховуючи викладене, суд вважає, що обставини, які викладені в протоколі № 499 від 21.09.2020 року не відображають всіх істотних ознак будь-якого зі складів правопорушення, передбачених ч. 1 ст.164 КУпАП, при цьому суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, а тому вважає за необхідне провадження у справі закрити відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов, зокрема про закриття справи.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 256, п. 1 ч. 1 ст.247, ст. 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду через Гуляйпільський районний суд Запорізької області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: О. О. Романько