Справа № 512/334/19
Провадження № 3/493/1/20
29 січня 2020 року м.Балта Одеської області
Балтський районний суд Одеської області в складі:
головуючої-судді Мясківської І.М.,
при секретарі Тихонової Н.І.,
за участю прокурора Тихоненко О.М.,
адвоката Остапишена Л.М.,
розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли від Управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Саврань Одеської області, громадянки України, працюючої на посаді головного державного ревізора-інспектора відділу адміністрування податків та зборів з фізичних осіб Подільського управління ГУ ДФС в Одеській області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , яка раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася,
-за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП,
24.06.2019 року на адресу Балтського районного суду Одеської області з Управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України надійшов протокол № 437 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 437, складеного 23.05.2019 року в смт. Саврань Одеської області, старшим оперуповноваженим міжрайонного відділу № 6 Управління захисту економіки в Одеській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України капітаном поліції Сітарчуком Р.О., ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді головного державного ревізора-інспектора відділу адміністрування податків та зборів з фізичних осіб Подільського управління ГУ ДФС в Одеській області, тобто державним службовцем, та відповідно будучи суб`єктом декларування та відповідальності за корупційні правопорушення, згідно з підпунктом в) пункту 1) частини 1 статті 3 Закону «Про запобігання корупції», в порушення ч. 2 ст. 52 вказаного Закону, не повідомила Національне агентство з питань запобігання корупції про суттєві зміни у майновому стані, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачене ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.
ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП не визнає, та пояснила, що жодний платіж, який вона отримувала від ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу будинку, не перевищував 88 тисяч гривень, і саме то вона не вбачала необхідності подавати повідомлення про суттєві зміни в майновому стані. До НАЗК.
Прокурор в судовому засіданні протокол про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, підтримав та просив притягнути останню до адміністративної відповідальності.
Заслухавши пояснення правопорушниці та думку прокурора, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя встановила наступне.
Частиною 2 статті 38 КпАП України встановлено, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.
Згідно п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення цей строк закінчився, провадження в справі підлягає закриттю.
У протоколі про адміністративне правопорушення № 437 від 23.05.2019 року зазначено, що датою вчинення адміністративного правопорушення є дата його виявлення та складення протоколу, а саме 23.05.2019 року.
Оскільки на момент розгляду справи судом строк, передбачений ч. 2 ст. 38 КУпАП закінчився, провадження в ній підлягає закриттю, так як накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення поза межами цього строку є незаконним.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Зі змісту наведених правових норм вбачається, що закриття провадження на підставі ст. 38, п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе за одночасної наявності таких умов:
- вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення;
- сплив встановленого законом строку, перебіг якого розпочинається з дня вчинення адміністративного правопорушення (при триваючому правопорушенні - з дня його виявлення).
Тобто, для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі у зв`язку з його спливом необхідним є встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення - протиправної, винної дії чи бездіяльності.
Так, відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Тобто закриття провадження у справі за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе лише за умови встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення. Наявність можливого адміністративного правопорушення, не доведеного та не підтвердженого належними та допустимими доказами, не може бути достатньою підставою для закриття провадження у справі відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Водночас слід враховувати, що однією з самостійних підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення законодавець визначає відсутність події і складу адміністративного правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП). Тобто, у разі якщо факту вчинення адміністративного правопорушення встановлено не буде, то провадження у справі підлягатиме закриттю на підставі п. 1 (відсутність події і складу адміністративного правопорушення), а не п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП (закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу).
Таким чином, початок перебігу встановленого ст. 38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення законодавець пов`язує з вчиненням (виявленням) адміністративного правопорушення, встановлення наявності або відсутності якого повинно здійснюватися при вирішенні питання про закриття провадження у справі.
Крім того, статтею 280 КУпАП встановлено обов`язок суду з`ясовувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
В силу вимог ст. 245, 251, 252 КУпАП суд повинен повно, всебічно й об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати оцінку зібраним у ній доказам і постановити правильне судове рішення.
При цьому, норм щодо відсутності у суду повноважень на встановлення обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі винесення постанови про закриття провадження за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП вказаний Кодекс не містить. Натомість, як зазначалось вище, застосування п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе у разі встановлення наявності протиправної винної дії чи бездіяльності, що підпадає під ознаки адміністративного правопорушення.
Відповідно до положень статті 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Судовим розглядом встановлено, що вина гр. ОСОБА_1 повністю і об`єктивно підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення № 437 від 23.05.2019 року; рапортами від 04.04.2019 року, 23.05.2019 року; поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ; витягом з реєстру нерухомого майна; витягом з реєстру Е-декларацій ОСОБА_1 ; листом НАЗК за вх. № 2541 від 22.05.2019 року; листом від приватного нотаріуса ОСОБА_3 з додатками.
Суд критично ставиться до пояснень ОСОБА_1 , оскільки остання зобов`язана була повідомити про суттєві зміни у майновому стані в період з 14.11.2018 року по 24.11.2018 року, так як у договорі купівлі-продажі житлового будинку, укладеного 16.08.2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та посвідченого в цей же день приватним нотаріусом Савранського нотаріального округу Ізосімовою К.Б. та зареєстрованого в реєстрі за № 572, у п. 2.1 зазначено, що за домовленістю сторін продаж цей вчиняється за 121 520,00 грн., які покупець зобов`язується сплатити на протязі 90 календарних днів з моменту посвідчення, тобто останнім днем отримання доходу за проданий житловий будинок в повному розмірі є 13.11.2018 року.
Відповідно до положень статей 251-253 Цивільного Кодексу України передбачено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Він може визначатися роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Його перебіг починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Тобто упродовж періоду часу з 00:00 год. 14.11.2018 року по 23:59 год. 24.11.2018 року у ОСОБА_1 виник обов`язок повідомити НАЗК про суттєві зміни у її майновому стані, який вона проігнорувала. Крім того, в ході судового розгляду, поважних причин для не подання до НАЗК повідомлення про суттєві зміни в майновому стані встановлено не було.
Оцінюючи докази в їх сукупності, суддя приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у інкримінованому адміністративному правопорушенні. Її дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.
Статтею 7 КпАП України встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Беручи до уваги те, що по даній справі закінчилися строки притягнення до адміністративної відповідальності, передбачені статтею 38 КпАП України, вважаю необхідним провадження у справі закрити.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 247 п.7, 280, 283, 284 КпАП України, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП - закрити в зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.
Постанова може бути оскарженою до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

СУДДЯ