Справа № 466/3805/20 Головуючий у 1 інстанції: Донченко Ю.В.
Провадження № 33/811/1174/20 Доповідач: Гуцал І.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду Гуцал І.П., з участю представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Татух М.Д., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Татух Марії Дмитрівни на постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 9 липня 2020 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

постановою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 9 липня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 420 гривень 40 копійок судового збору.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 24 травня 2020 року о 03:06 год. у м. Львові на вул. Гетьмана Мазепи, 13, керував транспортним засобом «Mercedes Benz Vito 111 CDI», д.н.з. НОМЕР_1 , під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР та скоїв правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у медичному закладі КНП КЛШМД у встановленому законом порядку, що підтверджується висновком № 280 від 24 травня 2020 року.

На постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 9 липня 2020 року представник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 адвокат Татух М.Д. подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду, скасувати дану постанову та закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги в частині пропуску строку адвокат Татух М.Д. зазначає, що розгляд справи відбувся за відсутності ОСОБА_1 . Про оскаржувану постанову його представник адвокат Татух М.Д. дізналася під час ознайомлення з матеріалами справи 31 липня 2020 року.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що постанова судді місцевого суду є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки суддя неповно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним у справі доказам. Зокрема, вказує, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ №212859 від 24 травня 2020 року вказано, що ОСОБА_1 24 травня 2020 року о 03:06 год. керував транспортним засобом, протокол складений о 04:50 год., з чого незрозуміло чи були присутні свідки на момент керування ОСОБА_1 транспортним засобом.

Посилається на те, що у матеріалах справи відсутні докази направлення та вручення ОСОБА_1 повісток про час та місце розгляду справи. Тим самим суддею суду першої інстанції було порушено право на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Зазначає, що суддею взято до уваги наявні у матеріалах справи покази свідків про те, що ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан сп`яніння.

Вважає, що пройдений ОСОБА_1 огляд на стан сп`яніння, є недійсним, оскільки інспектором поліції не складено останньому направлення для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Покликається на те, що у протоколі не зазначено відомостей про номер та серію відеокамери, дату її виробництва, назву та марку камери, на яку здійснювався відеозапис. Також не долучено свідоцтва технічного приладу «відеокамера». У зв`язку з наведеним неможливо встановити, що відеозапис на цю камеру у відношенні водія було проведено спеціальним технічним засобом, який входить до вичерпного переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах поліції для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху.

Також зазначає, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв водія у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння, будь-які дані щодо відмови від проходження огляду на стан сп`яніння відсутні.

Крім того, у матеріалах справи відсутній акт медичного огляду, проведеного медичним закладом, тобто відсутні дані, на підставі яких лікар зробив висновок про стан сп`яніння. При цьому лікар навіть не запропонував ОСОБА_1 пройти лабораторне обстеження на стан сп`яніння.

Заслухавши пояснення представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка підтримала подану апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та додані до неї доповнення, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був відсутній під час прийняття оскаржуваної постанови. Крім того, у матеріалах справи відсутні докази того, що останньому скеровувалась постанова судді місцевого суду від 9 липня 2020 року і така була ним отримана.

З урахуванням наведеного, з метою забезпечення реалізації права особи на оскарження даної постанови відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, приходжу до висновку, що доводи апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 є поважними, а клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови таким, що підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як убачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду в достатній мірі повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у матеріалах справи доказах.

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП (у редакції станом на 24 травня 2020 року) передбачала відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.9а Правил дорожнього руху встановлено, що водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, факт керування ОСОБА_1 автомобілем Mercedes Benz Vito 111 CDI», д.н.з. НОМЕР_1 , за обставин, викладених у постанові судді місцевого суду, ніким з учасників процесу не оспорюється, а тому такому не надається оцінка суддею апеляційної інстанції.

Посилання апелянта на те, що суддею місцевого суду порушено право ОСОБА_1 на захист не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №№212859 від 24 травня 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 знав, що розгляд справи буде здійснюватись Шевченківським районним судом м. Львова.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 скеровувались судові повістки за адресою, вказаною ним у протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.9-10, 12-15). Суд (суддя) не може нести відповідальності за неотримання особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, судових повісток, якщо такі були скеровані за її місцем проживання.

Більше того, відповідно до вимог ст. 38 КУпАП, строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, є обмеженим та становить три місяці з моменту вчинення правопорушення.

При цьому розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124 КУпАП, може здійснюватися у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Такий висновок можна зробити, виходячи з тлумачення ч. 2 ст. 268 КУпАП, якою передбачено виключний перелік правопорушень, під час розгляду яких присутність особи, що притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

Крім того, право ОСОБА_1 на захист відновлено шляхом подання апеляційної скарги в його інтересах та прийняття такої до розгляду суддею апеляційного суду.

Порядок проходження водіями огляду на виявлення стану сп`яніння встановлено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 9 листопада 2015 року за №1452/735 (далі Інструкція №1452/735). Відповідно до ч. 1, 6, 7 розділу І зазначеної Інструкції за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наданого КНП КЛШМД 24 травня 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 перебуває у стані сп`яніння. Такий вид сп`яніння комісією лікарів було визначено за клінічними ознаками.

При цьому доводи апелянта в частині необхідності проведення лабораторного дослідження до уваги не беруться, оскільки п. 7 розділу ІІІ Інструкції №1452/735 визначено, що обов`язковим є проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини. У даному випадку у ОСОБА_1 констатували перебування під дією лікарських препаратів. При цьому сам ОСОБА_1 у своїх поясненнях до протоколу про адміністративне правопорушення вказав, що о 16:00 годині дня, що передував складенню протоколу, він вживав лікарський препарат «еглоніл» та 200 мл пива.

Стосовно недотримання вимог під час складення висновку на визначення стану сп`яніння, то пунктом 18 розділу ІІІ Інструкції №1452/735 визначено вимоги, яким він повинен відповідати. Зокрема, усі записи в акті медичного огляду та висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повинні бути розбірливими, не допускається формулювання «Норма».

Таким чином, відсутність вказівки на вид сп`яніння, у якому перебуває особа, не тягне за собою визнання висновку на визначення стану сп`яніння таким, що не відповідає вимогам закону. Крім того, даний висновок за своєю формою та змістом відповідає тому зразку, який встановлено вимогами Інструкції №1452/735.

Стосовно відсутності направлення ОСОБА_1 на огляд до медичного закладу, то відсутність такого у матеріалах справи не спростовує вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому аргументи захисника Татух М.Д. в частині того, що результат токсикологічного дослідження не виявив у крові ОСОБА_1 етанолу, не беруться до уваги, оскільки комісією лікарів було надано висновок про перебування ОСОБА_1 у стані сп`яніння, а саме: під дією лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. В той же час етанол є активною складовою спиртних напоїв, тобто мірилом перебування особи у стані алкогольного сп`яніння. Разом з тим, ОСОБА_1 вміняється перебування під дією лікарських препаратів.

Крім того, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З огляду на наведене, нормами чинного КУпАП не встановлено вимог до технічних засобів, якими здійснюється фіксація проходження огляду на визначення стану сп`яніння. Більше того, особа, яка проходить такий огляд, також може здійснювати відеофіксацію такої події. Наведене спростовує доводи апелянта в частині того, що долучений працівниками поліції відеозапис не є належним доказом у справі.

Покликання захисника Татух М.Д. на письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не беруться до уваги суддею апеляційної інстанції, оскільки такі були залучені, що підтверджується наявним у матеріалах справи відеозаписом, для проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Поміж тим, ОСОБА_1 не зміг продути у «Драгер», а тому, за згодою останнього, його було доставлено для проходження огляду до медичного закладу.

При цьому згідно з вимогами п. 6 розділу ІІ Інструкції №1452/735 огляд на стан сп`яніння в присутності двох свідків проводиться лише на місці зупинки транспортного засобу. Таким чином, відсутня вимога щодо залучення свідків для проходження огляду у медичному закладі.

Крім того, як вбачається з постанови судді суду першої інстанції, такий не покликався на пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як на докази, що підтверджують вину ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні. З огляду на наведене, аргументи апелянта в частині того, що у поясненнях свідків відсутні вказівка на місце та час їх відібрання, до уваги не беруться.

За таких обставин, апеляційна скарга не містить належних та допустимих доказів на спростування вказаних обставин, доводи апеляційної скарги про необхідність скасування постанови судді суду першої інстанції та закриття провадження у справі за відсутністю події та складу правопорушення є безпідставними та не підтверджені належними доказами.

Беручи до уваги наведене вище, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і наклав стягнення з урахуванням положень ст. 33 КУпАП в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є необхідним і достатнім та відповідає меті адміністративного стягнення.

З огляду на зазначене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, відтак підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в :

поновити адвокату Татух Марії Дмитрівни строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Львова від 9 липня 2020 року.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 9 липня 2020 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу його представника - адвоката Татух Марії Дмитрівни - без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Гуцал І.П.