Справа № 297/16/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.12.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., у відсутності особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення №33/4806/435/20, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 04. 02. 2020.

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , непрацюючий, громадянин України, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 ( десять тисяч двісті ) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420грн. 40 коп.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №216735 від 25. 12. 2019 та постанови судді від 04. 02. 2020 вбачається, що ОСОБА_1 25. 12. 2019 о 02 год. 50 хв. на автодорозі між населеними пунктами с. Запсоно - с. В. Бийгань, керував автомобілем марки «ВАЗ 21144», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України. Огляд на стан сп`яніння проводився із застосуванням приладу «Drager» в присутніості двох свідків.

У клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 вказує на те, що строк на апеляційне оскарженняним пропущено з поважних причин, які не залежали від його волі. При цьому стверджує, що він не був присутній під час розгляду справи та проголошенні оскаржуваної постанови, а про наявність постанови суду дізнався поза межами строку на апеляційне оскарження - 20. 02. 2020. Просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді від 04. 02. 2020.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування постанови судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 04. 02. 2020 щодо нього та закриття провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що судом винесено постанову без належного з`ясування фактичних обставин справи, внаслідок чого прийнято незаконне рішення, а судовий розгляд справи проведено без дотримання вимог ст. ст. 7, 9, 245, 248, 268, 280 КУпАП, в тому числі у відсутності ОСОБА_1 та без належного повідомлення про час та місце розгляду справи судом. Також зазначає, що за

-2-

кермом автомобіля він не перебував, автомобілем насправді керував його брат, між тим, на місці працівники поліції жодних матеріалів не складали, а лише відібрали у батька - ОСОБА_3 реєстраційні документи на автомобіль, які згодом йому повернули поштою. Такі відомості відсутні і в матеріалах справи, зокрема, щодо керування саме ним - ОСОБА_1 транспортним засобом. Крім того, вказує, що посвідчення водія йому не видавалось, тому він не міг керувати транспортним засобом. Також, в порушення вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України №1452/7235 від 09. 11. 2015, оскільки йому не було вручено копію протоколу, не відібрано та не долучено до справи пояснень свідків, а також технічних носіїв фото- або відео фіксації події.

Будучи неодноразово належними чином повідомленим про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 на розгляд справи щодо нього не з`явився. Останній рухом справи не цікавився, судову кореспонденцію отримували, до суду в черговий раз не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв, а тому враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07. 07. 1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , що не може розцінюватись як порушення його прав, передбачених ст. 268 КУпАП.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи клопотання та апеляційної скарги, апеляційний суд уважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, а апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

З оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 не приймав участь у розгляді справи, незважаючи на його належне сповіщення про час і місце розгляду справи. Разом з тим, із наявного в матеріалах справи супровідного листа (а. с. 16) вбачається, що копія оскаржуваної постанови направлена ОСОБА_1 10. 02. 2020, тобто з порушенням передбаченого ч. 1 ст. 285 КУпАП триденного строку для вручення чи направлення судового рішення особі, яка притягується до адміністративної відповідальності. При цьому, в матеріалах справи відсутні дані про отримання ОСОБА_1 копії оскаржуваного судового рішення.

Зазначені обставини, на переконання апеляційного суду, перешкодили своєчасно подати апеляційну скаргу на постанову, а тому, з метою недопущенняпорушення права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя та захист, причини пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення, визнаються поважними, у зв`язку із чим, клопотання про поновлення строку визнається обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, а строк поновленню.

В суді апеляційної інстанції частково знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про недотримання суддею місцевого суду при розгляді справи вимог ст. 268 КУпАП, відповідно до яких справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

-3-

Між тим, таке порушення не є безумовною підставою для скасування судового рішення, оскільки на стадії апеляційного провадження ОСОБА_1 отримав можливість для реалізації своїх прав, передбачених ст. 268 КУпАП, та скористався ними, отже його права були відновлені.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у ст. ст. 251, 252 КУпАП, зобов`язані з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що маютьзначення для правильного вирішення справи і, керуючись законом і правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.

Ці вимоги закону, всупереч доводів апеляційної скарги, судом першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 належним чином дотримані.

Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 6 розділу І Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09. 11. 2015, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Як вбачається з матеріалів справи, висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються наявними і дослідженими судом доказами.

Вина ОСОБА_1 стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 №216735 від 25. 12. 2019, зміст якого відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушеннясерії ДПР18 №216735 від 25. 12. 2019, водій ОСОБА_1 цього ж дня, о 02 год. 50 хв. на автодорозі між населеними пунктами с. Запсоно - с. В.Бийгань, керував автомобілем марки «ВАЗ 21144», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України. Огляд на стан сп`яніння проводився із застосуванням приладу «Drager» в присутніості двох свідків.

-4-

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП стверджується: роздруківкою тесту № 978, відповідно до яких ОСОБА_1 о 02 год. 56 хв. 25. 12. 2019 знаходився в стані алкогольного сп`яніння, проміле - 1,63%; поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , згідно яких 25. 12. 2019 близько 03 год. ОСОБА_1 продув алкотестер «Драгер», результат якого показав стан алкогольного сп`яніння 1,63 проміле, та після складання протоколу ОСОБА_1 від підпису відмовився, результати алкотестеру Драгер 6810 № 978 від 25. 12. 2019, згідно яких у ОСОБА_1 встановлено стан алкогольного сп'яніння - 1,63 проміле, після чого ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортним засобом.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, є необгрунтованими. Наведені докази є допустимими, належнимиі достатніми для підтвердження висновків суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про допущення працівниками поліції при оформленні матеріалів ряду порушень, в тому числій невидання на руки копії протоколу про адміністративне правопорушення, відсутність в матеріалах справи технічного носія відефіксації також є безпідставними, оскільки не спростовують обґрунтованості притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, внаслідок перебування під час керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейським РПП №2 Берегівського ВП ГУ НП в Закарпатській області Повх Р.І. законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки поліцейським дотримано вимоги ч. 2 ст. 251, ст. ст. 256, 265-2, 266, 268 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №216735 від 25. 12. 2019 складено у відповідності до вимог, встановлених ст. 256 КУпАП, уповноваженим на такі дії працівником поліції, у спосіб, з підстав та з дотриманням порядку, встановлених законом.

Інші підстави, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі не зазначено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події.

Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Всупереч доводам апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо керування транспортним засобом іншою особою та відсутності доказів, які це спростовують, то поліцейським відібрано пояснення у свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , які зазначили про обставини проведеного на місці зупинки огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння з використанням спеціального технічного приладу «Драгер», підтвердили результат проведеного огляду з результатом проміле 1,63 %, а також зазначили, що саме ОСОБА_1 був відсторонений від керування транспортним засобом.

-5-

Окрім того, апеляційний суд враховує і те, що результат тесту ОСОБА_1 , проведеного працівниками поліції, а саме - 1,63 проміле, більш як у вісім разів перевищує гранично допустиму норму (0,2% проміле) та беззаперечно вказує на перебування особи в стані алкогольного сп`яніння, виключаючи можливу технічну похибку.

Стосовно інших доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 , то вони також не спростовують доведеність вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у нез`ясуванні місцевим судом всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.

Також судом першої інстанції з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, зокрема, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та обставин справи, правильно вирішено питання про кваліфікацію діянь ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП України і накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, апеляційний суд встановив, що суд першої інстанції застосовуючи стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, не врахував в сукупності всі обставини, що мають значення у справі, а саме: чи мав ОСОБА_1 законне право на керування транспортними засобами, передбачене положеннями ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» та залишив поза увагою довідку начальника ТСЦ МВС №2146 РСЦ МВС в Закарпатській області Хили Ю. про те, що ОСОБА_1 посвідчення водія на право керування транспортними засобами не видавалося ( а.с. 10).

З огляду на те, що ОСОБА_1 немає права на керування транспортними засобами, а тому він і не може бути позбавлений цього права, на що суд не звернув уваги вирішуючи про те, яке саме стягнення слід накласти.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а постанова суду - зміні в частині накладення на нього адміністративного стягнення, з виключенням з мотивувальної та резолютивної частини постанови рішення суду про накладення на нього адміністративного стягнення у виді позбавленням права керування транспортним засобами строком на 01(один) рік.

При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що ОСОБА_1 не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі про витребування доказів, не заявлялось.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 04. 02. 2020.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

-6-

Постанову судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 04. 02. 2020, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 01(один) рік - змінити.

Виключити з постанови судді від 04. 02. 2020 рішення про позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами строком на 01(один) рік.

У решті постанову судді від 04. 02. 2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя