Справа № 302/632/20
Закарпатський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
01.12.2020 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його представника адвоката Горвата І.І., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав представник ОСОБА_1 адвокат Горват І.І.,
в с т а н о в и в :
постановою судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 27 серпня 2020 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр України, паспорт НОМЕР_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , постійного місця праці не має, одруженого, утримує двоє неповнолітніх дітей, раніше не судимого, раніше до адміністративної відповідальності не притягався,
Стягнуто зі ОСОБА_1 420 (чотиристо двадцять) грн. 40 коп. судового збору на користь держави.
Згідно постанови, 10 червня 2020 року о 10 год. 30 хв. ОСОБА_1 як контактна особа, поміщена на карантин, покинув місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , чим порушив вимоги сімейного лікаря Міжгірської районної лікарні ОСОБА_2 , чим вчинив правопорушення, передбачене статтею 44-3 КУпАП.
В апеляційній скарзі адвокат Горват І.І. вказує на те, що постанова судді є незаконною та необґрунтованою. Зазначає, що диспозиція статті 44-3 КУпАП не визначає конкретних правил карантину, за порушення яких настає відповідальність, проте такі правила встановлюються відповідними актами законодавства. Також вказує, що в протоколі зазначено, що ОСОБА_1 порушив вимоги сімейного лікаря, однак вимоги сімейного лікаря не є актом законодавства, який регулює вказані правовідносини. Окрім того вказує на те, що суд, посилаючись на результати тестування на наявність корона вірусної інфекції від 18.06.2020, вийшов за межі розгляду справи, оскільки в протоколі зазначено, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення 10.06.2020, тобто в протоколі чітко визначені межі розгляду справи про адміністративне правопорушення. Стверджує, що під час розгляду справи не знайшов свого підтвердження факт повідомлення сімейним лікарем ОСОБА_1 про необхідність самоізоляції. Просить постанову.
Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , та його представника Горвата І.І., які підтримали апеляційну скаргу; перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Частиною 1 статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності, а відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями ст. 252 цього Кодексу передбачено, що орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Апеляційний суд, дослідивши зібрані у справі докази, у тому числі й надані апеляційному суду стороною захисту, перевіривши доводи апеляційної скарги, дійшов висновку про те, що при розгляді справи щодо ОСОБА_1 наведених вище вимог закону судом першої інстанції не було дотримано.
Як убачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, 10.06.2020 о 10 год. 30 хв. за адресою смт. Міжгір`я, вул. Народна, 12, гр. ОСОБА_1 як контактна особа, поміщена на карантин, покинув місце проживання, чим порушив вимоги сімейного лікаря Міжгірської РЛ, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.
Відповідальність за ст. 44-3 КУпАП передбачена за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Стаття 44- 3 КУпАП, за своєю структурою є бланкетною нормою, оскільки відповідальність за цим законом настає у разі порушення особою інших правових норм, якими визначена певна поведінка цих осіб.
В даному випадку така поведінка визначена Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 641 від 22 липня 2020 року.
Відповідно до п. 27 Постанови передбачено, що особи, які потребують самоізоляції, зобов`язані постійно перебувати у визначеному ними місці самоізоляції, утримуватися від контакту з іншими особами, крім тих, з якими проживають.
У наявному в матеріалах справи письмовому поясненні сімейного лікаря ОСОБА_2 зазначено, що 05.06.2020 о 22 год. 40 хв. ОСОБА_1 був повідомлений про необхідність дотримання режиму самоізоляції, проте в указаному поясненні відсутня дата його складання та відомості про те у який спосіб ОСОБА_2 повідомив ОСОБА_1 про дотримання правил самоізоляції, що виключає можливість перевірки правдивості зазначений ОСОБА_2 відомостей.
При цьому, будь-які інших доказів того, що ОСОБА_1 був попереджений про необхідність дотримуватися режиму самоізоляції (заяв, розписок, добровільної згоди тощо), які б підтверджували викладені у вищезгаданих поясненнях лікаря відомості, в матеріалах справи відсутні.
На підставі п. 34 Постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» №641 від 22 липня 2020 року особам, які потребують самоізоляції (крім осіб, які мають лабораторно підтверджений діагноз COVID-19) дозволяється:
- двічі на день вигулювати домашніх тварин протягом не більше ніж однієї години на добу за умови використання засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів без клапана видиху або медичних масок без клапана видиху;
- відвідування місць торгівлі продуктами харчування, засобами гігієни, лікарськими засобами, медичними виробами, які розміщені на відстані не більше ніж 2 кілометри від місця самоізоляції, щодня протягом двох годин на добу за умови використання засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів без клапана видиху або медичних масок без клапана видиху.
Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за відсутність 10.06.2020 о 10.30 год за місцем самоізоляції за адресою: вул. Народна, 12 у смт. Міжгір`я.
Проте в протоколі не вказано, яким саме чином останній покинув межі карантину (самоізоляції), та де саме знаходився ОСОБА_1 , тобто не розкрита суть адміністративного правопорушення.
Оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які документи про те, що станом на 10.06.2020 ОСОБА_1 мав лабораторно підтверджений діагноз COVID-19, а вихід особи, яка перебуває на самоізоляції передбачено п. 34 Постанови, беручи до уваги те, що правоохоронними органами не встановлено за яких обставин ОСОБА_1 не перебував за місцем самоізоляції, а суд не може вийти за межі обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП України.
Вищенаведене, на переконання апеляційного суду, свідчить про те, що, розглядаючи справу щодо ОСОБА_1 , суд першої інстанції у порушення вимог передбачених ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП не з`ясував усі обставини справи та не дав оцінки доказам у їх сукупності, у зв`язку з чим, доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції було порушено загальні засади та принципи розгляду справи, не з`ясовано всі суттєві обставини, що призвело до винесення рішення, яке суперечить вимогам чинного законодавства, - також знайшли своє підтвердження у ході апеляційного розгляду.
Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути, безумовно, доведена достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину в справі.
Згідно зі ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, тому суд, приймаючи рішення, виходить із встановлених та перевірених у суді доказів.
Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до пункту 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Аналізуючи досліджені під час апеляційного розгляду наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про те, що висновки суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ст. 44-3 КУпАП адміністративного правопорушення, не підтверджуються зібраними у справі доказами, оскільки такими не встановлено факту порушення ОСОБА_1 правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Тому, провадження в справі підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.
При прийнятті рішення у справі, з огляду на наведене вище, береться до уваги і те, що можливості збирання додаткових доказів у підтвердження вини ОСОБА_3 у вчиненні передбаченого ст. 44-3 КУпАП проступку вичерпані.
Приймаючи рішення про закриття провадження у справі апеляційний суд також зазначає, що відповідно до положень Кодексу України про адміністративні правопорушення вжиття заходів по встановленню осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, складання протоколів про адміністративні правопорушення, з`ясування обставин, за яких скоєно правопорушення, зокрема, передбачене ст. 44-3 КУпАП, покладаються на органи Національної поліції, їх територіальні підрозділи; що відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; що саме на відповідних посадових осіб поліції покладено доведення винуватості особи у вчиненні того чи іншого правопорушення з точним дотриманням положень чинних нормативно-правових актів.
Приймаючи рішення апеляційний суд бере до уваги також положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що в підтвердження висновку про доведеність вини особи у скоєнні правопорушення суд вправі посилатись лише на докази, які зібрані відповідно до чинних нормативно-правових актів України, не містять суперечностей і не є суб`єктивною думкою окремих посадових осіб і не породжують сумнівів у достовірності зазначених у них відомостей; що всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на користь цієї особи.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подав представник ОСОБА_1 адвокат Горват І.І., задовольнити.
Постанову судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 27 серпня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУПАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя І. В. Стан