Справа № 462/6453/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 грудня 2020 року суддя Залізничного районного суду міста Львова Постигач О.Б., розглянувши матеріали справи, які надійшли з Залізничного ВП ГУНП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1

зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1

за ч.1 ст.173-2 КУпАП

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 19.09.2020 року близько 10.20 год. за адресою: АДРЕСА_1 вчинив психологічне домашнє насильство відносно свого колишнього тестя ОСОБА_2 , а саме виражався в його сторону нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою.

У суді ОСОБА_1 не визнав факт вчинення адміністративного правопорушення, пояснив, що вказаний протокол складений лише з метою виселення його з квартири, так як в нього із його колишніми тестем і тещою неприязні стосунки, а їхнє звернення до поліції спричинене лише їхнім бажанням виселити його із займаного житла та позбавлення його спілкування з дитиною. Запевняє, що жодного насильства він не застосовував, нецензурної лексики не вживав і ніколи не вживає. Просить суд закрити адміністративну справу у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 ст. 173-2 передбачено адміністративну відповідальність завчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.

Згідно до ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Розглянувши представлені матеріали, в тому числі протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №347106 від 19.09.2020 р., терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №182092 від 19.09.2020 р., довідку про результати проведення перевірки за зверненням гр. ОСОБА_2 від 19.09.2020 р., заяву ОСОБА_2 від 19.09.2020 р., письмові пояснення ОСОБА_3 від 19.09.2020 р. та ОСОБА_2 від 19.09.2020 р., форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 19.09.2020 р. вважаю, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.1732 КУпАП.

Суд критично оцінює пояснення ОСОБА_1 , що він не вчиняв даного адміністративного правопорушення, оскільки такі спростовуються матеріалами справи та спрямовані на уникнення ним відповідальності.

Щодо показань свідка ОСОБА_4 , яка є сусідкою ОСОБА_1 , то такі не спростовують пояснень потерпілого ОСОБА_2 , оскільки свідком події, яка відбулась 19.09.2020 року у квартирі АДРЕСА_2 вона не була. Остання засвідчила лише ту обставину, що ОСОБА_1 є спокійною людиною і жодних сварок, які б відбувались у його родині вона не чула.

За таких обставин, відповідно до ст. 33 КУпАП, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, суд вважає, що на ОСОБА_1 має бути накладено стягнення у виді штрафу.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, у разі винесення суддею постанови про накладання адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у відповідності до ст.4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420,40 грн.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП, -

П о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.1732 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 (сто сімдесят) гривень.

Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави 420 грн. 40 коп. судового збору.

Постанову може бути оскаржено протягом 10-ти днів до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова з дня винесення постанови.

Суддя Постигач О.Б.