33/804/21/20
237/6011/19

Суддя 1-ої інстанції Кучко Я.Ю.
Суддя доповідач Куракова В.В.
Категорія: ст. 172-20 ч. 3 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2020 року м. Маріуполь

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Куракова В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Косогової Л.О. на постанову Мар`їнського районного суду Донецької області від 29 листопада 2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця, зареєстровану та мешкаючу за адресою: АДРЕСА_1

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 3 655 грн., -

УСТАНОВИЛА:

Постановою Мар`їнського районного суду Донецької області від 29.11.2019 року встановлено, що ОСОБА_1 , яка є військовослужбовцем, у порушення вимог ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 14.10.2019 року поблизу н.п. Новомихайлівка Донецької області в розташуванні підрозділу А0666 під час виконання обов`язків військової служби перебувала у стані алкогольного сп`яніння в умовах особливого періоду, чим скоїла військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Представник ОСОБА_1 адвокат Косогова Л.О. подала апеляційну скаргу на вказану постанову, в якій вказує, що постанова суду незаконна та підлягає скасуванню. Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення було складено з порушенням вимог закону. Звертає увагу, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся без присутності ОСОБА_1 , її не було повідомлено належним чином, внаслідок чого було порушено її право на захист. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати, провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважаю, що необхідно поновити строк на апеляційне оскарження, апеляційну скаргу задовольнити, а постанову суду - скасувати за таких підстав.

Оскільки з матеріалів справи не вбачається дати отримання ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови, яку винесено за її відсутності, то вважаю за необхідне поновити строк апеляційного оскарження.

Право бути присутнім в судовому засіданні є диспозитивним правом сторони при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Належне повідомлення особи, що притягається до адміністративної відповідальності є обов`язком суду. Виконання даних приписів дає можливість реалізувати право бути присутнім під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, давати пояснення, заявляти клопотання та іншим чином реалізовувати свої права, визначені КУпАП.

Разом з тим, матеріали справи не містять належного повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце судового розгляду, тому вважати останню належним чином повідомленою не можна.

За таких обставин визнати постанову суду законною неможливо, тому вона підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.

Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Положеннями ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.ст. 9, 245, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, яке мало місце, та що має бути встановлено судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

Розглянувши адміністративну справу, суддя районного суду прийшов до передчасного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП України, а саме виконання обов`язків військовослужбовця у нетверезому стані виходячи з наступного.

Так, ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення та іншими доказами.

Ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідальність за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП настає за розпивання пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення.

Процесуальні механізми доказування даного виду адміністративного правопорушення передбачають наявність процедури, згідно якої відповідна посадова особа, встановивши у військовослужбовця під час несення служби ознаки алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції направляє цього військовослужбовця до спеціального медичного закладу охорони здоров`я, якому надано право на проведення такого огляду, лікарями, які пройшли тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

З матеріалів провадження вбачається, що оскільки протокол про адміністративне правопорушення було складено командиром військової частини, то і для проходження медичного огляду направлялась військовослужбовець ОСОБА_1 за ініціативою саме цієї посадової особи.

Оскільки нормативно-правове регулювання порядку направлення на проведення медичного огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, здійсненого командиром військової частини, а не Військовою службою правопорядку у Збройних Силах України відсутнє, вважаю за необхідне за аналогією права користуватися Інструкцією про організацію патрульно-постової служби Військовою службою правопорядку у Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністерства оборони України № 515 від 10 жовтня 2016 року, якою регулюється порядок направлення військовослужбовців для проведення огляду на стан сп`яніння.

Так, відповідно до п. 7 Глави 3 Розділу VIII «Інструкції про організацію патрульно-постової служби Військовою службою правопорядку у Збройних Силах України», затвердженої наказом Міністерства оборони України № 515 від 10 жовтня 2016 року направлення на огляд затриманого з метою виявлення стану алкогольного чи наркотичного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (додаток 14), здійснюється оперативним черговим органу управління Служби правопорядку (посадовою особою підрозділу Служби правопорядку в гарнізоні) на підставі письмового звернення начальника органу управління Служби правопорядку (підрозділу Служби правопорядку в гарнізоні).

Огляд на встановлення стану сп`яніння затриманого, який вчинив адміністративне правопорушення, здійснюється в закладах охорони здоров`я, яким надано право на проведення такого огляду, лікарями, які пройшли тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

За результатами огляду на стан сп`яніння та за лабораторними дослідженнями встановлюється ступінь сп`яніння, який вноситься до акту медичного огляду.

Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи в трьох примірниках: перший примірник видається під підпис посадовій особі Служби правопорядку, яка доставила особу на огляд; другий - оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.

З відповіді, наданої на запит апеляційного суду медичним Директором КНП «Курахівська міська лікарня» вбачається, що акт медичного огляду на стан сп`яніння відносно ОСОБА_1 під час проведення огляду на стан сп`яніння відносно неї не заповнювався, лабораторне хіміко-токсикологічне обстеження не проводилося, так як не було направлення на проведення медичного огляду на стан сп`яніння. Висновок про ступінь алкогольного сп`яніння лікарем-наркологом не видавався, так як Ліцензія (або дозвіл) на проведення оглядів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції відповідно до вимог ст. 266 КУпАП у КНП «Курахівська міська лікарня» відсутня.

Аналізуючи надану відповідь в контексті вимог закону щодо закладу охорони здоров`я, якому дозволяється проводити огляд осіб на стан сп`яніння, вбачаю що у КНП «Курахівська міська лікарня» відсутній спеціальний дозвіл держави у вигляді Ліцензії на проведення таких оглядів та не надано доказів того, що відповідний лікар пройшов тематичне удосконалення та має право на проведення медичних оглядів на стан сп`яніння, тому даний заклад охорони здоров`я не має права проводити медичний огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, оскільки КПН «Курахівська міська лікарня» не має права на проведення оглядів на стан сп`яніння, видана нею довідка є неналежним доказом у справі та не може прийматися як доказ перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, оскільки складена суб`єктом, який не має на це повноважень внаслідок відсутності ліцензії на проведення медичного огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За таких підстав, докази, які мають похідний характер від довідки № 1121, виданої КНП «Курахівська міська лікарня», а саме: протокол про адміністративне правопорушення також втрачають характер допустимості.

Пояснення ОСОБА_1 про її перебування в стані алкогольного сп`яніння без належного підтвердження у вигляді допустимого медичного документу, складеного за результатами проведеного медичного огляду також не можуть вважатися доказом її вини у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення. За тих самих підстав суд апеляційної інстанції відхиляє в якості доказів пояснення сержанта ОСОБА_2 та підполковника ОСОБА_3 .

Таким чином, слід визнати, що належних та допустимих доказів, які б об`єктивно та поза межами розумного сумніву доводили факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого адміністративного правопорушення матеріали справи не містять.

Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Виходячи з викладеного доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, матеріали провадження не містять.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» ЄСПЛ підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Таким чином, оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити представнику ОСОБА_1 адвокату Косоговій Л.О. строк на оскарження постанови Мар`їнського районного суду Донецької області від 29 листопада 2019 року відносно ОСОБА_1 ..

Постанову Мар`їнського районного суду Донецької області від 29 листопада 2019 року відносно ОСОБА_1 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Куракова