Справа № 496/4924/19
Провадження № 3/496/83/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 року Біляївський районний суд Одеської області у складі головуючого судді Галич О.П., за участю: секретаря Ткаченко В.М., прокурора Ломея Д.В. розглянувши у в залі суду міста Біляївка матеріали, які надійшли з Одеського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка перебувала з листопада 2015 року на службі в Національній поліції України та з 27.09.2017 року по 12.09.2018 року на посаді заступника начальника відділу зв`язків з громадськістю управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 , на даний час працює у ТОВ «Цитрус» піар-менеджер,

за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , перебуваючи з листопада 2015 року на службі в Національній поліції України та з 27.09.2017 року на посаді заступника начальника відділу зв`язків з громадськістю управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, маючи спеціальне звання - старший лейтенант поліції та спеціальний жетон з індивідуальним номером - 0002584, після звільнення зі служби в поліції та припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, несвоєчасно подала електронну декларацію особи, яка подається до 01 квітня року, наступного за роком, у якому було припинено таку діяльність, а саме 08.04.2019 року о 10:48 годин, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КупАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчинені вказаного адміністративного правопорушення, визнала та розкаялась у вчиненому.

Прокурор вважав, що протокол складений з дотриманням вимог КУпАП, в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та вивчивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідності до статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» (далі за текстом - Закону) визначено, що правопорушення, пов`язане з корупцією - це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до частини 1 статті 65 Закону за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині першій цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Відповідно до підпункту «з» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктами, на яких поширюються дія цього Закону, є поліцейські.

Відповідно до ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

29.07.2017 року, ОСОБА_1 , наказом начальника Департаменту патрульної поліції № 388 о/с, призначена посаду заступника начальника відділу зв`язків з громадськістю Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції.

03.09.2018 року, ОСОБА_1 подала рапорт про звільнення зі служби в поліції з 17.09.2018 року за власним бажанням.

Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 12.09.2018 року № 877 о/с, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 за п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції з 17.09.2018 року. Цього ж дня ОСОБА_1 повідомлено про звільнення та їй вручено, під особистий підпис, трудову книжку, а також, їй в чергове доведено п. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» щодо необхідності подання декларації перед та після звільнення.

14.09.2018 року, ОСОБА_1 подала до НАЗК декларацію перед звільненням. Відповідно до пункту 2 Порядку перевірки факту подання суб`єктами декларування декларацій відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» та повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 06.09.2016 року № 19 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.11.2016 року за № 1479/29609), припиненням діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування є день видачі трудової книжки суб`єкту декларування, із зазначенням підстав такого припинення.

Відповідно до листа НАЗК від 28.05.2019 року № 44-05/44564/19, витягу з інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» (далі ITC Реєстр), послідовності дій ОСОБА_1 , з 01.01.2019 року по 14.05.2019 року, у персональному електронному кабінеті здійснювала заходи щодо заповненню декларації «після звільнення», яку вона 08.04.2018 року успішно подала до НАЗК, однак подала зазначену декларацію несвоєчасно, а саме 08.04.2018 року. Будь яких дій щодо подання декларації «після звільнення» з 01.01.2018 року по 01.04.2018 року у персональному електронному кабінеті не здійснювала, лише о 10 год. 48 хв. 38 сек. 08.04.2019 року через персональний електронний кабінет здійснила дії направлені на заповнення декларації особи, яка звільнена від виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня року, що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року та успішно подала її до НАЗК.

Відповідно до пункту 3 розділу 2 Порядку формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 року № 3 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 року за № 959/29089), ОСОБА_1 , яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а", "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 Закону України "Про запобігання корупції", подається до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено таку діяльність. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року, тобто, у вказаному випадку декларація після звільнення подається у період з 01.01.2019 року по 01.04.2019 року, однак, ОСОБА_1 подала декларацію несвоєчасно, а саме 08.04.2019 року та фактично не здійснила свій обов`язок так як подала декларацію несвоєчасно.

Таким чином ОСОБА_1 була зобов`язана подати електронну декларацію «після звільнення» у строк до 00 годин 00 хвилин 01.04.2019 року, а подала таку декларацію лише 08.04.2019 року об 10 годині 48 хвилин.

Частиною 1 ст. 172-6 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною статтею настає за умови несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, за кваліфікуючою ознакою несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, повністю доведена та підтверджується зібраними в справі доказами, а саме: рапортами про факт неподання чи несвоєчасного подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування; витягом з офіційного сайту «public.nazk.gov.ua» щодо подання ОСОБА_1 , 08.04.2019 року декларації «після звільнення»; роздруківкою інформації з сайту НАЗК про всі подані ОСОБА_1 до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування декларації; копією листа НАЗК від 28.05.2019 року № 44-05/44564/19 та послідовність дій ОСОБА_1 в ITC Реєстрі; копією Повідомлення до НАЗК заступника начальника ДПП Павліченка К.В., від 25.04.2019 року № 05/36639/19.

Суд при накладенні стягнення враховує: ступінь суспільної небезпеки правопорушення, особистість правопорушника, той факт, що вона раніше не притягувалася до адміністративної відповідальності, ступінь її провини, майновий стан.

Обставину, яка відповідно до ст. 34 КУпАП, пом`якшує відповідальність, суд визнає щире каяття, обставини, що обтяжують відповідальність, передбачені ст. 35 КУпАП, судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене та вирішуючи питання про адміністративне стягнення, яке слід застосувати до особи, що притягується до адміністративної відповідальності, суд вважає, що воно має бути визначене у вигляді штрафу згідно санкції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст. ст. 33-35, 40-1, 172-6, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про запобігання корупції», суд

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 , (ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) - винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , (ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 гривень.

Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.П. Галич

Строк пред`явлення постанови до виконання

згідно Закону України "Про виконавче провадження"

Постанова набрала законної сили

"___" ____________ 2020 року.