Справа № 466/9570/19 Головуючий у 1 інстанції: Єзерський Р.Б.
Провадження № 33/811/1648/20 Доповідач: Гуцал І.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду Гуцал І.П., з участю представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Моти Р.Д., потерпілого ОСОБА_2 , потерпілого ОСОБА_3 та його представника адвоката Козія Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 27 жовтня 2020 року стосовно ОСОБА_1 за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

постановою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 27 жовтня 2020 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Звільнено ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадженням закрито.

Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 25 вересня 2019 року о 23:10 год. у м. Львові на перехресті вул. Лінкольна-Промислова, керуючи автомобілем марки «Skoda Superb», д.н.з. НОМЕР_1 , створила загрозу безпеці дорожнього руху, проявила неуважність до дорожньої обстановки, відповідно не відреагувала на її зміну, на регульованому перехресті під час зміни напрямку руху, а саме: здійсненні повороту ліворуч при зеленому сигналі світлофора, не дала дорогу автомобілю марки «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався у зустрічному напрямку на зелений сигнал світлофора, в результаті чого відбулося зіткнення, що призвело до технічних пошкоджень транспортних засобів, а пасажир автомобіля марки «Skoda Superb», д.н.з. НОМЕР_1 - ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження, порушивши вимоги п. 1.5, 2.3 б, д, 10.1, 16.6 ПДР, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

На постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 27 жовтня 2020 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану постанову судді та закрити провадження у даній справі у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана постанова судді місцевого суду є незаконною, оскільки поза увагою судді місцевого суду залишились пояснення пасажира автомобіля «Шкода СкуперБ» ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_5 , схема перехрестя «вул. Миколайчука вул. Лінкольна вул. Полтвяна», відеозапис, долучений до матеріалів справи, та розрахунок швидкості, проведений ОСОБА_2 . Вказує, що суддею не взято до уваги її пояснення та пояснення потерпілого ОСОБА_2 стосовно факту скоєння ДТП на перехресті з вини іншого його учасника водія автомобіля «Опель Вектра», д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_3 .

Посилається на те, що суддя місцевого суду під час постановлення рішення обмежився лише висновками, зробленими працівниками поліції при оформленні наслідків ДТП.

Зазначає, що з долученої до матеріалів справи фототаблиці вбачається, що основна частина удару була здійснена в задню частину автомобіля «Шкода СуперБ», після ДТП автомобіль знаходився передньою частиною на пішохідному переході. Наведене, на думку апелянта, підтверджує той факт, що зіткнення відбулось після того, як вона проїхала межі регульованого перехрестя, у момент, коли надавала дорогу пішоходу. В той же час, найбільше ушкоджень автомобілю «Опель Вектра» завдано у передню праву частину.

При цьому свідок ОСОБА_3 не заперечував того факту, що під час проїзду перехрестя, виїжджаючи на дорогу з двома смугами руху на перехресті доріг, змінив напрямок на праву смугу руху, хоча повинен був рухатись прямо в лівій смузі. Наведене, як вказує ОСОБА_1 , свідчить, що ДТП відбулось поза межами перехрестя.

Крім того, зазначає, що з розрахунку швидкості, проведеного потерпілим ОСОБА_2 , та який підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_5 , водій ОСОБА_3 перевищив встановлену швидкість руху для населених пунктів.

Вказує, що суддею першої інстанції не надано правової оцінки клопотанню потерпілого ОСОБА_2 про закриття провадження у справі без дослідження обставин справи та встановлення вини особи. Також не надано жодної оцінки посиланню потерпілого ОСОБА_2 на правову позицію Верховного Суду України у справі №-8кс14, відповідно до якої при розгляді справ про ДТП потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з учасників дорожнього руху та наслідками, що настали, тобто з`ясування ступеню участі (внеску) кожного з них у настанні ДТП.

Посилається на те, що поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями. Тобто вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.

Заслухавши пояснення представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Моти Р.Д., потерпілого ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення потерпілого ОСОБА_3 та його представника - адвоката Козія Т.В. на заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З матеріалів даної справи вбачається, що наведені вимоги закону суддею місцевого суду під час її розгляду були дотримані в повному обсязі.

Так, суддя першої інстанції дійшов правильного висновку про закриття провадження у справі, оскільки адміністративне правопорушення було вчинене 25 вересня 2019 року, постанова судді винесена 27 жовтня 2020 року, а, отже, на момент розгляду справи в суді, строк накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення закінчився.

При цьому доводи апелянта в частині неможливості одночасного встановлення її вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закриття провадження у справі до уваги не беруться, оскільки закриття провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП.

Крім того, статтею 38 КУпАП передбачені не строки розгляду справи про адміністративне правопорушення, а строки накладення адміністративного стягнення за вчинення такого.

З огляду на наведене, закриття справи у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи в суді строку накладення адміністративного стягнення передбачає встановлення винуватості особи у вчиненні правопорушення, яке їй інкримінується.

Аргументи апелянта в частині того, що суддею місцевого суду не взято до уваги ряд доказів, зокрема: пояснення ОСОБА_1 та потерпілого ОСОБА_2 , свідками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , розрахунку швидкості руху, проведеного потерпілим ОСОБА_2 , не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з постанови судді першої інстанції, під час розгляду даної справи було досліджено наявні у справі докази, а також безпосередньо допитано учасників ДТП та потерпілих. Зокрема, у судовому засіданні надали свої пояснення ОСОБА_1 та її представник адвокат Мота Р.Д., потерпілі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , також було допитано експерта Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Власенка С.В.

При цьому суддя першої інстанції дійшов до висновку, з яким погоджується і суддя апеляційного суду, про те, що вина ОСОБА_1 стверджується належними, допустимими та достатніми доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення від 8 листопада 2019 року серії ДПР18 №275336; схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 25 вересня 2019 року; письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_3 ; висновком судового експерта Валька В.М. №405 від 18 лютого 2020 року, згідно з яким у дорожній ситуації, заданій водієм ОСОБА_1 , водій ОСОБА_1 мала технічну можливість уникнути скоєння ДТП, і полягала вона у виконанні вказаним водієм вимог п.п. 1.10 (в частині значення термінів «дати дорогу»; «небезпека для руху»); 2.3 (пункти «б» та «д»); 9.2 (пункт «б»); 9.4; 10.1 та 10.4 ПДР (тобто для уникнення зіткнення водієві ОСОБА_1 достатньо було, з технічної точки зору, дати дорогу автомобілю «Opel Vectra» та дані дії перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з фактом даної ДТП; висновком судового експерта Власенка С.В. №15/2/876 від 2 вересня 2020 року, згідно з яким у даній дорожній ситуації дії водія автомобіля «Skoda Superb», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 знаходяться в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, а саме: такі не відповідали вимогам п. 10.1 та 16.13 Правил дорожнього руху. В даному дорожньому випадку, технічна можливість у водія автомобіля «Skoda Superb», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 уникнути зіткнення з автомобілем марки «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_2 визначалися виконанням нею вимог п. 10.1 та 16.13 Правил дорожнього руху, для дотримання яких в неї не було завад технічного характеру; поясненнями судового експерта ОСОБА_6 , наданими у судовому засіданні.

Крім того, у свої письмових поясненнях ОСОБА_1 вказувала, що на регульованому перехресті «Промислова-Лінкольна» мала намір виконати маневр повороту ліворуч на вул. Лінкольна. Коли почала виконувати вказаний маневр, звернула увагу, як у зустрічному напрямку по зустрічній смузі руху рухався автомобіль, що перебував на дуже великій відстані. У зв`язку з цим, продовжила виконувати маневр повороту.

Наведені пояснення узгоджуються як з іншими матеріалами справи, так і з письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_3 , з яких, зокрема, вбачається, що він рухався по вул. Миколайчука в напрямку вул. Липинського. Під час проїзду перехрестя вулиць «Миколайчука-Лінкольна-Полтвяна» рухався прямо, без зміни руху. На зустріч під час проїзду перехрестя йому рухався автомобіль «Шкода СуперБ», який раптово почав здійснювати маневр повороту ліворуч з вул. Миколайчука до вул. Лінкольна.

При цьому посилання апелянта на те, що водій ОСОБА_3 рухався на великій швидкості не може братися до уваги, оскільки таке жодними доказами не підтверджене.

Так, згідно з вимогами ст. 251 КУпАП доказом у справі про адміністративне правопорушення є, зокрема, висновок експерта.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Згідно з вимогами п.п. 1.1.2 п. 1 Розділу ІІ Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 8 жовтня 1998 року (у редакції від 13 березня 2020 року) №53/5 основними завданнями автотехнічної експертизи є, зокрема: установлення механізму ДТП та її елементів: швидкості руху (за наявності слідів гальмування та за пошкодженнями), гальмового та зупинного шляхів, траєкторії руху, відстані, пройденої ТЗ за певні проміжки часу, та інших просторово-динамічних характеристик пригоди.

З наявного у матеріалах справи висновку експерта Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Власенка С.В. від 2 вересня 2020 року №15/2/876 вбачається, що встановити швидкість руху автомобіля «Опель Вектра», д.н.з. НОМЕР_2 , перед пригодою, виходячи з даних відеозапису ДТП, не являється можливим, оскільки наявний у наданих на дослідження матеріалів справи №466/9570/19 диск має механічне пошкодження.

Таким чином, експерт, у якого наявні спеціальні знання, не зміг надати відповіді на запитання щодо швидкості руху автомобіля «Опель Вектра», оскільки для цього необхідні вихідні дані, які у матеріалах справи, у зв`язку з пошкодженням відеозапису ДТП, фактично відсутні.

З огляду на те, що швидкість руху автомобіля підлягає встановленню у визначеному законом порядку, а саме: шляхом проведення судової автотехнічної експертизи, така призначалась суддею місцевого суду, однак отримати відповіді на поставлені запитання у цій частині не вдалося з причин, що не залежали ні від суду, ні від експерта, що проводив дану експертизу, а тому пояснення учасників ДТП ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в частині посилання на швидкість руху автомобіля «Опель Вектра», д.н.з. НОМЕР_2 , перед пригодою до уваги не беруться.

При цьому суддя апеляційної інстанції також не бере до уваги покликання апелянта на її пояснення, а також пояснення потерпілого ОСОБА_2 , свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в частині того, що водій ОСОБА_3 перевищив швидкість руху, оскільки дані пояснення містять оціночні судження. Разом з тим, швидкість руху не є величиною, що визначається шляхом візуального спостереження.

Доводи апелянта в частині того, що водій ОСОБА_3 змінив напрямок руху, виїжджаючи на дорогу з двома смугами руху; те, що під час завершення маневру повороту у неї на дорозі з`явилась перешкода пішохід, не беруться до уваги суддею апеляційної інстанції, оскільки такі суперечать наданими ОСОБА_1 та ОСОБА_3 первинним письмовим поясненням. З огляду на наведене, зазначені покази розцінюються судом як такі, що спрямовані на уникнення водієм ОСОБА_1 відповідальності за скоєне.

При цьому суддя апеляційного суду звертає увагу на те, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, звільняє особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, лише від накладення на неї стягнення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Разом з тим, дана обставина не спростовує факту наявності вини такої особи в скоєнні ДТП, що може мати наслідком настання цивільно-правової відповідальності.

Аргументи апелянта в частині того, що суддею першої інстанції не взято до уваги розрахунок швидкості руху, зроблений потерпілим ОСОБА_2 є неспроможними. Так, процесуальний статус потерпілого та його права визначені ст. 269 КУпАП. Потерпілий, зокрема, може знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання, при розгляді справи та користуватися правовою допомогою. Разом з тим, проведення будь-яких розрахунків, що стосуються механізму скоєння ДТП, швидкості руху автомобілів-учасників ДТП тощо, не входить до кола його процесуальних прав, адже такі належать до повноважень експерта.

З огляду на наведене, проведені потерпілим розрахунки не можуть братися до уваги як доказ, оскільки ст. 251 КУпАП чітко визначає, що доказами є фактичні дані, що встановлюються, зокрема, поясненнями потерпілого, тобто показаннями щодо відомих йому обставин, пов`язаних з ДТП. Будь-які дії потерпілого, здійснені поза межами визначених йому законом прав, не можуть розцінюватися як докази.

Посилання ОСОБА_1 на те, що водій ОСОБА_3 не заперечував того факту, що під час проїзду перехрестя, змінив напрямок руху спростовуються наданими останнім письмовими поясненнями, а також поясненнями, наданими безпосередньо у суді першої інстанції, з яких вбачається, що ОСОБА_3 під час проїзду перехрестя вулиць «Миколайчука-Лінкольна-Полтв`яна» рухався прямо, без зміни напрямку руху.

Доводи апелянта в частині того, що суддею місцевого суду не надано оцінки правовій позиції Верховного Суду України щодо з`ясування ступеню участі кожного з учасників ДТП у настанні такого спростовуються висновками за результатами проведення судової автотехнічної та повторної судової автотехнічної експертиз, відповідно до яких дії водія автомобіля «Skoda Superb», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 знаходяться в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Покликання ОСОБА_1 на характер завданих автомобілям-учасникам пригоди технічних ушкоджень, які, на її думку, підтверджують факт надання нею дороги пішоходу та допущення порушення ПДР водієм ОСОБА_3 , до уваги суддею апеляційного суду не беруться, оскільки такі суперечать матеріалам справи, в тому числі і письмовим поясненням ОСОБА_1 , наданим 27 вересня 2019 року.

При цьому перевірити зафіксовані на долученому до матеріалів справи відеозаписі обставини не являється можливим, оскільки такий містить пошкодження.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для її скасування, в апеляційній скарзі не наведено.

З огляду на те, що апеляційним переглядом справи щодо ОСОБА_1 не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, а висновки судді місцевого суду в постанові від 27 жовтня 2020 року відповідають фактичним обставинам справи і не спростовуються доводами апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

п о с т а н о в и в :

постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 27 жовтня 2020 року стосовно ОСОБА_1 за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а її апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Гуцал І.П.