Справа №489/6280/19
Провадження №3/489/92/20
ПОСТАНОВА

іменем України

20 січня 2020 року м.Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду м.Миколаєва Кирильчук О.І., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Миколаївській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 року жовтня ІНФОРМАЦІЯ_2 дня народження, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі- КУпАП),

встановив:

Відповідно до протоколу серія БД № 280586 від 15.11.2019р., 30.10.2019 р. о 11 год. 15 хв. в м.Миколаєві, пр.Корабелів,1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Рута 25» державний номерний знак НОМЕР_1 відносно якого встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами постановою Інгульського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції, ВП №43850300 від 18.05.2018р., чим порушив вимогу ст. 15 Закону України «Про дорожній рух». Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення за що передбачена відповідальність а ч.3 ст.126 КУпАП.

ОСОБА_1 до суду з`явився, обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення заперечив, суду пояснив, що про накладене на нього обмеження у праві керування транспортним засобом постановою державного виконавця Інгульського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції, ВП №43850300 від 18.05.2018р., йому нічого не було відомо.

Частиною 3 ст. 126 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП характеризується наявністю вини у формі прямого чи не прямого умислу та настає лише за умови, якщо особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на керування транспортним засобом, знаючи при цьому що її позбавлено або обмежено у праві керування транспортними засобами, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

На обґрунтування вини ОСОБА_1 до суду надано: протокол про адміністративне правопорушення БД №280586 від 15.11.2019 р., копію постанови головного державного виконавця Інгульського ВДВС м.Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області серія ВП №43850300 від 18.05.2018 р. та довідку відділу адмінпрактики УПП в Миколаївській області про те, що громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 отримував (має) посвідчення водія на право керування транспортними засобами.

Суду не надано жодного підтвердження того, що ОСОБА_1 був повідомлений належним чином та знав про вищевказане обмеження його прав, яке було встановлено відносно нього постановою державного виконавця, тобто що особа знала, але умисно діяла та умисно керувала транспортним засобом, знаючи про встановлене відносно нього обмеження у праві керування транспортним засобом.

Таким чином, суддя приходить до висновку про відсутність обов`язкового елементу об`єктивної сторони правопорушення передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП в діях ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.245 КУпАП, одним з завдань провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Частиною 2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер(Schmautzer)проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення».

Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи вищевикладені обставини, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.221, 247 п.1 ч.1, 278, 283,284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

постановив:

Закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , 1972 року жовтня місяця 10 дня народження, передбачене ч.3 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено протягом десяти днів з дня її винесення до Миколаївського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Миколаєва.

Суддя