П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2020 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Шумило Н.Б., розглянувши матеріали справи, яні надійшли з Управління Держпраці в Закарпатській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Іршава, фізична особа підприємець, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч.3 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

встановив:

24 вересня 2020 року о 12 год. 39 хв. в ході інспекційного відвідування з відео фіксацією встановлено, що фізична особа - підприємець ОСОБА_1 здійснює свою діяльність за адресою: м. Ужгород, вул. Легоцького в кафе «Wood Villege» на підставі Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 06.12.2019 року.

Відповідно до Реєстру платників Єдиного податку фізична особа - підприємець ОСОБА_1 станом на 24 вересня 2020 року в ньому відсутній.

Під час проведення 24.09.2020 року інспекційного відвідування з відеофіксацією за місцем здійснення діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , за адресою: м. Ужгород, вул. Легоцького, в кафе «Wood Villege» знаходилися і виконували роботи без укладених з ними трудових договорів наступні громадяни:

- ОСОБА_2 , яка повідомила, що вона працює на випробувальному терміні 5 день на посаді кухаря. Паспортні дані ФОП ОСОБА_1 надавала, однак жодних договорів не підписувала. З її слів, після проходження випробувального терміну її буде прийнято на роботу офіційно до ФОП ОСОБА_1 .. Також ОСОБА_2 повідомила, що їй було обіцяно за виконану роботу 500 грн. в день.

- ОСОБА_3 , повідомила, що працює на випробувальному терміні 2 тижні технічним працівником, отримувала аванс. Жодних договорів не підписувала. Після проходження випробувального терміну буде прийнята на роботу.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 у відеопоясненні повідомив, що ОСОБА_2 стажується з понеділка (21.09.2020року) на посаді кухара та ОСОБА_3 стажується з вівторка (22.09.2020 року) на посаді прибиральниці. Також, ФОП ОСОБА_1 повідомив, що з вищезазначеними особами ніяких договорів не укладав, так як не знає чи будуть вони в нього працювати.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 допустив до роботи ОСОБА_2 на посаді кухара та ОСОБА_3 на посаді технічного працівника без укладання з ними трудового договору, чим порушив вимоги ч.З ст.24 Кодексу законів про працю України, за що передбачено відповідальність ч.3 ст.41 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, зокрема шляхом оголошення на веб-сайті «Судова влада України» (https://ug.zk.court.gov.ua/sud0712/gromadyanam//). Причин неявки суд не повідомив, заяв про відкладення не подавав.

З огляду на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, будучи обізнаною про складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, не вжив заходів для явки до суду, не подав письмових заперечень проти протоколу, тому суддя вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП, та вважає, що справу можна розглянути без його участі. Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення приходжу до наступного висновку.

Згідно ч.3 ст.41 КУпАП передбачено відповідальність за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства.

Відповідно до ч.3 ст.24 Кодексу законів про працю України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовій договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженої ним органом чи фізичної особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноваженої ним органом чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Частиною 1 ст. 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Пунктом 6 ч. 1 ст. 24 КЗпП України передбачено, що одержання письмової форми є обов`язковим при укладенні трудового договору з фізичною особою.

Тобто, визначальним для наявності складу даного правопорушення є фактичний допуск до роботи, тобто виконання функціональних обов`язків, які передбачає той чи інших рід занять та оплата праці за її виконання без оформлення трудового договору.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення №ЗК 358/215/АВ/П/ПТ від 25.09.2020 року; актом інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю №ЗК 358/215/АВ від 25 вересня 2020 року, згідно якого було проведено інспекційне відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та в ході якого було встановлено допуск ОСОБА_1 до роботи ОСОБА_2 на посаді кухаря та ОСОБА_3 на посаді технічного працівника без укладення з ними трудових договорів. ОСОБА_1 своїм підписом засвідчив, що зауважень та заперечень щодо проведеного інспекційного відвідування немає; відеозаписом, здійсненим під час інспекційного відвідування, з якого слідує, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 були допущені до роботи без оформлення трудового договору, дана обставина не заперечувалась ОСОБА_1 ..

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань з 06.12.2019 року ОСОБА_1 здійснював діяльність як фізична особа підприємець, а саме: діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (основний); обслуговування напоями; постачання готових страв для події; постачання інших готових страв. 28.09.2020 року ОСОБА_1 припинив підприємницьку діяльність фізичної особи підприємця на підставі власного рішення. Станом на час вчинення адміністративного правопорушення 24 вересня 2020 року, ОСОБА_1 здійснював діяльність як фізична особа підприємець та був суб`єктом відповідальності за правопорушення, передбачене ч.3 ст.41 КУпАП.

Наведені вище докази, досліджені судом, в своїй сукупності підтверджують вчинення адміністративного правопорушення, узгоджуються між собою та доповнюють один одного, а тому приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 41 КУпАП.

З врахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу правопорушника у сукупності із обставинами справи та ступеня тяжкості вчиненого ним правопорушення, для досягнення мети адміністративного стягнення, визначеної ст.23 КУпАП, вважаю, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч.3 ст.41 КУпАП у виді штрафу.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, у разі винесення суддею постанови про накладання адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у відповідності до ст.4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420,40 грн.

Керуючись ст.ст. 40-1, 41, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

постановив:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП, та обрати йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500,00 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави 420,40 грн. судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Строк звернення постанови для виконання три місяці з дня винесення постанови.

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області Н.Б. Шумило