1Справа № 335/8226/20 3/335/1954/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Крамаренко І.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Вознесенівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ФОП « ОСОБА_1 », мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 44-3 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 283428 від 08 вересня 2020 року, 08.09.2020 о 15 год. 00 хв. ФОП « ОСОБА_1 », порушив ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб», постанову №17 від 09.05.2020 затверджену головним санітарним лікарем України, р.1 п.4, п.п.1, п.5, п.7, а саме: працівники закладів, без засобів індивідуального захисту, маскування відсутнє, черга, у м. Запоріжжі, по вул. Сталеварів, 32, магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Басов Г.М. пояснив, що ОСОБА_1 вину у скоєному не визнає та пояснив, що викладені у протоколі обставини не відповідають дійсності. Зазначив, що співробітниками поліції не доведено той факт, що ОСОБА_1 порушив норми Постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року за № 641 (зі змінами), та у судовому засіданні не знайшло своє підтвердження того, що правопорушник порушив вказані вимоги, відповідно, вважає у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, оскільки, крім протоколу про адміністративне правопорушення складеного відносно ОСОБА_1 ; копії паспорту ОСОБА_1 ; копії Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, до матеріалів справи не долучено жодного доказу на підтвердження вини ОСОБА_1 . Вважає, що суд не уповноважений виходити за межі матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення, матеріалами справи протиправні дії ОСОБА_1 передбачені ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення не підтверджуються, підстав для його притягнення до відповідальності не вбачається через відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Крім цього, діяльність за вказаною адресою здійснює суб`єкт господарювання ФОП « ОСОБА_2 ». Просить закрити провадження по справі, надавши відповідне клопотання.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, матеріали, додані до протоколу, заслухавши пояснення адвоката Басова Г.М., суд дійшов наступних висновків.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення містить посилання на порушення ОСОБА_1 . Постанови №17 від 09.05.2020, затверджену головним санітарним лікарем України та на ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб».

Постанова Головного державного санітарного лікаря України Міністерства охорони здоров`я України Про затвердження тимчасових рекомендацій щодо організації протиепідемічних заходів при торгівлі продовольчими (окрім ринків) та непродовольчими товарами на період карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) № 17 від 09.05.2020, не є нормативно-правовим актом, а тому носить рекомендаційний характер, який не є обов`язковим для виконання.

Водночас, згідно ст. 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» № 1645-ПІ від 06.04.2000, санітарно-протиепідемічні правила і норми - нормативно-правові акти (накази, інструкції, правила, положення тощо) центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, вимоги яких спрямовані на запобігання виникненню та поширенню інфекційних хвороб. З огляду на вказане, постанова Головного санітарного лікаря України №17 від 09.05.2020 є тимчасовою рекомендацією щодо організації протиепідемічних заходів з організації роботи закладів торгівлі на період карантину. Цей документ, на який міститься посилання у протоколі, не є нормативно-правовим актом, не є рішенням органу місцевого самоврядування, а тому в розумінні ст.44-3 КУпАП, застосовуватись для притягнення до адміністративної відповідальності не може.

Стаття 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення носить бланкетний характер, оскільки у наведеній диспозиції відсилає до Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Кваліфікуючі ознаки правопорушення, передбаченого ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, мають бути конкретно зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, як того вимагає ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, об`єктивною стороною складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є здійснення винною особою діянь, які прямо заборонені Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та деталізовані у Постанові КМУ № 211 від 11.03.2020, рішеннями органів місцевого самоврядування. Протокол про вчинення адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_1 не містить посилання на норми Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб».

Відповідно до принципу точності теорії кваліфікації адміністративних правопорушень зазначається, що діяння кваліфікується за статтею Кодексу України про адміністративні правопорушення або іншими нормативно-правовими актами, які встановлюють адміністративну відповідальність. При кваліфікації правопорушення уповноважена особа повинна найбільш точно описати його ознаки. Здійснення кваліфікації правопорушення передбачає вказівку на статтю Кодексу України про адміністративні правопорушення, а якщо стаття містить у собі частину чи пункт то й на відповідну частину або пункт.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожен обвинувачений у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно приписів ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. При цьому, всі викладені в Протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, до протоколу про адміністративне правопорушення не додано.

Як вбачається з матеріалів справи, під час складання матеріалів про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , працівниками поліції було порушено вимоги щодо зібрання достатніх доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення. До матеріалів справи не долучено належних доказів, на основі яких у визначеному законом порядку можливо встановити наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність ОСОБА_1 та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, пояснень свідків, відеозапис, тощо.

Відповідно до положень статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою не спростованих презумпцій.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог чинного законодавства про адміністративні правопорушення, а саме ст.ст. 9, 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.

Виходячи положень ст. 8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Як неодноразово зазначав Європейський суд з прав людини у своїх рішення, докази необхідно оцінювати, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (п. 53 рішення від 20.09.2012 року у справі «Федорченко та Лозенко проти України», п. 42 рішення від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України).

Відповідно до ст. 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Пунктом 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки співробітниками поліції не доведено той факт, що ОСОБА_1 порушив норми ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб», що також не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні, відповідно, суд дійшов до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що, окрім протоколу про адміністративне правопорушення Серії № ВАБ № 283428 від 08.09.2020 складеного відносно ОСОБА_1 ; письмовими поясненнями ОСОБА_1 ; копії Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців; копії паспорту ОСОБА_1 , до матеріалів справи не долучено жодного доказу на підтвердження вини ОСОБА_1 .

За таких обставин, оскільки суд не уповноважений виходити за межі матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення, матеріалами справи протиправні дії ОСОБА_1 передбачені ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення не підтверджуються, підстав для його притягнення до відповідальності не вбачається через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши докази у справі на допустимість, проаналізувавши їх у сукупності, дійшов до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та наявності підстав для закриття справи про адміністративне правопорушення за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 8, ст. 62 Конституції України, ст. ст. 9, 10, 44-3, 245, 247, 251, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст.44-3 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя: І.А. Крамаренко