Номер провадження 3/521/9347/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Граніна В.Л.,

при секретарі Шкребтієнко Г.М.,

за участю:

представника Одеської митниці Держмитслужби Євдокимова Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі справи, що надійшли з Одеської митниці Держмитслужби за протоколами складеними відносно громадянки Туреччини ОСОБА_1 , працюючої директором компанії «Nanakor testil ayakkabi ins.maden cilik san.ve.tic.ltd.sti» (Туреччина), за ознаками порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України,

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшли протоколи за №№1014/50000/20, 1015/50000/20, 1016/50000/20, 1017/50000/20 від 07.10.2020 року про порушення митних правил з відповідними матеріалами у відношенні гр. ОСОБА_1 за ознаками скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, які постановою суду були об`єднані в одне провадження.

З протоколу про порушення митних правил 1014/50000/20 вбачається, що 14.08.2020 року між Східно-Українською компанією «Золотий Лев» ТОВ (), в особі директора ОСОБА_2 , та компанією «Nanakor testil ayakkabi ins.maden cilik san.ve.tic.ltd.sti» (Туреччина), в особі директора ОСОБА_1 , було укладено контракт №14-08 щодо поставки в Україну товарів. В рамках наведеного зовнішньоекономічного контракту з Туреччини до Іллічівського морського торговельного порту, в зону діяльності м/п «Чорноморський» Одеської митниці Держмитслужби на судні закордонного плавання надійшов вантажний автомобіль, реєстраційний номер НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , з товаром народного споживання у асортименті, загальною вагою брутто 17402,50 кг.

04 вересня 2020 року для переміщення зазначеного транспортного засобу з товаром на митну територію України до Одеської митниці Держмитслужби від декларанта Східно-Української компанії «Золотий Лев» ТОВ було подано та зареєстровано митну декларацію в режимі «ІМ 40 ЕЕ» (далі МД) №UA500080/2020/016042. Переміщення вантажу на адресу компанії-одержувача Східно-Українська компанія «Золотий Лев» ТОВ () здійснюється за інвойсом №147832 від 02.09.2020 року. Відправником товарів зазначено компанію «Nanakor testil ayakkabi ins.maden cilik san.ve.tic.ltd.sti» (Туреччина).

В подальшому, з метою переміщення вантажу через митний кордон України та направлення його для митного оформлення до місця призначення, Одеській митниці Держмитслужби було надано наступні документи: МД № UA500080/2020/016042 від 04.10.2020 року, СMR б/н від 02.09.2020 року, інвойс №147835 від 02.09.2020 року. Відповідно до наданої до митного органу МД №UA500080/2020/01602 від 04.09.2020 року та інших товаросупровідних документів, для ввезення на митну територію України передбачався товар у асортименті, 53 найменування (сумки жіночі, ремінь, килим, гумка швейна, тасьма, полотно трикотажні, одяг для жінок, одяг для чоловіків та хлопців, білизна столова, постільна, кухонна, покривало, манекени).

Під час проведення митного огляду вищевказаного товару, співробітниками Одеської митниці та посадовими особами аналітичної групи Координаційно-моніторингової митниці Держмитслужби, із повним вивантаженням та перерахунком, було виявлено невідповідність товару даним заявленим у МД та товаросупровідним документам, тобто, фактично у вантажному автомобілі НОМЕР_1 / НОМЕР_2 знаходиться різноманітний одяг з брендовими торговими марками, 3900 пачок тютюну для кальяну, а також встановлена розбіжність у вагових характеристиках товару.

Посадовою особою підприємства «Nanakor testil ayakkabi ins.maden cilik san.ve.tic.ltd.sti» (Туреччина), яке вчинило порушення митних правил, є його директор ОСОБА_1 . Таким чином, на думку митного органу, гр. ОСОБА_1 були вчинені дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу, як підстави для переміщення товарів, документи - МД «ІМ40ДЕ» №UA500080/2020/016119 від 04.09.2020 року, інвойс №147835/1 від 03.09.2020 року, які містять неправдиві дані стосовно наявності, найменування, кількості та ваги товарів, чим скоєно порушення митних правил, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України.

З протоколу про порушення митних правил 1015/50000/20 вбачається, що 14.08.2020 року Східно-Українською компанією «Золотий Лев» ТОВ (), в особі директора ОСОБА_2 , та компанією «Nanakor testil ayakkabi ins.maden cilik san.ve.tic.ltd.sti» (Туреччина), в особі директора ОСОБА_1 , було укладено контракт №14-08 щодо поставки в Україну товарів. В рамках наведеного зовнішньоекономічного контракту з Туреччини до Іллічівського морського торговельного порту, в зону діяльності м/п «Чорноморський» Одеської митниці Держмитслужби на судні закордонного плавання надійшов вантажний автомобіль, реєстраційний номер НОМЕР_3 / НОМЕР_4 , з товаром народного споживання у асортименті», загальною вагою брутто 22405,80 кг.

04 вересня 2020 року для переміщення зазначеного транспортного засобу з товаром на митну територію України до Одеської митниці Держмитслужби від декларанта Східно-Українська компанія «Золотий Лев» ТОВ було подано та зареєстровано митну декларацію в режимі «ІМ 40 ЕЕ» (далі МД) №UA500080/2020/016040. Переміщення вантажу на адресу компанії-одержувача Східно-Українська компанія «Золотий Лев» ТОВ (61052, Харківська область, м. Харків, Холодногірський район, вул. Суздальські Ряди, 12/1, оф. 26Б, ) здійснюється за інвойсом №147832 від 02.09.2020 року. Відправником товарів зазначено компанію «Nanakor testil ayakkabi ins.maden cilik san.ve.tic.ltd.sti» (Туреччина). В подальшому, з метою переміщення вантажу через митний кордон України та направлення його для митного оформлення до місця призначення, Одеській митниці Держмитслужби було надано наступні документи: МД № UA500080/2020/016040 від 04.10.2020 року, СMR №789233 від 02.09.2020 року, інвойс №147832 від 02.09.2020 року.

Під час проведення митного огляду вищевказаного товару, співробітниками Одеської митниці та посадовими особами аналітичної групи Координаційно-моніторингової митниці Держмитслужби, із повним вивантаженням та перерахунком було виявлено невідповідність товару даним заявленим у МД та товаросупровідним документам, тобто фактично у вантажному автомобілі НОМЕР_3 / НОМЕР_4 знаходиться різноманітний одяг з брендовими торговими марками, 34 ящика тютюну для кальяну, 2 ящика парфумів, а також встановлена повна розбіжність у вагових характеристиках товару.

Посадовою особою підприємства «Nanakor testil ayakkabi ins.maden cilik san.ve.tic.ltd.sti» (Туреччина), яке вчинило порушення митних правил, є його директор ОСОБА_1 . Таким чином, на думку митного органу, гр. ОСОБА_1 були вчинені дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу, як підстави для переміщення товарів, документи - МД «ІМ40ЕЕ» №UA500080/2020/016040 від 04.09.2020 року, інвойс №147832 від 02.09.2020 року, які містять неправдиві дані стосовно наявності, найменування, кількості та ваги товарів, чим скоєно порушення митних правил, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України.

З протоколу про порушення митних правил 1016/50000/20 вбачається, що 14.08.2020 року між Східно-Українською компанією «Золотий Лев» ТОВ (), в особі директора ОСОБА_2 , та компанією «Nanakor testil ayakkabi ins.maden cilik san.ve.tic.ltd.sti» (Туреччина), в особі директора ОСОБА_1 , було укладено контракт №14-08 щодо поставки в Україну товарів. В рамках наведеного зовнішньоекономічного контракту з Туреччини до Іллічівського морського торговельного порту, в зону діяльності м/п «Чорноморський» Одеської митниці Держмитслужби на судні закордонного плавання надійшов вантажний автомобіль, реєстраційний номер НОМЕР_5 / НОМЕР_6 , з товаром «одяг в асортименті», загальною вагою брутто 21995,70 кг.

04 вересня 2020 року для переміщення зазначеного транспортного засобу з товаром на митну територію України до Одеської митниці Держмитслужби від декларанта Східно-Українська компанія «Золотий Лев» ТОВ було подано та зареєстровано митну декларацію в режимі «ІМ 40 ЕЕ» (далі МД) №UA500080/2020/016041. Переміщення вантажу на адресу компанії-одержувача Східно-Українська компанія «Золотий Лев» ТОВ (61052, Харківська область, м. Харків, Холодногірський район, вул. Суздальські Ряди, 12/1, оф. 26Б, ) здійснюється за інвойсом №147834 від 02.09.2020 року. Відправником товарів зазначено компанію «Nanakor testil ayakkabi ins.maden cilik san.ve.tic.ltd.sti» (Kanarya mah. Istasyon caddesi yeni hayat is merkezi No: 29 IC Kapi No: 106 Kucukcekmece/ Istambul, Turkey). В подальшому, з метою переміщення вантажу через митний кордон України та направлення його для митного оформлення до місця призначення, Одеській митниці Держмитслужби було надано наступні документи: МД № UA500080/2020/016041 від 04.10.2020 року, СMR №673206 від 02.09.2020 року, інвойс №147834 від 02.09.2020 року.

Під час проведення митного огляду вищевказаного товару, співробітниками Одеської митниці та посадовими особами аналітичної групи Координаційно-моніторингової митниці Держмитслужби, із повним вивантаженням та перерахунком було виявлено невідповідність товару даним заявленим у МД та товаросупровідним документам, тобто, фактично у вантажному автомобілі НОМЕР_5 / НОМЕР_6 знаходиться різноманітний одяг з брендовими торговими марками, 23 ящика тютюну для кальяну, а також встановлена повна розбіжність у вагових характеристиках товару.

Посадовою особою підприємства «Nanakor testil ayakkabi ins.maden cilik san.ve.tic.ltd.sti» (Туреччина), яке вчинило порушення митних правил, є його директор ОСОБА_1 . Таким чином, на думку митного органу, гр. ОСОБА_1 були вчинені дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу, як підстави для переміщення товарів, документи МД «ІМ40ЕЕ» №UA500080/2020/016041 від 04.09.2020 року, інвойс №147834 від 02.09.2020 року, які містять неправдиві дані стосовно наявності, найменування, кількості та ваги товарів, чим скоєно порушення митних правил, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України.

На підставі вищевказаних обставин, посадовими особами Одеської митниці Держмитслужби були складені протоколи про порушення митних правил, за ознаками порушення ч. 1 ст. 483 МК України.

У судовому засіданні гр. ОСОБА_1 участі не приймала, однак її захисник надав до суду заперечення по суті складених протоколів, відповідно до яких просив провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях особи події та складу адміністративного правопорушення. Також була надана заява про розгляд справи без їх участі.

Представник митниці у судовому засіданні вважав, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, винна у вчиненні адміністративного правопорушення, її вина підтверджується зібраними у справі доказами, і тому необхідно притягнути її до відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України, та накласти стягнення відповідно до санкції статті у вигляді штрафу та конфіскації товарів - предметів правопорушення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши в сукупності зібрані докази, вислухавши думку учасників процесу, суд не знаходить достатніх підстав для визнання особи винною у порушені митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України, виходячи з наступного.

З матеріалів справи встановлено, що для переміщення товарів із пункту пропуску на державному кордоні до зони діяльності митного поста «Чорноморський» Одеської митниці Держмитслужби, декларантом ТОВ «СХІДНО-УКРАЇНСЬКА КОМПАНІЯ «ЗОЛОТИЙ ЛЕВ» ОСОБА_3 подано попередні митні декларації №№UA500080/2020/016042, UA500080/2020/016040, UA500080/2020/016041, UA500070/2020/501273, для можливості доставлення товарів на транспортних засобах НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , НОМЕР_3 / НОМЕР_4 , НОМЕР_5 / НОМЕР_6 , НОМЕР_7 / НОМЕР_8 , під митним контролем до підрозділу призначення, де мало бути здійснено оформлення товарів в режимі імпорт.

Вказані вантажні автомобілі з товарами надійшли на підставі зовнішньоекономічного контракту №14-08 від 14.08.2020 року, укладеного між компанією «NANAKOR TEKSTIL AYAKKABI INS. MADENCILIK SAN. VE TIC. LTD. STI» (Туреччина) та ТОВ «СХІДНО-УКРАЇНСЬКА КОМПАНІЯ «ЗОЛОТИЙ ЛЕВ» (Україна), відповідно до п.1.1. якого продавець зобов`язується продати, а покупець прийняти і оплатити товар, згідно з інвойсами до зазначеного контракту, які є його невід`ємною частиною.

При заповненні гр. ОСОБА_3 ЕМД типу «ІМ40ЕЕ» №№ UA500080/2020/016042, UA500080/2020/016040, UA500080/2020/016041, UA500070/2020/501273, та в подальшому типу «ІМ40ДЕ» №UA500080/2020/016119, ним були зазначені відомості із товаросупровідних та комерційних документів, які отримані від відправника/продавця компанії «NANAKOR TEKSTIL AYAKKABI INS. MADENCILIK SAN. VE TIC. LTD. STI».

Статтею 257 МК України визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Митне оформлення це виконання митних формальностей (тобто сукупності дій, що підлягають виконанню відповідними особами і митними органами з метою дотримання вимог законодавства України з питань митної справи) необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; випуск товарів - це надання митним органом права на користування та/або розпорядження товарами, щодо яких здійснюється митне оформлення, відповідно до заявленої мети (стаття 4 МК України).

Відповідно до ст. 259 МК України, попередня митна декларація подається до ввезення в Україну товарів, транспортних засобів комерційного призначення (у тому числі з метою транзиту) або після їх ввезення, якщо ці товари, транспортні засоби перебувають на території пункту пропуску через державний кордон України.

Згідно з Класифікатором митних декларацій, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 року №1011 «Про затвердження відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій» (далі наказ Мінфіну № 1011), митна декларація типу «ІМ 40 ЕЕ» - попередня митна декларація з обсягом даних, необхідним для пропуску товарів через митний кордон України та доставлення до митного органу призначення.

Тобто, у разі ввезення товарів на митну територію України декларант або уповноважена ним особа попередньо повідомляють митний орган, у зоні діяльності якого товари будуть пред`явлені для митного оформлення, про намір ввезти ці товари.

В подальшому, з метою випуску вказаних товарів у вільний обіг на митну територію України до митного органу призначення у визначених ч. 13 ст. 259 МК України випадках, подається додаткова декларація до попередньої митної декларації типу «ІМ 40 ДЕ», при цьому декларантом або уповноваженою ним особою перед подачею митної декларації можуть бути реалізовані права, передбачені ст. 266 МК України, у тому числі і на проведення фізичного огляду товарів з метою перевірки їх відповідності опису (відомостям), зазначеному у товаросупровідних документах, брати проби та зразки товарів.

Митна декларація типу «ІМ 40 ДЕ», це додаткова декларація до попередньої митної декларації (наказ Мінфіну №1011), яка подається до відповідного митного органу, яким була оформлена відповідна попередня митна декларація.

Митна декларація типу «ІМ 40 ЕЕ» разом із митною декларацією типу «ІМ 40 ДЕ» становлять митну декларацію, заповнену в звичайному порядку.

Під митною декларацією, заповненою у звичайному порядку, розуміється митна декларація, що містить обсяг відомостей (даних), достатній для завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення у заявлений митний режим.

Оформлення митним органом митної декларації, заповненої у звичайному порядку, є випуском товарів у заявлений митний режим (ч. 1 ст. 258 МК України).

Тобто, подані гр. ОСОБА_3 митні декларації типу «ЕЕ» в даному випадку є лише попереднім повідомленням, в розумінні ст. 194 МК України, і використовувались не для митного оформлення товарів в митному режимі «Імпорт» та сплати необхідних митних платежів, а для контролю доставки товару під час внутрішнього перевезення по митній території України.

Слід зазначити, що для випуску товарів у вільний обіг, до митного органу призначення декларант (уповноважена особа) повинен подати додаткову митну декларацію («ІМ 40 ДЕ»), без оформлення якої неможливо сплатити митні платежі, товар не вважається оформленим у вільне використання та не може бути виданий одержувачу. Саме на цьому етапі можливо проведення декларантом (уповноваженою особою) фізичного огляду товарів з метою перевірки їх відповідності опису, зазначеному у товаросупровідних документах, брати проби та зразки товарів.

Таким чином, попередня митна декларація використовується як документ контролю доставки товарів, по прибуттю товару до місця призначення, декларант (уповноважена особа) подає додаткову митну декларацію типу «ІМ 40 ДЕ», в якій товар декларується у повному обсязі, та за якою нараховуються і сплачуються митні платежі за ввезення товару. Тобто, визначений законодавством статус попередньої митної декларації (тип «ЕЕ») не тотожний митній декларації, заповненій у звичайному порядку (ч.ч. 13, 14 ст. 259 МК України) з достатнім обсягом відомостей для завершення митного оформлення у заявлений митний режим, а є лише повідомленням про намір ввезти товари на митну територію України.

Суд вважає, що працівниками митниці при застосуванні законодавчих актів, хибно зроблено висновок та надана не правильна кваліфікація діям особи, що встановлено під час розгляду справи.

Зокрема, посадовою особою митниці зазначено, що відповідно до вимог ч. 7 ст. 259 МК України, при поданні попередньої митної декларації відповідальність декларанта або уповноваженої ним особи за достовірність відомостей, наведених в цій декларації, настає з моменту: «п.3 надання декларанту або уповноваженій ним особі митним органом, яким оформлена така попередня митна декларація, інформації про проведення митного огляду пред`явлених товарів, транспортних засобів комерційного призначення».

Так, законодавством передбачений такий документ як «попередня митна декларація з обсягом даних, необхідним для випуску товарів у митний режим», але згідно з наказом Мінфіну №1011 цей документ класифікується як декларація типу «ІМ ЕА». Однак, у випадку, за яким складено протоколи про порушення митних правил, товар переміщувався за попередньою декларацією «ІМ ЕЕ». За цією декларацією у будь - якому випадку митне оформлення в режимі імпорт (випуск у вільний обіг) не може бути проведено, оскільки необхідно подання додаткової декларації, тільки після митного оформлення якої одержувач вправі розпоряджатись/користуватись товаром згідно із заявленою метою.

Відповідно до вимог ст. 259 МК України, попередня митна декларація подається при ввезенні в Україну товарів, транспортних засобів комерційного призначення (в тому числі з метою транзиту) або після їх ввезення, якщо ці товари, транспортні засоби перебувають на території пункту пропуску через державний кордон України. На підставі попередньої декларації не нараховуються митні платежі, не оплачується мито. Ці документи не є документами, на підставі яких митний орган приймає рішення про випуск товарів у вільний обіг на території України, на що є посилання в постанові Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» від 03 червня 2005 року №8.

Заповнення попередньої митної декларації не передбачає визначення митної вартості товарів, нарахування та сплати митних платежів. Такі дії передбачені при виконанні митних формальностей за митною декларацією, заповненою у звичайному порядку.

Отже, відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» від 03 червня 2005 року №8, подача попередньої декларації типу «ІМ 40 ЕЕ» для переміщення вантажу, відсутня як така подія правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, оскільки на підставі цих документів митницею не приймається рішення про випуск товару у вільний обіг на територію України.

В даному випадку, попередня митна декларація використовується як документ контролю доставки товарів, по прибуттю товару до місця призначення, декларант, або уповноважена на то особа, подає додаткову митну декларацію типу «ДЕ», в якій товар декларується у повному обсязі, та за якою нараховуються і проводяться митні платежі за ввезення товару.

Також, слід зазначити, що відповідно до вимог пункту 7 статті 259 МК України, при поданні попередньої митної декларації відповідальність декларанта або уповноваженої ним особи за достовірність відомостей, наведених в цій декларації, настає з моменту: випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до заявленого митного режиму без пред`явлення їх органу доходів і зборів, яким оформлена така попередня митна декларація.

Отже, внесення даних в попередню митну декларацію не тягне за собою юридичних наслідків, оскільки попередня декларація не є митною декларацією, заповненою у звичайному порядку (ч.ч. 13, 14 ст. 259 МК України), попередня митна декларація містить всі необхідні відомості щодо товару і до неї додано необхідні документи або їх копії, оскільки ця декларація прийнята до митного оформлення митним органом (ч. 8 ст. 259 МК України). Декларант несе відповідальність за неправдиві відомості тільки в митному органі, яким оформлена попередня митна декларація, тобто, лише після прибуття до митного органу (ч. 7 ст. 259 МК України).

Що стосується обставин, викладених у протоколі №1014/50000/20, де митний орган вказує на вчинення незаконних дій гр. ОСОБА_1 під час митного оформлення декларації №UA500080/2020/016119, заповненої у звичайному порядку типу «ІМ40ДЕ», тобто, для випуску товарів у вільний обіг, суд не може погодитися з такою позицією, виходячи з наступного.

Посадова особа митного органу кваліфікувала дії гр. ОСОБА_1 за ознаками ч. 1 ст. 483 МК України, а саме дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу, як підстави для переміщення товарів, документів, які містять неправдиві дані стосовно наявності, найменування, кількості та ваги товарів.

Відповідно до вимог ст. 265 МК України, декларантами мають право виступати:

1) при переміщенні товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України або при зміні митного режиму щодо товарів на підставі зовнішньоекономічного договору, укладеного резидентом, - резидент, яким або від імені якого укладено цей договір;

2) в інших випадках - особа, яка відповідно до законодавства України має право вчиняти щодо товарів, транспортних засобів комерційного призначення юридично значущі дії від свого імені.

Декларантами можуть бути тільки резиденти, крім випадків переміщення через митний кордон України.

Митним кодексом України чітко визначені обов`язки, права та відповідальність декларанта та уповноваженої ним особи, які закріплені статтею 266 цього Кодексу.

У разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант.

Виходячи з матеріалів справи, встановлено, що до митного органу було подано, як митні декларації типу «ІМ40ЕЕ», так і митну декларацію типу «ІМ40ДЕ», разом з інвойсами та товаросупровідними документами, як підставу для переміщення товарів, саме декларантом компанії одержувача товару Східно-Українська компанія «Золотий Лев» ТОВ гр. ОСОБА_3 .

Суд звертає увагу, що гр. ОСОБА_1 жодних документів, таких як митні декларації та інвойси, з метою пропуску та доставлення до відповідного підрозділу призначення, а також подальшого митного оформлення товарів для випуску у вільний обіг, до Одеської митниці Держмитслужби не подавала та жодних дій з цього приводу не вчиняла.

Обставина, що гр. ОСОБА_1 зверталася до митного органу саме як декларант товару, працівниками митниці не доведена, та повністю спростовується наданими захисником доказами, зокрема, листом в якому зазначено, що нею не заповнювались і не подавались до митних органів України жодних митних декларацій та інвойсів.

Більш того, інспектором митниці в протоколі вказано, що до митного органу було подано митні декларації саме декларантом Східно-Української компанії «Золотий Лев» ТОВ, яким ніколи не була гр. ОСОБА_1 .

Статтею 483 МК України передбачена відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Встановлений національним законодавством порядок переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України є об`єктом порушення митних правил за ст. 483 МК України. Об`єктивною стороною зазначеного правопорушення є дії, спрямовані на переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України. Під дією мається на увазі активна поведінка (вчинок) особи, в якій відображена зовні її воля і, що спрямована на спричинення певних негативних наслідків. Суб`єктивна сторона характеризується умисною формою вини.

Отже, суб`єктом правопорушення за ч. 1 ст. 483 МК України, виступає саме декларант, який несе відповідальність визначену митним законодавством, зокрема, ст. 266 МК України.

Також, слід зазначити, що працівниками митниці належним чином не встановлено даних відносно особи, для повного та всебічного розгляду справи (дату народження, місце проживання, тощо). Зокрема, у суду виникають сумніви, чи є дана особа суб`єктом адміністративної відповідальності за порушення митних правил, якими можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств.

Згідно зі ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Докази по справі мають бути належними та допустимими. Належний доказом - це доказ, зміст якого відтворює фактичну обставину, що має значення для правильного вирішення справи. До того ж фактичні дані - це дані, які маючи зв`язок із фактами предмета доведення, здатні підтвердити існування чи відсутність доказуваних фактів. Допустимим вважається той доказ, який був отриманий у встановленому законом порядку і передбаченими способами, а також, коли законодавець допускає його використання.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 495 МК України та статтями 251, 252 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність адміністративного правопорушення винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Посадова особа, яка здійснює провадження оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначив, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастор проти Португалії" від 09.06.98 року, п. 54 рішення у справі "Шабельника проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Відповідно до положень ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів через митний кордон України і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Склад правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Європейський суд уже визнавав кримінально-правовий характер норм українського законодавства, якими передбачена відповідальність за адміністративні правопорушення, зокрема, і за порушення митних правил (див. рішення по справах «Надточій проти України» та «Гурепка проти України»).

Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

У рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

У пункті 110 рішення Європейського суду з прав людини «Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97) суд визначив, що «…адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень».

Аналогічну правову позицію визначив Постановою від 31.01.2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №760/10803/15-а (адміністративне провадження № К/9901/19074/18): один з основних принципів забезпечення вирішення спорів у публічно-правовій сфері, зокрема, між суб`єктом приватного права і суб`єктом владних повноважень, який передбачає, що останній зобов`язаний забезпечити доведення в суді правомірності свого рішення, дії або бездіяльності, оскільки, в протилежному випадку, презюмується, що вони є протиправними.

Тобто, митницею не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що гр. ОСОБА_1 були вчинені дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу, як підстави для переміщення товарів, документів, які містять неправдиві дані стосовно наявності, найменування, кількості та ваги товарів. Та взагалі митним органом не доведено, що дана особа є суб`єктом такого правопорушення, що виключає наявність в діях особи складу порушення митних правил, відповідальність за яке встановлена ч. 1 ст. 483 МК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно ч. 2 ст. 528 МК України, у справі про порушення митних правил суд (суддя) виносить одну з постанов, передбачених частиною першою статті 527 цього Кодексу.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 527 МК України, у справі про порушення митних правил суд (суддя), що розглядає справу, виносить, зокрема, постанову про закриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 487 Митного Кодексу України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Пунктом 1 частиною 1 статті 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Суд, аналізуючи вищевикладені обставини та керуючись конституційним принципом презумпції невинуватості, вказаним в ст. 62 Конституції України (тобто вина особи, яка притягається до відповідальності повинна бути доведена органом який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватися на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів), вважає що митним органом не було надано достовірних доказів на підтвердження вини особи та її винність не доведена, а тому це є підставою для закриття провадження по справі, через відсутність складу адміністративного правопорушення, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Згідно ст. 283 КУпАП України, постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи.

Враховуючи, що власником товару, згідно матеріалів справи, є ТОВ «Східно Українська компанія «Золотий Лев» (), цей товар підлягає поверненню його власнику або уповноваженій ним особі у встановленому законом порядку, після сплати всіх необхідних зборів, податків та платежів.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 483, 527, 528, 529 МК України, п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1 закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Товар, вилучений за протоколами про порушення митних правил №№1014/50000/20, 1015/50000/20, 1016/50000/20 та 1017/50000/20, повернути власнику - ТОВ «Східно Українська компанія «Золотий Лев» () або уповноваженій особі в установленому законом порядку, після сплати всіх необхідних митних платежів.

Постанова суду (судді) у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або митним органом, який здійснював провадження у цій справі. Порядок оскарження постанови суду (судді) у справі про порушення митних правил визначається Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України.

Головуючий