311/4605/19
3/311/20/2020
ПОСТАНОВА

Іменем України

09.01.2020 м. Василівка

Суддя Василівського районного суду Запорізької області Нікандрова С.О., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення (протокол №0009214 від 06.12.2019 року), які надійшли від Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

До Василівського районного суду Запорізької області надійшов протокол про адміністративне правопорушення №0009214 від 06.12.2019 року зі змісту якого вбачається, що 06 грудня 2019 року о 13 годині 55 хвилин у м. Дніпрорудне при перевірці водія транспортного засобу «Фольцваген» державний номер НОМЕР_2 , відповідно до посвідчення водія НОМЕР_3 ОСОБА_1 , який надавав послуги з перевезення пасажирів на таксі, виявлено порушення: здійснення господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання, а також без одержання ліцензії на перевезення пасажирів на таксі передбачених п.24 ч.1 ст.7 «Про ліцензування видів господарської діяльності», тим самим скоїв адміністративне правопорушення. передбачене ч.1 ст. 164 КУпАП

У судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 свою винуватість не визнав, зазначив, що підприємницькою діяльністю з перевозки пасажирів він не займається, лише один раз підвіз пасажира.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що провадження підлягає закриттю за відсутністю складу правопорушення з наступних підстав.

Відповідно до приписів ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до вимог ч.1 ст.9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено

адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, ч.1 ст.164 КУпАП передбачено відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Отже, диспозиція ч.1 ст.164 КУпАП передбачає відповідальність за дії, які полягають у провадженні господарської діяльності: без державної реєстрації як суб`єкта господарювання, без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування. Суб`єктом відповідальності в даному випадку є суб`єкт господарювання.

Відповідно до ч.2 ГК України суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації юридичні особи, створені відповідно до ЦК України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Під господарською діяльністю в ст.3 ГК України розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Разом з тим, відповідно до положень п.14.1.36 Податкового Кодексу України, ст.14 Господарського Кодексу України, господарська діяльність це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Натомість, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.164 КУпАП ;0009214 від 06.12.2019 року, ОСОБА_1 є водієм транспортного засобу «Фольцваген», державний номер НОМЕР_2 , який, за версію особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, здійснював перевезення пасажирів на таксі. Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем матеріали справи не містять.

Більше того, до загальних ознак господарської діяльність закон відносить систематичність, однак в протоколі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.164 КУпАП складеного відносно ОСОБА_1 , не встановлено даної систематичності та докази на підтвердження цього факту матеріали справи не містять.

В описовій частині протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не викладено фактичних обставин правопорушення, не вказано яким чином правопорушник здійснював господарську діяльність, на якому маршруті надавав послуги по перевезенню пасажирів, кому надавав такі послуги, чи існувала регулярність надання таких послуг.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечував факт зайняття ним незаконною підприємницькою діяльністю з перевезення пасажирів.

Суд констатує, що доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не спростовуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення, оскільки до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено жодного доказу щодо обставин здійсненого перевезення пасажирів, його умов, в тому числі і систематичності.

Таким чином, судом встановлено, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні докази на підтвердження обставин викладених в протоколі, в тому числі і щодо систематичного здійснення перевозок ОСОБА_1 .

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Спираючись на положення ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України»(рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02), «Малофєєва проти Росії»(рішення від 30.05.2013 р., заява №36673/04), «Карелін проти Росії»(рішення від 20.09.2016 р. заява №926/08), суд приходить до висновку, що направлені до суду матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, то ж, суд, враховуючи вищезазначене, не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення не було долучено будь-яких доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ст.164 КУпАП, а саме того, що ОСОБА_1 здійснював самостійну, ініціативну, систематичну діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів, при розгляді справи не встановлено фактичних даних на спростування доводів особи, відносно якої складено протокол про адміністративні правопорушення, а тому враховуючи те, що фактичні обставини не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративну справу відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.164 КУпАП слід провадженням закрити в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.164, , п.1 ч.1 ст.247, ст.ст.283-284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.164 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 КУпАП.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області С.О.Нікандрова