Справа №647/3070/19
Провадження № 3/647/31/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2020 року місто Берислав

Суддя Бериславського районного суду Херсонської області Миргород В. С., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 164 КУпАП, відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення щодо вказаної особи.

Відповідно до протоколу № 310/КПР від 10.10.2019 року ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність без державної реєстрації, як суб`єкта господарювання на земельній ділянці загальною площею 37,28 га, що знаходиться у оренді та розташована на території Львівської сільської ради Бериславського району, і отримав прибуток, чим порушив ст. 58 Господарського кодексу України та п.п. 14.1.36 Податкового кодексу України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 164 КУАП.

ОСОБА_1 в установленому законом порядку була викликаний в суд для розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, надав до суду заперечення на протокол про адміністративне правопорушення. В судове засідання з`явився, його представник адвокат Ковальчук І.М.

В статті 277 КУпАП встановлено, що справа про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 164 КУпАП, розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи. Стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 164 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а тому суд вирішив розглянути справу про адміністративне правопорушення за відсутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , враховуючи, що його інтереси в судовому засіданні представляє адвокат Ковальчук І.М.

В судовому засідання адвокат Ковальчук І.М. заперечувала факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч.1 ст.164 КУпАП, оскільки земельна ділянка у ОСОБА_1 знаходиться у оренді на підставі договору від 01.03.2019 року, який зареєстрований 04.07.2019 року, про що надала суду витяг з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення за №310/КРП від 10.10.2019 року та інші матеріали, долучені до нього, суд дійшов до висновку про те, що провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 має бути закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.164 КУпАП, виходячи з наступного:

Приймаючи дане рішення, суд керується принципом "поза розумним сумнівом", зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України". Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Виходячи зі змісту статей 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до статей 245, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Згідно ст.251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків, речовими доказами, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі.

Суддя, розглядаючи справу, повинен, дослідивши докази у справі, переконатися шляхом співставлення фактично досліджених по справі обставин та доказів зі змістом обставин, що ставляться конкретній особі у вину згідно з протоколом про адмінправопорушення та з диспозицією ч. 1 ст. 164 КУпАП, і прийти до висновку чи містять її дії, які суддя вважає доведеними, ознаки саме такого правопорушення.

Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі складено акт №49/21-22-33-04/ від 10.10.2019 року про результати документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 з питань здійснення особою господарської діяльності без державної реєстрації за період з 01.01.2016 року 31.12.2018 року. Документальною позаплановою невиїзною перевіркою платника податків ОСОБА_1 встановлено порушення: підпункт 14.1.37 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями), стаття 93 Земельного кодексу України від 25.10.2001 року №2768-ІІІ (із змінами та доповненнями), стаття 42 Господарського кодексу України від 16 січня 2003 року №436-IV (із змінами та доповненнями), в частині порушення порядку провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання. ОСОБА_1 попереджений про міри відповідальності за допущені порушення, викладені в акті перевірки відповідно до вимог частини 1 статті 164 КУпАП.

Частина 1ст.164 КУпАП визначає, що провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди), тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої.

Істотною ознакою адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.164 КУпАП, є не тільки факт надання послуг за винагороду, а систематичний характер таких дій, їх самостійний та ініціативний характер, що і становить суть господарської діяльності.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП виражена у вчиненні дій, що передбачають провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері регулювання господарської діяльності. Господарська діяльність це будь-яка діяльність особи, спрямована на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формі, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Отже, диспозиція ч.1 ст.164 КУпАП передбачає відповідальність за дії, які полягають у провадженні господарської діяльності: без державної реєстрації як суб`єкта господарювання, без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування. Суб`єктом відповідальності в даному випадку є суб`єкт господарювання.

Відповідно до ст. 58 Господарського кодексу України, суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом. Відкриття суб`єктом господарювання філій (відділень), представництв без створення юридичної особи не потребує їх державної реєстрації. Відомості про відокремлені підрозділи суб`єктів господарювання залучаються до її реєстраційної справи та включаються до Єдиного державного реєстру в порядку, визначеному законом.

Згідно п.14.1.36. Податкового кодексу України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність, при цьому господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями.

Згідно зі ст.19 ч.2 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання підлягають державній реєстрації відповідно до цього Кодексу та закону.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» дія цього Закону поширюється на державну реєстрацію всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності та підпорядкування, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців.

Згідно ст.42 ГК України підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

У відповідності до положень підпункту14.1.36. п.14.1. ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України від 25.04.2003 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» вказано, що господарська діяльність це діяльність фізичних та юридичних осіб, пов`язана з виробництвом чи реалізацією продукції (товарів), виконання робіт чи наданням послуг із метою одержання прибутку (комерційна господарська діяльність) або без такої мети (некомерційна діяльність). Підприємницька діяльність є одним із видів господарської діяльності, обов`язкові ознаки якої безпосередність, систематичність її здійснення з метою отримання прибутку.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення з`ясовано, що в протоколі про адміністративне правопорушення не викладено фактичних обставин правопорушення, не вказано, яким чином ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність, чи отримував він якусь вигоду (кошти) на свою користь, декларації за 2016-2018 роки не подавались.

Окрім цього у протоколі про адмінстративне правпорушення не зазначено в чому полягала регулярність (систематичність) провадження господарської діяльності, повязаної з вирощуванням зернових культур та суду не надані докази на підтвердження отримання прибутку саме від здійснення господарської діяльності.

08 серпня 2019 року на території Львівської сільської ради Бериславського району Херсонської області було проведено обстеження земельної ділянки площею 37 га, кадастровий номер::02:001:0058, згідно відомостей з реєстру речових прав власником даної земельної ділянки є ОСОБА_2 , орендарем ОСОБА_1 . В результаті обстеження встановлено, що земельна ділянка площею 37 га засіяна соняшником.

З інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку вбачається, що ОСОБА_1 , як фізична особа орендує земельну ділянку з 04.07.2019 року площею 37.2844 га (кадастровий номер::02:001:0058) яка розташована на території Львівської сільської ради Бериславського району Херсонської області.

Інформація у Львівській сільській раді щодо вирощування сільськогосподарських культур за 2018 рік відсутня, інші відомості відсутні, таким чином, з наведеного вище, вбачається, що не конкретизована об`єктивна сторона правопорушення, яка передбачена ст.164 КУпАП

За нормою ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини.

Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури. Принцип «поза розумним сумнівом», сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). У відповідності до цього рішення, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Виходячи з рішень ЄСПЛ - розумним є сумнів, який грунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

А згідно рішення у справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ зазначив, що суд не має права, за умови відсутності при розгляді справи про адміністративне правопорушення сторони обвинувачення, самостійно відшукувати докази обвинувачення, ініціювати їх дослідження, уточнювати в судовому рішенні фабулу правопорушення, усуваючи певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення для можливості притягнення особи до відповідальності, оскільки такі дії суду призведуть до порушення ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу. В разі таких дій суду особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується.

За Кодексом України про адміністративні правопорушення, Конституцією України або іншими Законами України, не передбачено покладення на суд функції підтримання обвинувачення при розгляді справи про адміністративне правопорушення, доведення винуватості особи.

Виходячи з практики застосування Європейським судом ст. 6 Конвенції, у випадку, якщо передбачені санкції є достатньо суворими, то скоєне правопорушення має природу кримінального злочину, а отже, його судовий розгляд має відповідати принципу справедливості відповідно до статті 6 Конвенції.

У справі відсутні достовірні дані, на підставі яких суд має можливість встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для даного провадження та підлягають доказуванню, а тому відсутні дані про наявність в діях особи, відносно якої складений адміністративний протокол, ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП.

Суд з метою дотримання принципів безпосередності дослідження доказів, рівності сторін перед судом, змагальності, права на захист від пред`явленого обвинувачення, а також з дотриманням положень ст.6 Європейської Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, викликав для допиту посадову особу, що склала протокол, про день, місце та час розгляду справи Головне управління ДПС в Херсонській області Автономної Республіки Крим та м. Севастополі було повідомлено належним чином, до суду не з`явився, причину неявки суду не повідомив.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Відповідно до п.1 ч.1ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, у зв`язку з відсутністю належних та допустимих доказів скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченогоч.1 ст.164 КУпАП та недоведеністю його вини у скоєнні зазначеного в протоколі правопорушення, провадження по справі підлягає закриттю (за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення), відповідно до п.1 ч.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Херсонського апеляційного суду через Бериславський районний суд Херсонської області.

Постанова набрала законної сили __________ 2020 року.

Суддя В. С. Миргород