П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2020 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., за участю потерпілого ОСОБА_1 , розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли з УПП в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк. АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк. АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Згідно протоколу серії АПР 18 №744008 від 23.09.2020 року вбачається, що 23.09.2020 року о 14 год.00хв.в АДРЕСА_1 за спільним місцем проживання вчинила насильство в сім`ї по відношення до свого сина ОСОБА_1 , а саме виганяла з дому, висловлювалася нецензурною лайкою, погрожувала фізичною розправою, чим вчинила правопорушення передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_2 , не з`явилася, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Зокрема оголошення про виклик її до суду на розгляд справи було розміщено на сайті суду в розділі судові виклики а повідомлення, інформація щодо часу та місця розгляду зазначеної справи розташована на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за посиланням: https://court.gov.ua/fair/sud0712. Отже, суд вжив усі можливі способи сповіщення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що сварка відбулась на побутовому грунті, крім того ОСОБА_1 вказує про відсутність будь-якого психологічного тиску і ознак психологічного насильства з боку ОСОБА_2 щодо нього та щодо неї зі свого боку шляхом словесних образ або погроз фізичної розправи.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне з`ясування обставин по справі.

Згідно вимог ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно дост.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст. 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення, -

Відповідно до диспозиції ч.1 ст. 173-2 КУпАП об`єктивна сторона цього правопорушення проявляється в умисному вчиненні будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Зазначені вище діяння можуть проявлятися у наступних формах: насильство, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи, переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, одежі, коштів, тощо.

Під психологічним насильством у сім`ї розуміється насильство, пов`язане із дією одного члена сім`ї на психіку іншого шляхом словесних образ, погроз, переслідування, яким умисно спричиняється емоційна невпевненість та нездатність себе захистити, чим завдається або може бути завдана шкода психічному здоров`ю цього члена сім`ї.

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення на ОСОБА_2 складено протокол за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи, 23.09.2020 між матір`ю та сином виникла обопільна сварка. Доказів того, що саме ОСОБА_2 своїми одноособовими діями вчинила насильство в сім`ї по відношення до свого сина ОСОБА_1 , та, що від цих дій була завдана чи могла бути завдана шкода його фізичному чи психічному здоров`ю матеріали справи не містять.

Разом із тим до суду надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії АПР 18 №743305, складений відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешк. АДРЕСА_1 , який 23.09.2020 о 14 год 00 хв. за спільним місцем проживання АДРЕСА_1 вчинив насильство в сім`ї по відношенні до своєї матері гр. ОСОБА_2 виганяв її з дому, висловлювався нецензурною лайкою в її бік, погрожував фізичною розправою.

На думку суду факт обопільної сварки між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не може вказувати на наявність дій психологічного характеру одного члена сім`ї на іншого, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї. У своїй сукупності наведені обставини вказують на відсутність у діях ОСОБА_2 ознак об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Окрім того в протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що остання виганяла свого сини із дому, тоді як в поясненнях потерпілого вказані відомості відсутні.

Згідно ст.1 Закону України «Про попередження насильства в сім'ї» насильство в сім`ї, це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї по відношенню до іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю; фізичне насильство в сім`ї умисне нанесення одним членом сім`ї іншому члену сім`ї побоїв, тілесних ушкоджень, що може призвести або призвело до смерті постраждалого, порушення фізичного чи психічного здоров`я, нанесення шкоди його честі і гідності; психологічне насильство в сім`ї - насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоров`ю.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, встановлені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» У цьому Законі визначені такі поняття як«кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі» та «особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі». Закон передбачає, що одна з осіб кривдник займає активну позицію та вчиняє домашнє насильство щодо постраждалої особи, яка є жертвою цього насильства. Тобто, чітко визначені ролі кривдника та постраждалого. Разом з тим Закон не передбачає, що постраждала особа може одночасно бути кривдником особи, що вчинила домашнє насильство щодо постраждалого.

В судовому засіданні не встановлено, що з об`єктивної сторони мали місце дії з боку ОСОБА_2 , які б могли заподіяти шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_1 , сварка відбулась на побутовому грунті, крім того ОСОБА_1 вказує про відсутність будь-якого психологічного тиску і ознак психологічного насильства з боку ОСОБА_2 щодо нього шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоров`ю не встановлено. За таких підстав відсутній склад адміністративного правопорушення, що передбачений ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Наведені вище обставини у своїй сукупності вказують на те, що в ході провадження у цій справі не доведено наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Приписами ст.129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд зазначає, що в протоколі про адміністративне вина у вчиненні ОСОБА_2 правопорушення передбаченого ст. 173-2 ч.1 є сумнівною, що є не прийнятним, оскільки, суперечить практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівів, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 слід закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п. 1 ст. 247, ст. 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,

ПОСТАНОВИВ

Провадження в справі відносно гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк. АДРЕСА_1 , за ч.2 ст. 173-2 КУпАП - закрити в зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову. Строк звернення постанови для виконання три місяці з дня винесення постанови.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Фазикош О.В.