Провадження № 33/801/13/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гайду Г. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2020 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Войтко Ю.Б.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 29 листопада 2019 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 29 листопада 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 384 гривні 20 копійок.

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_1 03.10.2019 об 14:40 перебуваючи у дворі гуманітарної гімназії № 1 в м. Вінниця по вул. Малиновського, 7 шарпав за руки та за одяг свою малолітню доньку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , голосно на неї кричав у присутності її однокласників, чим завдав останній шкоду психологічному здоров`ю.

Не погоджуючись з постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 29 листопада 2019 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 29.11.2019 у справі № 127/29199/19 скасувати, а провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана постанова прийнята з грубим порушенням вимог кодексу України про адміністративні правопорушення. Судом першої інстанції було залишено поза увагою, що відповідно до ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Так з матеріалів справи вбачається, що 03.10.2019 о 20.58 год. ОСОБА_3 звернувся до Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області по факту непорозумінь з ОСОБА_1 , який перебуваючи біля ЗОШ № 1 ображав неповнолітню племінницю і реєстрацію звернення зареєстровано 03.10.2019 о 20.58 год. Однак протокол, в супереч вимогам законодавства, було складено лише 09.10.2019. Суд першої інстанції залишив поза увагою, що в протоколі не зазначені свідки вчинення адміністративного правопорушення, хоча в матеріалах справи містяться пояснення. Матеріали адміністративного провадження надійшли до суду 25.10.2019, хоча згідно протоколу про адміністративне правопорушення справа мала бути розглянута судом ще 18.10.2019, а розглядалась 29.11.2019, тобто з порушенням вимог ч. 1 ст. 277 КУпАП. Наявний відеозапис в матеріалах справи повністю спростовує встановлені судом обставини, що ОСОБА_1 шарпає за одяг та за руку свою дочку ОСОБА_2 , більш того, на відео видно, що Аня навіть не доставала мобільного телефону, тим більше, що у неї його хтось забирає. І якщо ОСОБА_2 дійсно телефонувала в поліцію, такий дзвінок був би відображений в поліції і мав би відповідне реагування. ОСОБА_1 не вчинялись будь-які дії фізичного чи психологічного характеру відносно його доньки ОСОБА_2 . Судом було порушено вимоги ст. 280 КУпАП, оскільки суд відмовив у допиті всіх свідків, пояснення яких знаходяться в матеріалах справи, обґрунтувавши це тим, що суду достатньо відеозапису та матеріалів справи. Неповнолітні свідки допитані з порушенням норм процесуального права.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Шиманський В.М. просять задовольнити апеляційну скаргу з підстав, викладених в останній.

ОСОБА_1 суду пояснив, що він дуже любить свою дочку, сам працював вчителем, а тому не міг допустити такі дії, що зазначені в постанові суду. Працівники поліції з самого початку діяли упереджено до нього, оскільки втрутився співмешканець бувшої дружини. ОСОБА_1 з самого початку просив працівника поліції витребувати відеозапис з спостережних камер школи, проте той йому відповів, що там не має на що дивитися, що змусило адвоката звертатися з відповідним запитом до комунального закладу «Гуманітарна гімназія № 1 ім. М.П. Пирогова ВМР». Не дав належної оцінки відеозапису і суд першої інстанції. Так з відеозапису видно, що свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 взагалі були відсутні на території школи під час інциденту, а дії самого ОСОБА_1 не відповідають тим діям, що встановлені судом першої інстанції.

Також суду пояснив, що він разом з ОСОБА_6 , яка є старшою сестрою ОСОБА_2 і у яких були хороші відносини, в 14.35 год. прийшли на територію школи запросити ОСОБА_2 в кафе на морозиво. Старша дочка проживає в Києві, а коли приїхала в Вінницю хотіла побачити сестру. ОСОБА_1 теж хотів побачити дочку, оскільки в її телефоні заблоковано його номер, а тому рішення Виконавчого комітету вінницької міської ради № 212 від 31.01.2019 щодо його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною неможливо було виконувати належним чином. Проте вони з старшою дочкою не очікували такої агресивної поведінки з боку молодшої дочки, яка на пропозицію старшої піти в кафе відповіла нецензурною лайкою, була агресивна, кричала на них і побігла в зворотньому напрямку до школи. В цей час назустріч вийшла вчитель німецької мови, яка в суді першої інстанції пояснила, що ніхто малолітню ОСОБА_2 за руки та одяг не шарпав і на неї не кричав.

ОСОБА_1 вважає, що доньку налаштовують проти батька, оскільки до цього були прекрасні стосунки. Він хоче і далі бачитися і піклуватись про неї. Вказав на те, що в цей день молодша дочка з подругами теж запланували піти в кафе, відео з якого виклали в інтернеті.

Викликані свідок ОСОБА_7 та неповнолітня ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника Шиманського В.М., вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Згідно з положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За змістом ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст. 245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Окрім того, згідно ст. 278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд, в тому числі, перевіряє правильність складання протоколу інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, належно з`ясовує обставини справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст.ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП настає у випадку вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень), погрози, образи чи переслідування, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дає наступне визначення домашнього насильства - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Домашнє насильство - це один з різновидів насильства. Воно відрізняється від інших проявів (на вулиці, під час військових дій, під час конфлікту, в колективах тощо) тим, що коїться близькими один до одного людьми (родичами або членами сім`ї), які мають тісні стосунки - кровні, емоційні, шлюбні, інтимні, господарські та які пов`язані між собою. Таким чином, попередження та протидія домашньому насильству, а також надання допомоги постраждалим ускладняються саме тим, що це правопорушення стосується близьких людей.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Однак важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».

Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

Конфлікт: особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; це зіткнення протилежно спрямованих, несумісних одна з одною тенденцій (потреб, інтересів, ціннісних орієнтацій, соціальних установок, планів тощо) у свідомості окремо взятого індивіда, в міжособистісних взаємодіях та міжособистісних стосунках індивідів чи груп людей.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, суд першої інстанції вважав, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП знайшла своє підтвердження у ході судового розгляду та доводиться матеріалами справи.

Проте всупереч такому висновку суд вказує на те, що з матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_2 , ОСОБА_7 та ОСОБА_1 наявна конфліктна ситуація, між ними склались неприязні відносини, існує триваючий конфлікт.

Також, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції, дослідивши відео з камер відеоспостереження, які розташовані на території КЗ «Гуманітарна гімназія № 1 ім. М.І. Пирогова ВМР» безпідставно прийшов до висновку, що встановлене з дослідженого відеозапису небажання неповнолітньої ОСОБА_2 спілкуватись з батьком підтверджує факт завдання останнім шкоди її психічному здоров`ю, оскільки зазначене суперечить самому визначенню поняття психологічного насильства.

Лише про небажання неповнолітньої ОСОБА_2 спілкуватись з своїм батьком свідчать і пояснення свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 і самої ОСОБА_2 , які суд першої інстанції помилково вважав доказом доведення вини ОСОБА_1 в інкримінованому правопорушенні.

Крім того, відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, а тому зауваження батька ОСОБА_1 до своєї дитини: «Як ти розмовляєш з батьком», на думку суду, не можна вважати психологічним насильством, а є проявом такого виховання. Інші прояви психологічного насильства суд першої інстанції в своєму рішенні не навів.

Суд першої інстанції на зазначене вище увагу не звернув, не дав належну правову оцінку доказам у справі, а тому безпідставно прийшов до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП знайшла своє підтвердження у ході судового розгляду та доводиться матеріалами справи.

Даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова Вінницького міського суду Вінницької області від 29 листопада 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП скасуванню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 283, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 29 листопада 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП скасувати, провадження по справі закрити.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Ю. Б. Войтко