П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" листопада 2020 р. . м.Київ

Суддя Дніпровського районного суду м.Києва Іваніна Ю.В., розглянувши у залі Дніпровського районного суду м.Києва матеріали адміністративної справи, яка надійшла з Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Житомира, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.6 ст.184 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

26 серпня 2020 року, за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 порушила вимоги розпорядження №810 від 04 жовтня 2019 року органу опіки та піклування Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації «Про визначення способів участі батька у вихованні малолітньої дитини», а саме не надала можливості побачення батьку ОСОБА_2 , з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у визначений зазначеним розпорядженням спосіб та час, тим самим повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення не виконала рішення органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини, чим порушила вимоги ч.6 ст.184 КУпАП.

Крім того, 04 вересня 2020 року, за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 порушила вимоги розпорядження №810 від 04 жовтня 2019 року органу опіки та піклування Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації «Про визначення способів участі батька у вихованні малолітньої дитини», а саме не надала можливості побачення батьку ОСОБА_2 , з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у визначений зазначеним розпорядженням спосіб та час, тим самим повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення не виконала рішення органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини, чим порушила вимоги ч.6 ст.184 КУпАП.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 23 листопада 2020 року справу про адміністративне правопорушення №755/15191/20 (провадження №3/755/7513/20) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.6 ст.184 КУпАП та справу про адміністративне правопорушення №755/15195/20 (провадження №3/755/7517/20) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.6 ст.184 КУпАП, було об`єднано в одне провадження та об`єднаній справі було присвоєно №755/15191/20 (провадження №3/755/7517/20).

Потерпілий ОСОБА_2 у судовому засіданні надав письмові та усні пояснення, згідно з яких з грудня 2019 року ОСОБА_1 обмежує його у спілкуванні з його сином, незважаючи на розпорядження органу опіки та піклування Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації «Про визначення способів участі батька у вихованні малолітньої дитини» та ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва від 03.03.2020 року про усунення перешкод зі сторони ОСОБА_1 у побаченні, спілкуванні та вихованні сина з батьком. Через постійні перешкоди він не бачить дитину більше десяти місяців. ОСОБА_1 було неодноразово визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.184 КУпАП. На даний час відкрито виконавче провадження ВП№62717176 від 05.08.2020 року щодо усунення перешкод ОСОБА_1 у побаченні, спілкуванні та вихованні сина, яке остання не виконує. Колегією суддів Київського апеляційного суду 13.10.2020 року було винесено постанову про залишення Розпорядження №810 від 04 жовтня 2019 року органу опіки та піклування в силі, а також встановлено, що графік зустрічей батька з дитиною було запропоновано саме ОСОБА_1 .

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, та її захисник - адвокат Галич О.М. в судовому засіданні просили закрити справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , посилаючись на те, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушеннями, а також зазначали, що у розпорядженні № НОМЕР_1 від 04.10.2019 жодним чином не зазначено, що на ОСОБА_1 покладається обов`язок віддавати дитину батьку, під час того коли запроваджений карантин, а відповідно і порушення такого обов`язку немає.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, вислухавши пояснення потерпілого, особи, що притягається до адміністративної відповідальності та захисника, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Частиною 6 ст.184 КУпАП передбачена відповідальність за невиконання рішення органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини, вчинене повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За нормою ст.256 Кодексу України про адміністративні правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, серед іншого, відомості про особу порушника. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка вчинила адміністративне правопорушення. При складанні протоколу порушникові роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про що робиться відмітка у протоколі.

Протокол про адміністративне правопорушення серії №103008-34 від 15.10.2020 року та протокол про адміністративне правопорушення серії №103008-35 від 15.10.2020 року, складено правомочною на те посадовою особою, у відповідності до положень ч.1 ст.256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, містить обов`язкові дані, передбачені вказаною статтею та є основним джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу порушника.

За встановлених фактичних обставин справи, судом беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.6 ст.184 КУпАП, оскільки вищезазначені факти її вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи, що були повно та всебічно досліджені під час розгляду адміністративного матеріалу, а саме: даних, які містяться в протоколах про адміністративне правопорушення №103008-34 від 15.10.2020 року та №103008-35 від 15.10.2020 року, рапортах, заяві та письмових поясненнях потерпілого з додатками.

При цьому, обставин, які б спростовували дані, що містяться в матеріалах адміністративної справи, з урахуванням наявних у справі належних доказів, судом не встановлено.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п.54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 184 КУпАП, - невиконання рішення органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини, вчинене повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення.

Згідно положень ст.23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

При призначенні виду адміністративного стягнення ОСОБА_1 , в межах санкції ч.6 ст.184 КУпАП, суд, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини в скоєнні правопорушення, вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 150 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України та обмеження у праві керування транспортним засобом - до виконання рішення в повному обсязі.

В порядку ч.5 ст.283 КУпАП суд вирішує питання про стягнення судового збору з особи, на яку накладається адміністративне стягнення.

Керуючись ст.ст.26,33,184,251,252,283-285 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.184 КУпАП, у виді штрафу у розмірі 150 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 2550 (дві тисячі п`ятсот п`ятдетсят) гривень 00 копійок та тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України та обмеження у праві керування транспортним засобом - до виконання рішення в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок судового збору.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення у вигляді арешту, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.185-3 КУпАП.

Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці з дня винесення.

Суддя Дніпровського районного суду

м.Києва Ю. В. Іваніна