Категорія:ч.2 ст.130 КУпАП Доповідач: Подолюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2020 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., за участю ОСОБА_1 , його захисника Коломейчука О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Коломейчука Олександра Миколайовича на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 листопада 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Також з ОСОБА_1 в дохід держави стягнуто 420 грн. 20 коп. судового збору.

Так, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 26 серпня 2020 року об 19 год. 35 хв. на вул.Центральній в с.Гараджа Луцького району, керував мотоблоком без номерного знаку з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння в присутності двох свідків, чим порушив вимоги, передбачені п.2.5 ПДР України та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із такою постановою судді захисник ОСОБА_1 - адвокат Коломейчук О.М. подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про її скасування та закриття провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - у зв`язку з відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП. Вказує, що суд першої інстанції розглянув справу у відсутності ОСОБА_1 , який був позбавлений можливості доводити свою невинуватість. Обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному щодо ОСОБА_1 не відповідають дійсності. За кермом транспортного засобу (мотоблока) ОСОБА_1 не перебував, оскільки ним керував його товариш ОСОБА_2 . Коли їх зупинили працівники поліції, то ОСОБА_2 зійшов із мотоблока аби вимкнути двигун, а оскільки мотоблок був саморобний, то водієві необхідно було обійти його спереду, а ОСОБА_1 у той час тримав ручку гальм для уникнення самовільного руху. Однак, працівники поліції такі їх дії сприйняли неправильно та вважали, що саме ОСОБА_1 перебував за кермом цього транспортного засобу. При цьому, свідки, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення та письмові пояснення яких містяться в матеріалах справи, засвідчували лише факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, а не факт керування транспортним засобом. Вважає, що працівниками поліції неналежно було встановлено особу, яка керувала транспортним засобом. Також вказує про порушення працівниками поліції порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки ними не було доставлено ОСОБА_1 в медичний заклад для проходження огляду. Зазначає і про те, що суд розглядаючи справу не викликав та не допитав в якості свідка ОСОБА_2 , який був фактичним водієм в даній ситуації. Вважає, що складений відносно ОСОБА_1 протокол не може бути належним доказом його винуватості у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, оскільки окрім нього, наявні в матеріалах справи докази, цього не доводять.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Коломейчука О.М., які підтримали апеляцію у повному обсязі та просили її задовольнити з підстав викладених в ній, апеляційний суд вважає, що вона підлягає до задоволення з наступних підстав.

За положеннями статтей 245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Всупереч цьому, судом першої інстанції не вжито всіх заходів, передбачених КУпАП для з`ясування питання про наявність чи відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, а тому вищевказаний висновок суду є передчасним і не відповідає вимогам ст.280 КУпАП.

Оскаржувана постанова судді підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі, як це передбачено п.2 ч.8 ст.294 КУпАП, з наступних підстав.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова осіб, які керують транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За диспозицією ч.2 ст.130 КУпАП відповідальність передбачена за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 інкримінується порушення п.2.5 ПДР України та відповідно вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона якого, відповідно до диспозицією цієї норми закону, серед іншого, полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, тобто водія, від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, за положеннями ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд першої інстанції 11 листопада 2020 року розглянув справу у відсутності ОСОБА_1 , оскільки вважав, що він належним чином був повідомлений про час, дату та місце її розгляду, однак матеріали справи хоча і містять судову повістку, яка 30.10.2020 року направлялась на адресу ОСОБА_1 , однак не містять будь-яких доказів про її отримання останнім.

Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, а саме у тому, що він керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився у встановленому законом порядку від проходження огляду на такий стан в присутності двох свідків, суд першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №385681 від 26.08.2020 року, письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також довідку Луцького РВП Луцького ВП ГУНП у Волинській області про те, що ОСОБА_1 рішенням Луцького міськрайонного суду від 05.05.2020 року притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_1 не визнаючи своєї вини у вчиненні правопорушення, яке йому ставиться у провину, в суді апеляційної інстанції пояснив, що у вказаний в протоколі про адміністративне правопорушення час та місці він транспортним засобом (мотоблоком) не керував, оскільки був його пасажиром, а фактичним водієм - ОСОБА_2 , з яким вони разом возили гілля, яке обрізалось із дерев. Про те, що саме ОСОБА_2 був за кермом мотоблока він неодноразово вказував працівникам поліції на місці події, однак цього до уваги ними взято не було. Не було взято до уваги працівниками поліції і пояснень самого ОСОБА_2 , який також вказував про те, що саме він був за кермом.

Захисник ОСОБА_1 - адвокат Коломейчук О.М. підтримав такі пояснення свого довірителя, і при цьому вказав про те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів в розумінні ст.251 КУпАП щодо винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП. Також додав, що в матеріалах справи відсутній відеозапис з боді-камери працівників поліції, і такий не був наданий на його адвокатський запит.

Такі пояснення та доводи ОСОБА_1 і його захисника знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Свідок ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції пояснив, що саме він перебував за кермом транспортного засобу (мотоблока), а ОСОБА_1 був пасажиром. З приводу обставин, які мали місце 26 серпня 2020 року цей свідок пояснив, що дійсно 26.08.2020 року він разом із ОСОБА_1 мотоблоком, який належить йому ( ОСОБА_2 ) перевозили гілля, яке обрізалось із дерев, і в цей день працівники поліції неодноразово проїздили повз них, однак жодних зауважень не висували. Коли вони везли гілля вже останній раз, то працівники поліції їх зупинили, хоча ними нічого порушено не було. Оскільки мотоблок є саморобним (перероблений із мопеда), то для того аби вимкнути його двигун треба було зійти із нього та перейти в передню його частину, що і було ним зроблено, а ОСОБА_1 будучи пасажиром, в цей час однією рукою тримав ручку гальм аби убезпечити його самовільний рух. З цього і був зроблений висновок працівниками поліції, що саме ОСОБА_1 перебував за кермом мотоблока, та відповідно запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак він відмовився з посиланням на те, що він не керував транспортним засобом. Також додав, що він неодноразово вказував працівникам поліції, що саме він ( ОСОБА_2 ) перебував за кермом цього транспортного засобу, проте вони цього до уваги не брали.

Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд не може погодитись з висновком суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення - ч.2 ст.130 КпАПУ, з огляду на те, що суд першої інстанції при розгляді справи діяв не всебічно і неповно та з порушенням вимог законодавства.

Відповідальність за ч.2 ст.130 КпАП України, окрім іншого, несуть саме особи, які керують транспортним засобом, тобто водії, та при цьому перебувають в стані алкогольного сп`яніння або водії, які відмовилися від проходження такого огляду у встановленому законом порядку.

Проте, що факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, окрім як зазначення про це в протоколі про адміністративне правопорушення, який складений щодо нього, іншими доказами не підтверджено, і не знайшло це свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи.

Не підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом і письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які містяться в матеріалах справи, і на які суд першої інстанції послався в своїй постанові, оскільки ними зафіксований лише факт відмови останнього від проходження огляну на стан алкогольного сп`яніння.

В матеріалах відсутній відеозапис з боді-камери працівників поліції з якого можна було б встановити хто перебував за кермом транспортного засобу (мотоблока). При цьому, як пояснив захисник Коломейчук О.М. такий відеозапис не був наданий йому на його адвокатський запит.

Беручи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення, який складений працівником поліції, не може бути належним та допустимим доказами в розумінні ст.251 КУпАП щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, оскільки інших доказів з цього приводу матеріали справи не містять, і не було таких здобуто в ході апеляційного розгляду.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що постанова судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.11.2020 року щодо ОСОБА_1 не може вважатися законною та обґрунтованою і підлягає скасуванню, оскільки в його діях склад адміністративного правопорушення не підтверджується доказами, які містяться в справі, і таких не було здобуто в ході апеляційного розгляду.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки з урахування встановлених у судовому засіданні обставин, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення - ч.2 ст.130 КУпАП, то провадження в справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Коломейчука Олександра Миколайовича задовольнити.

Постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 листопада 2020 року в даній справі скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського

апеляційного суду В.А. Подолюк