ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 593/1459/19Головуючий у 1-й інстанції Німко Н.П.
Провадження № 33/817/23/20 Доповідач - Ваврів І.З.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З.

з участю: особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 18 грудня 2019 року, -

в с т а н о в и в:

Постановою Бережанського районного суду Тернопільської області від 18 грудня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Як визнав суд, ОСОБА_1 27 жовтня 2019 року о 17 год. 05 хв. в с.Куряни Бережанського району керував транспортним засобом ЗАЗ 110207 (номерний знак НОМЕР_1 ) в стані алкогольного сп`яніння. Згідно результатів огляду на стан алкогольного сп?яніння, проведеного за допомогою приладу «Drager» Alcotest 6810, показник тесту ОСОБА_1 склав 0,32 ‰ алкоголю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає, що прийнята відносно нього постанова Бережанського районного суду Тернопільської області від 18 грудня 2019 року є незаконною та необґрунтованою.

Вказує на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, а саме неправильну оцінку положень ч.1 ст.130, ч. 3 ст.266 КУпАП та вимог Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої Наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735, зареєстрованого в МЮ України 11.11.2015 року за № 1413/27858.

Просить врахувати, що йому було відмовлено в праві скористатися послугами адвоката та складено протокол про адмінправопорушення без свідків.

Зазначає, що суд, в порушення ст.252 КУпАП, неповно та необ`єктивно оцінив всі докази по справі.

Також апелянт заперечує свій підпис в даному акті огляду посилаючись на тиск з боку працівників поліції.

Вказує, що є інвалідом ІІ групи, згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №1071602 та Виписки із медичної карти стаціонарного хворого №10650 від 12 липня 2019 року, а тому часто вживає медикамети, в тому числі спиртовмісні. В цей же день вживав обезболюючі каплі Інцена, які містять етанол, проте не впливають на здатність керувати транспортними та механічними засобами.

Просить скасувати оскаржувану ним постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 18 грудня 2019 року та закрити провадження у справі.

Одночасно просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки він не був належним чином повідомлений про дату і час розгляду справи, а рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення містить підпис невідомої особи. Копію оскаржуваної постанови отримав 20 грудня 2019 року згідно відмітки на заяві в матеріалах справи.

Заслухавши особу, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу і, з наведених у ній мотивів, просить скасувати постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 18 грудня 2019 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях ознак адміністративного правопорушення; дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 , як особа, що була притягнута до адміністративної відповідальності, не приймав участі у розгляді справи судом першої інстанції.

Відповідно до ст.285 КУпАП копія постанови по справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

В матеріалах справи відсутні відомості про вручення або направлення копії судового рішення, постановленого 18 грудня 2019 року Рогатинському В.З у визначений законом строк.

Натомість, в матеріалах справи наявна відмітка про вручення копії постанови суду ОСОБА_1 , датована 20 грудня 2019 року. Апеляційна скарга ним подана 26 грудня 2019 року.

За таких обставин, вважаю, що строк на апеляційне оскарження пропущено ОСОБА_1 з поважних причин і тому, відповідно до ст.289 КУпАП, його потрібно поновити.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Цих вимог закон суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , не дотримався.

Як слідує з постанови Бережанського районного суду Тернопільської області від 18 грудня 2019 року, в обґрунтування доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд першої інстанції зазначив наступні докази:

протокол про адміністративне правопорушення серії БР №021498 від 27 жовтня 2019 року;

результат тестування на алкоголь від 27 жовтня 2019 року, відображений у роздруківці додатку до протоколу серії БР №021498 від 27 жовтня 2019 року;

акт огляду на стан алкогольного сп`яніння;

переглянуті у судовому засіданні відеозаписи з місця вчинення правопорушення.

Проте, всупереч вимог ст.245, 252 КУпАП, відповідно до яких оцінка доказів судом базується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, суд першої інстанції обмежився лише вказівкою на наявність доказів.

Аналіз цих доказів судом апеляційної інстанції, свідчить про недотримання судом першої інстанції положень ст.ст.251, 252 КУпАП, які регламентують загальний порядок оцінки доказів органом, що здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Поклавши ці докази в основу свого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суд першої інстанції не врахував, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Аналіз матеріалів справи дає підстави для висновку, що місцевий суд не дотримався цих приписів закону, оскільки належним чином не дослідив докази вини особи.

Зокрема, суд вказав як на доказ вини ОСОБА_1 переглянуті у судовому засіданні відеозаписи з місця вчинення правопорушення. Однак, вказані відеозаписи не можуть вважатися належними доказами.

Так, відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Така постанова повинна містити найменування органу (посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити, крім іншого, відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15 листопада 2018 року в рамках справи № 524/5536/17, адміністративне провадження №К/9901/1403/17 зроблено правовий висновок, що відеозапис, поданий поліцією на підтвердження факту порушення водієм правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

Як убачається з матеріалів справи, в постанові Бережанського районного суду Тернопільської області від 18 грудня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто адміністративної відповідальності, міститься вказівка про відтворення в судовому засіданні відеозапису з диску, долученого до матеріалів справи, однак відсутні відомості про технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис. Відсутні такі відомості і у протоколі про адміністративне правопорушення.

Також, місцевий суд залишив поза увагою той факт, що в протоколі про адміністративне правопорушення від 27 жовтня 2019 року вказано про проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 в присутності двох свідків, однак в протоколі вони не зазначені.

Окрім того, у вказаному протоколі ОСОБА_1 власноручно зазначив про незгоду з результатом огляді на стан сп`яніння проведеного з допомогою алкотетстера. Зважаючи на те, що ОСОБА_1 заперечував свою вину у вчиненні правопорушення і зі змісту його пояснень вбачалося порушення проведення огляду працівниками поліції на стан сп`яніння, суд першої інстанції не з`ясував з достатньою повнотою, шляхом безпосереднього допиту свідків, які вказані у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічних засобів, а також поліцейських, якими проводилось оформлення матеріалів про адмінправопорушння, чи було було запропоновано ОСОБА_1 пройти медичний огляд в закладі охорони здоров`я у відповідності до вимог ст.266 КУпАП та Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції" і чому про це відсутні відомості в протоколі про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, результат тестування на алкоголь, відображений у роздруківці з технічного приладу "Drager" та акт огляду на стан сп`яніння, з урахуванням неналежної перевірки судом дотримання працівниками поліції процедури проведення огляду на стан сп`яніння, ці докази також не можуть вважатися належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, в контексті положень ст.ст.251, 252 КУпАП.

Таким чином, обмежившись лише вказівкою на докази без їх юридичного аналізу та без належної перевірки процедури проведення огляду у відповідності до Інструкції "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої Наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735, зареєстрованого в МЮ України 11.11.2015 року за № 1413/27858, суд першої інстанції не забезпечив вимог закону щодо всебічності, повноти і об`єктивності з`ясування обставин справи, оскільки не обґрунтував належним чином своїх висновків щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, вважаю, що висновки суду першої інстанції, в силу неповноти проведеного судового розгляду, містять істотні суперечності щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його Бережанським районним судом притягнуто до адміністративної відповідальності.

За змістом ст.62 Конституції України обвинувачення особі не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні достатні докази, які б беззаперечно свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, який розглядався судом першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а відтак провадження по справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Бережанського районного суду Тернопільської області від 18 грудня 2019 року

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Бережанського районного суду Тернопільської області від 18 грудня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - скасувати та закрити провадження в справі на підставі п. 1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис