Провадження №3/756/7494/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАІНИ

04 грудня 2020 року

Суддя Оболонського районного суду м.Києва Яценко Н.О. розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

17 вересня 2020 року о 14.50 год. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом GeeLy CK, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. м. Малиновського,6-Б, в м. Києві, у стані наркотичного сп`яніння. Огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння у встановленому законом порядку зі згоди водія проводився у лікаря-нарколога КНП Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія», чим порушив п.2.9 А Правил Дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст.130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, засобами телефонного зв`язку особисто ним зазначеними в протоколі. Засобами електронного зв`язку 03 грудня 2020 року подав клопотання про відкладення розгляд справи на 14 днів у зв`язку з його хворобою та неможливістю прибути в судове засідання. Проте, належних та допустимих доказів на підтвердження факту захворювання до клопотання не надано.

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19 червня 2001 року, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення розумного строку розгляду судом справи, уникнення зловживання процесуальними правами особою, яка притягується до адміністративної відповідальності для ухилення від відповідальності, суд вважає за можливе справу розглянути за відсутності ОСОБА_1 , оскільки положення ч.2 ст.268 КУпАП не містять імперативного припису щодо обов`язкової його участі в судовому засіданні під час розгляду даної категорії справ.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

У розумінні ст.280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ч.1 ст.256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій особи, є одним із основних джерел доказів, складається уповноваженими на те посадовими особами органів поліції за встановленою формою і має містити усі дані, необхідні для вирішення справи, тобто відповідати вимогам Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України від 06 листопада 2015 року № 1376.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 листопада 2020 року визначено головуючим суддю Яценко Н.О.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, надавши їм правову оцінку в сукупності, приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, яка підтверджується:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №147117 від 17 вересня 2020 року, в якому зазначені обставини керування ОСОБА_1 транспортним засобом марки GeeLy CK, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. м. Малиновського,6-Б в м.Києві, у стані наркотичного сп`яніння, чим порушив п.2.9 а Правил дорожнього руху України.Огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря-нарколога КНП Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія».

-висновку лікаря-нарколога КНП Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія» №005384 від 26 вересня 2020 року ОСОБА_1 під час обстеження 17 вересня 2020 року о 15.55 год. перебував у стані наркотичного сп`яніння (каннабіоіди та стимулятори амфітаміни) (а.с.2).

-з довідки ст.інспектора ВАП УПП у м.Києві ДПП ст.лейтенанта поліції Т.Смиченко видно, що постановою Подільського районного суду м.Києва від 10 липня 2020 року (справа 758/6032/20) ОСОБА_1 визнаний винним у правопорушенні за ч.1 ст.130 КУпАП та притягнутий до відповідальності.

Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції, чи / та за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В ході судового розгляду судом не встановлено жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність в ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння в момент його перевірки працівниками поліції та лікарем наркологом 17 вересня 2020 року. Підстави ставити під сумнів достовірність наявних у справі доказів висновку експерта відсутні, оскільки ці докази повністю узгоджуються між собою та поза розумним сумнівом доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення, порушенні вимог п.2.9А ПДР, та не спростовують правомірності дій інспекторів ПП щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення, які діяли у повній відповідності до вимог КУпАП на Інструкції.

Пунктами 1.3, 1.9 ПДР України на учасників дорожнього руху покладений обов`язок знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, за порушення цих Правил вони несуть відповідальність згідно з законодавством.

Виходячи з наведеного, з дотриманням вимог ст.ст.245, 280 КУпАП, суд всебічно, повно та об`єктивно з`ясував всі обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення, дослідив письмові матеріали та дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Довідкою ст..інспектора ВАП УПП у м.Києві ДПП ст.лейтенанта поліції Т.Смиченко видно, що постановою Подільського районного суду м.Києва від 10 липня 2020 року (справа 758/6032/20) ОСОБА_1 визнаний винним у правопорушенні за ч.1 ст.130 КУпАП та притягнутий до відповідальності.

Спираючись на положення ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на практику ЄСПЛ у справах "Лучанінова проти України", "Малофєєва проти Росії", суд, повинен виходити з того, що, як і у кримінальному провадженні, суддя у цій справі має бути неупередженим і безстороннім та не вправі самостійно змінювати на шкоду особи формулювання адміністративного правопорушення. Відповідне формулювання слід вважити по суті викладенням обвинуваченням у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у вчиненні якого має бути доведеною не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд, суддя також не має право самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувачення, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При вирішенні справи відповідно до ст.33 КУпАП суд враховує особу ОСОБА_1 , а також його явне зневажливе ставлення до встановленого порядку керування транспортними засобами, суспільну небезпечність адміністративних проступків, які створюють небезпеку і загрозу як його здоров`ю та життю, так і інших учасників дорожнього руху, тому суд вважає за необхідне піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом.

Згідно ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 23, 24, 27, 30, 33-35, 40-1, 130 ч.1, 245, 268, 280, 283, п.1 ч.1 ст.284 КУпАП суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 (десять тисяч двісті) грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня її постановлення.

Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Строк пред`явлення до виконання три місяці, з дня набрання постановою законної сили.

Суддя: Н.О. Яценко