Провадження № 3/127/8579/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2020 р.м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною другою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 28.10.2020 о 17.35 год. по вулиці Мечникова, 7 в місті Вінниці ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ Lanos, д.н. НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом, а саме не отримав посвідчення водія відповідної категорії.

ОСОБА_2 в судовому засіданні винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та суду пояснив, що він здійснював навчальну поїздку з інструктором. На час складення протоколу іспит він ще не здавав.

Захисник ОСОБА_2 адвокат Павленко І.С. просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 , доводи його захисника, дослідивши надані суду матеріали, суд дійшов до такого висновку.

Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП) завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 280 КпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З диспозиції частини другої статті 126 КпАП випливає, що відповідальність за зазначеною нормою настає у разі керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

З протоколу про адміністративне правопорушення випливає, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ Lanos, д.н. НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом, а саме не отримав посвідчення водія відповідної категорії. Натомість ОСОБА_1 в судовому засіданні винуватість у вчиненні правопорушення не визнав, зазначивши при цьому, що він керував навчальним автомобілем разом з інструктором.

Згідно з приміткою до статті 126 КпАП положення частин першої та другої цієї статті не застосовуються до осіб, які у встановленому порядку навчаються водінню транспортного засобу.

На підтвердження тієї обставини, що ОСОБА_1 навчається водінню транспортним засобом, захисником останнього надано суду копію договору про надання платних освітянських послуг автошколою «Автоплюс К» від 28.09.2020 та копію акта здачі-прийняття робіт з надання платних освітянських послуг від 30.11.2020. Згідно з наданими захисником документами ОСОБА_1 з 28.09.2020 по 30.11.2020 проходив навчання у зазначеному вище навчальному закладі.

З огляду на викладе, суд дійшов до переконання, що ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 126 КпАП.

Будь-яких доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 здійснював керування не навчальним автомобілем за відсутності інструктора матеріали справи не містять. Суд при цьому вважає за доцільне зауважити, що частиною другою статті 251 КпАП регламентовано, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд також враховує рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 відповідно до якого адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі й закріпленою в статті 62 Конституції України.

Європейським судом з прав людини в рішенні від 10.02.1995 у справі «Аллене де Рибемон проти Франції» зазначено, що сфера застосування принципу невинуватості значно ширше, ніж це представляється: презумпція невинуватості обов`язкова не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, але і для всіх інших суспільних відносин.

З огляду на викладене, з урахуванням принципу презумпції невинуватості, закріпленого у статті 62 Конституції України, а також з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд дійшов до висновку, що об`єктивними даними не підтверджено винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною другою статті 126 КпАП, а тому відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КпАП провадження у справі необхідно закрити.

Керуючись статтями 126, 283, 284 КпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною другою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: