Київський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

10 листопада 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Тютюн Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 14 травня 2020 року,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Деснянського районного суду м. Києва від 14.05.2020 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Як встановив суд, з посиланням на протокол про адміністративне правопорушення, 19 березня 2020 року близько 11 години 35 хвилин ОСОБА_1 , керуючи автомобілем "Chevrolet Lacetti" д/н НОМЕР_2 на просп. Маяковського, 61 в м. Києві з ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді скасувати і закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Обґрунтовуючи свої вимоги, зазначає про порушення його прав, передбачених ст.268 КУпАП, що виразилося в розгляді справи в умовах карантину без його участі та за відсутності даних про своєчасне його сповіщення про місце і час розгляду справи повісткою, як це передбачено ст.2772 КУпАП. Що ж стосується повідомлення шляхом направлення sms, то воно не є належним і не відповідає Порядку надсилання учасникам судового процесу (кримінального провадження) текстів судових повісток у вигляді sms-повідомлень, затвердженому Наказом Державної судової адміністрації України № 73 від 01.06.2013, оскільки направлене без його письмової згоди та на номер телефону, яким на той час він не користувався. Також вважає, що суддя допустив порушення норм процесуального права, не забезпечивши фіксування судового розгляду веденням протоколу судового засідання, як це передбачено ст.281 КУпАП.

ОСОБА_1 вказує на невідповідність постанови вимогам ст.283 КУпАП з огляду на відсутність у ній опису обставин, установлених під час розгляду справи та які б відповідали диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки в мотивувальній частині містяться посилання на матеріали адміністративного провадження, що можуть бути прийняті судом лише як доказ, наданий органом, який не наділений повноваженнями встановлювати винуватість особи у вчиненні правопорушення. Крім того, в постанові не зазначено нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане порушення, якими видами транспортних засобів його позбавлено права керування, відомості про сплату штрафу, правові наслідки невиконання адміністративного стягнення, порядок оскарження та орган для подання апеляційної скарги, набрання чинності постановою, як це передбачено ст.283, 291 КУпАП. Вважає, що суд не дав оцінку тому, що обставини вчинення адміністративного правопорушення та складання протоколу поліцейськими належним чином не зафіксовані технічними засобами, про що свідчить відсутність у додатках до протоколу диску з відеозаписом. Тому стверджує, що у справі відсутні докази його винуватості.

Також суд не з`ясував, чи мав він на час складання протоколу посвідчення водія та право керування транспортними засобами. Так, з посвідчення водія НОМЕР_3 , виданого на строк з 23.02.2018 по 23.02.2020, вбачається, що станом на 19.03.2020 він не мав права керування транспортними засобами, що також підтверджується постановою ЕАК № 2268104 від 19.03.2020, якою на нього накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП. Враховуючи викладене, робить висновок, що він не є спеціальним суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 подав до апеляційного суду клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п.7 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст.38 КУпАП, посилаючись на те, що відповідно до змісту протоколу правопорушення вчинено більше ніж 3 місяці тому, і постанова судді місцевого суду не набрала законної сили у зв`язку з тим, що апеляційним судом не прийнято рішення у вказаний строк.

До апеляційного суду ОСОБА_1 , який повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився і відомості про поважні причини неявки не надав. А тому згідно з ч.6 ст.294 КУпАП його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції згідно з ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення. Висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення є обґрунтованим і підтверджується наявними в справі доказами.

Такими доказами є дані, зафіксовані в: протоколі про адміністративне правопорушення, в якому детально викладено суть порушення, вчиненого ОСОБА_1 , про що зазначено раніше; письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я; розпискою ОСОБА_4 , який підтвердив залишення йому на зберігання автомобіля "Chevrolet Lacetti" д/н НОМЕР_2 , що свідчить про застосування до ОСОБА_1 такого заходу забезпечення провадження у справі про адміністративне правопорушення, як відсторонення від керування транспортним засобом; записом портативного відеореєстратора поліцейського, який всупереч доводам апеляційної скарги зазначений як додаток у протоколі і долучений до справи.

Оскільки вказані докази об`єктивно узгоджуються між собою, їх правильно покладено в обґрунтування висновків суду.

Згідно з п.2 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08.05.1993, посвідчення водія, видане особі вперше, дійсне протягом двох років з дня його видачі з обмеженим правом керування транспортним засобом. Посвідченням водія, виданим вперше, є документ, що підтверджує право його власника на керування транспортним засобом, отриманий після проходження особою, яка раніше не мала посвідчення водія, медичного огляду в порядку, встановленому МОЗ, а також підготовки відповідно до планів і програм та після складення теоретичного і практичного іспитів в уповноважених підрозділах територіальних органів з надання сервісних послуг МВС - територіальних сервісних центрах МВС (далі - територіальні сервісні центри МВС).

Згідно з п.251 Положення обмін посвідчення водія, виданого особі вперше, після закінчення строку його дії проводиться без складення іспитів за умови вчинення особою протягом двох років з дня видачі такого посвідчення не більше двох адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та невчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого статтею 286 Кримінального кодексу України. У разі вчинення особою протягом двох років з дня видачі вперше посвідчення водія трьох і більше адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху або визнання особи винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 286 Кримінального кодексу України, без застосування до неї позбавлення права на керування транспортними засобами обмін такого посвідчення здійснюється із складенням теоретичного та практичного іспитів у територіальному сервісному центрі МВС.

Строк дії посвідчення водія НОМЕР_3 , виданого ОСОБА_1 вперше з 23.02.2018 по 23.02.2020, на момент вчинення правопорушення закінчився. Однак за змістом цих норм він не втратив права керування транспортними засобами, оскільки лише повинен був звернутися до територіального сервісного центру МВС для обміну посвідчення водія, строк дії якого закінчився, на інше.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2268104 від 19.03.2020 на ОСОБА_1 , дійсно, накладено стягнення у виді штрафу за ч.2 ст.126 КУпАП, яка передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передачу керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом. Однак з опису обставин у цій постанові вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Крім того, постанова, складена уповноваженим працівником Національної поліції, не є преюдицією для суду.

За таких обставин ОСОБА_1 є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно з ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно з ч.1 ст.2772 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Суд не направляв ОСОБА_1 повістку, яке це передбачено нормами КУпАП. Однак твердження, що про розгляд справи він сповіщений не був лише з огляду на не отримання саме судової повістки поштою, є надуманими, оскільки про місце і час судового засідання, призначеного на 9 годину 10 хвилин 14.05.2020, ОСОБА_1 було направлено текст судової повістки sms-повідомленням на вказаний ним особисто номер мобільного телефону в протоколі про адміністративне правопорушення. Sms-повідомлення доставлено 13.04.2020, що підтверджується довідкою про доставку, яка формується в електронному вигляді, а тому достовірність викладених у ній даних не викликає жодних сумнівів (а.с.11). Оскільки жодною з редакцій Постанови Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" № 211 від 11.03.2020 не було припинено роботу судів, встановлення на території України карантину не позбавляло ОСОБА_1 можливості з`явитися до суду за умови використання засобів індивідуального захисту.

За цим же номером телефону ОСОБА_1 викликався в судове засідання апеляційного суду, в судовому засіданні якого мав можливість реалізувати свої права, і його неявка лише дає підстави вважати про небажання скористатися такою нагодою, у зв`язку з чим посилання на порушення суддею норм процесуального права є формальними.

Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено фіксування судового засідання під час розгляду справи в суді, а тому посилання в апеляційний скарзі на вимоги ст.281 КУпАП, якою передбачено ведення протоколу засідання колегіального органу при розгляді справи про адміністративне правопорушення, є безпідставними.

При цьому слід погодитися з доводами про невідповідність постанови судді вимогам ст.283 КУпАП, враховуючи, що замість опису обставин, установлених під час розгляду справи, вона містить посилання на матеріали справи, а саме, обставини в протоколі про адміністративне правопорушення, з якими погодився суд. Також суд не вказав у постанові порядок сплати штрафу, правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження. Однак це не може бути формальною підставою для скасування постанови та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У постанові вказано, що ОСОБА_1 є винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто нормативний акт, який передбачає відповідальність, і з її змісту однозначно зрозуміло, що він відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, що відповідає диспозиції вказаної норми. Також законом не передбачено зазначати в судовому рішенні види транспортних засобів, якими особу позбавлено права керування.

Отже, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена повністю.

Стягнення на ОСОБА_1 накладене в межах строків, встановлених ст.38 КУпАП, і відповідає санкції відповідної частини статті.

Оскільки обставини справи з`ясовані суддею місцевого суду протягом трьох місяців з дня вчинення адміністративного правопорушення, і, відповідно, в межах цього ж строку накладено стягнення, підстав для задоволення клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи апеляційним судом строків, передбачених ст.38 КУпАП, не вбачається.

Отже, постанова судді є законною і підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 14 травня 2020 року, якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 /шестисот/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 /десять тисяч двісті/ гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду Т.М. Тютюн