Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2020 року м. Рівне

Рівненський апеляційний суд у складі судді Шимківа С.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сарненського районного суду Рівненської області від 25 серпня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 25 серпня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 один рік.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що оскаржувана постанова є необгрунтованою та такою, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Він, дійсно, 16.08.2020 року близько 17.00 год. керував мопедом марки «Alfa» по вул. Центральна в с. Мале Вербче Сарненського району Рівненської області.

Працівниками поліції його було зупинено під приводом перевірки перебування мопеда в базі даних викрадених та розшукуваних транспортних засобів.

Після цього працівники поліції почали запитувати чи вживав він алкогольні напої, на що він категорично заперечив, оскільки не вживає алкоголь через стан свого здоров`я.

Натомість, працівники поліції почали йому погрожувати та залякувати тим, що відвезуть у м. Сарни, де у нього точно виявлять алкоголь.

Оскільки у нього не було із собою коштів, щоб повернутися із м. Сарни в с. М.Вербче, він повідомив, що може пройти тест на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, тобто в с. М. Вербче.

Проте працівниками поліції йому було відмовлено в цьому.

Таким чином, від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я він не відмовлявся.

У подальшому, працівниками поліції відносно нього було складено три документа, з якими йому не дали ознайомитися.

Крім того, суд позбавив його права на участь у судовому розгляді справи та не забезпечив можливості надати пояснення, які мають істотне значення для її правильного вирішення.

Просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати оскаржувану постанову, а провадження у справі закрити.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши учасників справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

У матеріалах справи відсутні докази отримання ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови, а тому клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження є обґрунтованим.

Судом встановлено, що 16.08.2020 року о 17.01 год. в с. М. Вербче по вул. Центральна ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки "Аlfa", без державного номерного знаку, перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови.

Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Однією із підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння визначається ст. 266 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду" від 17 грудня 2008 року № 1103 та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858.

Відповідно до цих нормативних актів оглядові підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, підтверджується сукупністю доказів, яким суд першої інстанції дав належну оцінку, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 092415 від 16.08.2020 року, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Жодних доводів та заперечень, які б спростовували вищенаведені обставини, апеляційна скарга не містить.

Твердження апеляційної скарги про те, що апелянтом не було порушено вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, оскільки він не відмовлявся пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі спростовується матеріалами справи, в тому числі і поясненнями свідків.

Підстав ставити під сумнів об`єктивність та неупередженість залучених свідків судом не встановлено.

Пояснення свідків отримані у встановленому законом порядку, передбаченими способами та засвідчені власноручними підписами цих осіб.

Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №092415 від 16 серпня 2020 року, засвідченого підписом ОСОБА_1 , ним зазначено, що: «випив 0,5 л. пива алкогольного та сів за кермо мопеда, після чого мене зупинила поліція; від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння я відмовляюся».

Покликання апелянта на те, що суд першої інстанції розглянув справу без його участі, у зв`язку з чим він не зміг надати пояснення, не заслуговують на увагу, оскільки ч. 2 ст. 268 КУпАП визначено категорії справ про адміністративні правопорушення, при розгляді яких присутність особи, що притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Застосовуючи такий вид адміністративного стягнення, передбачений санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, як штраф, суд першої інстанції враховував характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, те, що його дії характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпечність, становлять небезпеку дорожньому руху та несуть загрозу для його учасників.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Так, санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП за вчинення цього адміністративного правопорушення передбачається накладення стягнення: на водіїв у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб у виді накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Поняття «водій» дане у п.1.10 ПДР України. Відповідно до цієї правової норми водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Таким чином обов`язковою ознакою, яка відносить певну особу до категорії водіїв, є наявність у цієї особи посвідчення водія чи іншого документа, який надає йому право керувати відповідним транспортним засобом.

Із матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував (довідка Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області, видана до протоколу ДПР18 № 092415 від 16.08.2020 року) (а.с. 6).

У зв`язку із викладеним, суд приходить до висновку що постанова Сарненського районного суду Рівненської області від 25 серпня 2020 року щодо ОСОБА_1 підлягає зміні, шляхом виключення із неї рішення про накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

На підставі наведеного та керуючись ч. 1 ст. 130, ст. 294 КУпАП апеляційний суд, -

п о ста н о ви в :

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови Сарненського районного суду Рівненської області від 25 серпня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Сарненського районного суду Рівненської області від 25 серпня 2020 року відносно ОСОБА_1 змінити.

Виключити із цієї постанови рішення про накладення на ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

У решті постанову Сарненського районного суду Рівненської області від 25 серпня 2020 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Рівненського

апеляційного суду С.С. Шимків