№ 3/755/8693/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2020 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Метелешко О.В. розглянувши справу, що надійшла з Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої адміністратором хостелу, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з даних, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 352223, 13 листопада 2020 року, о 18 годині 14 хвилин, за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_1 , яка являється адміністратором хостелу «ІНФОРМАЦІЯ_2», не вжила заходів щодо його закриття, чим порушила пп. 2 п. 12 постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 року та чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

У судове засідання з`явилися ОСОБА_1 та її захисник - адвокат Глушкова Т.І., зокрема, остання подала клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Клопотання мотивувала тим, що ОСОБА_1 офіційно працевлаштована у ФОП « ОСОБА_2 » на посаді адміністратора хостелу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією Розпорядження № 1-К по особовому складу від 17 травня 2019 року та копією посадової інструкції адміністративного помічника від 17 травня 2019 року .

13 листопада 2020 року, ОСОБА_1 , перебувала на своєму робочому місці та на неї було складено протокол серії АПР № 352223 про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП, у зв`язку з тим, що вона не вчинила заходів щодо закриття хостелу, чим порушила вимоги постанови Кабінету міністрів України № 641 від 22.07.2020 року, а саме п. 12 п.п. 2. До даного протоколу, на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, старшим ДОП Дніпровського УП ГУНП у м. Києві Роженком Д.М. надано: рапорт, пояснення ОСОБА_1 , пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , фотографії. Зі змісту наданих доказів вбачається, що хостел «ІНФОРМАЦІЯ_2» працював, так як там проживали клієнти, які оплатили проживання наперед, а ОСОБА_1 виконувала свої посадові обов`язки адміністратора відповідно до посадової інструкції адміністративного помічника. Так, відповідно до посадової інструкції адміністративного помічника від 17 травня 2019 року, ОСОБА_1 не є відповідальною особою за дотриманням санітарних та протиепідемічних заходів на підприємстві (ч. 4 розділу IV Інструкції). Більше того, відповідно до розділу III Інструкції, адміністративний помічник не має право: використовувати ключі від хостелу, логінів та паролів від охоронної сигналізації підприємства; приймати рішення відносно відкриття, закриття або режиму роботи костелу; вносити зміни до розпорядку роботи хостелу.

Як вбачається із трудової книжки та посадової інструкції, ОСОБА_1 є найманим працівником та не є безпосереднім суб`єктом господарювання, а відповідно до посадової інструкції адміністративного помічника, ОСОБА_1 не мала права приймати рішення відносно відкриття, закриття або режиму роботи костелу; вносити зміни до розпорядку роботи хостелу.

Відповідно до ст. 3 ГК України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 55 ГК України, суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 зазначено, що вона будучи адміністратором хостелу, не вжила заходів щодо його закриття, чим порушила вимоги постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 року, а саме п. 12 пп. 2.

Відповідно до п. 12 постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 року на території регіону (адміністративно-територіальної одиниці), на якій установлено "жовтий" рівень епідемічної небезпеки, додатково до протиепідемічних обмежень, установлених для "зеленого" рівня епідемічної небезпеки, забороняється відвідування сторонніми особами установ і закладів соціального захисту, в яких тимчасово або постійно проживають/перебувають громадяни похилого віку, ветерани війни і праці, особи з інвалідністю, особи із стійкими інтелектуальними або психічними порушеннями, установ і закладів, що надають соціальні послуги сім`ям/особам, які перебувають у складних життєвих обставинах, крім установ і закладів, які надають соціальні послуги екстрено (кризово).

Поряд із цим, п. 12 постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 року взагалі не містить підпунктів, а тому інформація, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення щодо порушення ОСОБА_1 п. 12 пп. 2 постанови, - не відповідає дійсності.

Крім того, згідно з п. 4 постанови КМУ № 1100 від 11.11.2020 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 р. № 641», яка набрала чинності 13.11.2020 року, пункти 11-14 постанови, виключені.

Таким чином, з вищенаведеного вбачається, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, а відтак, справа підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Зокрема, на підтвердження своїх пояснень захисник Глушкова Т.І. надала для долучення письмові докази.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, клопотання захисника Глушкової Т.І., приходжу до наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У силу вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст. 44-3 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Положеннями ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 ГК України, суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Згідно до ч. 2 ст. 55 ГК України, суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Зокрема, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, 13 листопада 2020 року, о 18 годині 14 хвилин, за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_1 , яка являється адміністратором хостелу «ІНФОРМАЦІЯ_2», не вжила заходів щодо його закриття, чим порушила пп. 2 п. 12 постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 року.

Відповідно до Розпорядження № 1-К від 17.05.2019 року ОСОБА_1 прийнята на посаду адміністративного помічника до ФОП « ОСОБА_2 » з 20.05.2019 року.

Згідно з посадовою інструкцією адміністративного помічника, затвердженої ОСОБА_2 17.05.2019 року, адміністративний помічник не має право: використовувати ключі від хостелу, логінів та паролів від охоронної сигналізації підприємства; приймати рішення відносно відкриття, закриття або режиму роботи хостелу; вносити зміни до розпорядку роботи хостелу.

Таким чином, до матеріалів справи не долученого жодного доказу того, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання та здійснює господарську діяльність або зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Враховуючи надані докази в їх сукупності, є підстави вважати, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, адже, всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Крім того, відповідно до статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Крім того, відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Зокрема, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Враховуючи викладене, суд не знаходить підтверджень наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, у зв`язку з чим,провадження у справі відносно неї підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 9, 44-3, 245, 247, 280, 283, 284 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП - закрити, на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: