Житомирський апеляційний суд
Справа №287/1133/20 Головуючий у 1-й інст. Винар Л. В.
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Ляшук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2020 року суддя Житомирського апеляційного суду Ляшук В.В. з участю секретаря Кусковської Т.А., особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 , захисника Зембри Є.Є. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, жителя АДРЕСА_1 ,

встановив:

Постановою Олевського районного суду Житомирської області від 25 вересня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у сумі 420, 40 гривні.

Згідно постанови суду, 26.06.2020 року о 10 год. 30 хв. на автодорозі Олевськ - Журжевичі гр. ОСОБА_1 , керував мотоциклом «BIRD», без державного номерного знаку, в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9-а Правил дорожнього руху. Перевірка на стан сп`яніння проводилася у встановленому законом порядку за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер». Показник тесту 1,51%. В подальшому водія було відсторонено від керування транспортним засобом.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати, а провадження у справі закрити.

Вважає, що постанова суду щодо нього є необґрунтованою, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Зазначає, що суд розглянув справу у його відсутність, що позбавило його можливості давати пояснення та заявляти клопотання.

Вказує, що постанова БАА №009573 від 26.06.2020 року жодним чином не доводить, що він перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Зазначає, що пояснення свідків не можуть бути доказом у справ про адміністративне правопорушення, оскільки суд не викликав їх в судове засідання та під час допиту не попереджав про кримінальну відповідальність.

Вважає, що у протоколі не вірно вказано назву приладу та не вказано серійний номер приладу, а тому не зрозуміло, яким саме приладом проводилось обстеження на стан сп`яніння.

Також, вважає, що огляд та стан виявлення алкогольного сп`яніння було проведено з порушенням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу, останнє калібрування та повірка приладу якого відбувалось з порушенням 6 місячного строку. Застосування такого приладу в Україні на його думку не дозволено.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_1 та захисника Зембри Є.Є. в підтримання доводів апеляційної скарги з наведених в ній мотивів, перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Процедура виявлення у водіїв ознак алкогольного сп`яніння та проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння визначена ст.266 КУпАП, Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерство внутрішніх справ України Міністерство охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735.

У відповідності до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи іншого сп`яніння чи під дією лікарських засобів підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться за допомогою спеціальних технічних засобів працівником поліції у присутності двох свідків, або в закладі охорони здоров`я.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Зі змісту п. 2.5 ПДР слідує, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння підтверджується даними результатів чек-тесту №1430 проведеного сертифікованим приладом алкотестер Драгер №6810 26.06.2020 року о 10 годині 42 хвилин, яким у присутності двох свідків встановлено стан алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 - 1,51 % алкоголю, протоколом про адміністративне правопорушення від 26.06.2020, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого, ОСОБА_1 погодився з результатами огляду, копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 009573 від 26.06.2020 року, відповідно до якого ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції за порушення ч. 1,6 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 126 КУпАП.

З письмових пояснень ОСОБА_1 , наданих в протоколі про адміністративне правопорушення, а також з письмових пояснень, які надані на окремому аркуші (а.с.5) слідує, що він свою вину визнає, погоджується з результатами огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння, щиро розкаюється.

При проведенні огляду за допомогою пристрою «Драгер» ОСОБА_1 щодо результатів тестування на алкоголь заперечень не висловлював, не виявляв бажання пройти тест на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, а також не просив надати йому сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Зазначені докази, а також відсутність у ОСОБА_1 будь-яких заперечень при складанні протоколу щодо правомірності дій працівників поліції, спростовують доводи апеляційної скарги.

Відповідно до наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 1447 від 13.10.2016 року міжповірочний інтервал законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, а саме газоаналізатора становить один рік.

Вимірювальний прилад алкотестер «Drager 6810» внесений до Державного реєстру України засобів вимірювальної техніки, має свідоцтво державної реєстрації МОЗ України, комплектується свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Посилання захисника на порушення інструкції з експлуатації газоаналізатора не спростовують висновки суду та не можуть бути обґрунтованою підставою для визнання показників приладу недопустимим доказом.

Вимірювальний прилад, за допомогою якого провадився огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння відповідає вимогам закону, дозволений для використання на території України, останнє калібрування пройшов 11.07.2019 року та на час проведення огляду був придатний до застосування, а тому його показники не викликають сумнівів.

Не дають підстав для скасування судового рішення і інші доводи апелянта, які є формальними та жодним чином не свідчать про незаконність чи необґрунтованість прийнятого рішення, оскільки висновки суду ґрунтуються на доказах, що містяться у матеріалах справи.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суд апеляційної інстанції вважає правильними та такими, що обґрунтовані належними та допустимими доказами і будь-яких сумнівів щодо цих доказів не вбачає.

Стягнення ОСОБА_1 судом першої інстанції призначено у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав вважать його таким, що не відповідає тяжкості вчиненого правопорушення та особі правопорушника через його суворість апеляційний суд не вбачає.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновками районного суду про доведеність вини ОСОБА_1 в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

За таких обставин апеляційний суд вважає постанову суду законною і обґрунтованою та не знаходить підстав для її скасування.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Олевського районного суду Житомирської області від 25 вересня 2020 року щодо нього - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Житомирського

апеляційного суду В.В. Ляшук