ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 3/753/8730/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2020 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Просалова О.М., розглянувши адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколів про адміністративне правопорушення, 16.09.2020 року о 08 годині 28 хвилин, ОСОБА_1 , по вулиці Дніпровській набережній, 19-Б у місті Києві, керуючи автомобілем «Лексус» н.з. НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечним, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, в результаті чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Субару Форестер» н/з НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів, після чого місце ДТП залишив, чим порушив вимоги п.п. 2.10 (а), 10.9 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП.

Оскільки протоколи серії ДПР 18 №035178 та серії ДПР 18 №035177 складені відносно однієї особи, якій інкримінують вчинення кількох адміністративних правопорушень, вважаю за необхідне об`єднати справи щодо ОСОБА_1 в одне провадження.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень не визнав та пояснив, що 16.09.2020 року о 08 годині 28 хвилин по вулиці Дніпровській набережній, 19-Б у місті Києві паркував свій транспортний засіб та рухаючись заднім ходом, торкнувся автомобіля «Субару Форестер». Після даної пригоди спілкувався з власницею автомобіля «Субару Форестер», яка повідомила йому, що на її автомобілі пошкодження відсутні та вона не має до нього претензій. Тому він поїхав з місця ДТП. Потім його викликали до поліції та він дізнався, що дана ДТП була оформлена без його участі.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, зокрема протоколи про адміністративні правопорушення, схему місця ДТП, сд-диск з відеозаписом моменту ДТП, письмові пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , рапорт працівника поліції, рапорт оперативного чергового, реєстраційну картку транспортного засобу, оцінивши всі обставини справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст. 252 КУпАП, - орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП підтверджується дослідженими судом доказами у їх сукупності, зокрема даними протоколу про адміністративне правопорушення, схеми місця ДТП, відеозаписом моменту ДТП, письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,.

Враховуючи особу правопорушника, конкретні обставини вчиненого правопорушення, вважаю, що на ОСОБА_1 необхідно накласти адміністративне стягнення, у виді штрафу на користь держави.

Разом з тим, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП полягає в умисному залишенні водієм місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний.

При цьому, з пояснень ОСОБА_1 вбачається, що коли він залишав місце ДТП, він переконався та був запевнений водієм автомобіля «Субару Форестер», що на даному автомобілі відсутні пошкодження та претензій до нього ніхто не має. Крім того, з рапорту оперативного чергового вбачається, що водієм автомобіля «Субару Форестер» - ОСОБА_2 було викликано поліцію о 14:05 годині 16.09.2020 року. При тому, що з пояснень ОСОБА_2 видно, що про ДТП вона дізналась одразу після його настання через спрацювання сигналізації, з`явилась на місці події та спілкувалась там з водієм автомобіля «Лексус».

Оцінивши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що висновок про порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.10 (а) ПДР України не ґрунтується на встановлених обставинах та не підтверджується наявними у справі доказами.

У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі « Авшар проти Туреччини » (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Перекладання такого обов`язку на суд не передбачено.

Крім цього, суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 20.09.2016 року «Карелін проти Росії», відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутності сторони обвинувачення у справах про адміністративні правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд.

Згідно положень ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи вищевикладене, судом об`єктивно встановлено, що вина водія ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.10 (а) ПДР України матеріалами справи не доведена, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Аналіз наведених обставин дозволяє суду зробити висновок про необхідність закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

На підставі ст. 40-1 КУпАП з правопорушника слід стягнути судовий збір у розмірі 420 гривень 40 копійок на користь держави.

Керуючись ст.ст. 36, 40-1, 124, 122-4, ч.1 ст. 247, 251,252, 268,283-285 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Об`єднати в одне провадження справи про адміністративні правопорушення № 753/19197/20 та № 753/19200/20 та присвоїти єдиний унікальний номер № 753/19197/20.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить триста сорок гривень в дохід держави.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП - закрити на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі чотириста двадцять гривень сорок копійок.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через 15 днів з дня вручення йому копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або внесення подання на постанову - не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна, в порядку, встановленому законом.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання три місяці з дня її винесення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва.

Суддя: