Справа № 577/3595/20
Провадження № 3/577/886/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" грудня 2020 р. м. Конотоп

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Потій Н.В.,

за участю секретаря Подейко Т.С.,

розглянувши матеріали, які надійшли від Конотопського ВП ГУНП в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

мешканця АДРЕСА_1 ,

непрацюючого

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

09 вересня 2020 року о 19:50 в м. Конотоп по вул. Лісового водій ОСОБА_1 керував автомобілем VOLKSWAGEN-Caddy д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився: на місці за допомогою газоаналізатора «DragerAlkotest» серійний номер ARLJ-0589, а також в закладі охорони здоров`я КНП КМР «Конотопська ЦПЛ ім. академіка М. Давидова» в присутності двох свідків, що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду № 204 від 09.09.2020 року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України.

У судове засідання 08 грудня 2020 року ОСОБА_1 не з`явився, надав заяву від 07.12.2020 року про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням на лікуванні в Конотопській ЦРЛ, про що надав відповідну довідку; справу просить розглядати за його участі. Крім того, надав заяву про те, що відмовляється від послуг адвоката Островського В.І., свої інтереси захищатиме сам.

Суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, враховуючи, що статтею 268 КУпАП не передбачена обов`язкова участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП. Крім того, зважаючи на принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, для забезпечення розгляду справи у межах строку накладення адміністративного стягнення, який в даній справі спливає 09 грудня 2020 року, суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суд також враховує, що ОСОБА_1 був присутній в попередніх судових засіданнях, зокрема 16.10.2020 року надав пояснення по справі, 05.11.2020 року був присутній при дослідженні письмових доказів, 04.12.2020 року був присутній під час допиту свідка ОСОБА_2 і розгляд справи відбувався за участю адвоката Островського В.І.

Так, ОСОБА_1 у судовому засіданні 16 жовтня 2020 свою провину не визнав. Суду пояснив, що близько 20 години його зупинили працівники поліції. Він сказав, що зранку випив шампанського. У поліцейських алкотестеру не було, він не захотів чекати доки привезуть алкотестер і погодився їхати в лікарню. Лікаря він чекав близько години, розхвилювався і не зміг здати аналіз сечі. Здати аналіз крові йому відмовили. Свідки в лікарню приїхали через годину з іншим екіпажем поліції.

Відповідно до ч.1 ст.2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно положень ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Згідно ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, а згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У диспозиції ч. 1 ст.130 КУпАП вказано керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Диспозиція даної норми закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, в тому числі осіб, які керують транспортними засобами, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України

Згідно п. 2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння.

Установленим порядком проходження медичного огляду, про який йдеться, є визначена у ст. 266 КУпАП, розділі ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (затверджена наказом МВС 07.11.2015 № 1395, зареєстрована в МЮ 10.11.2015 № 1408/27853), розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (затверджена спільним наказом МВС та МОЗ 09.11.2015 № 1452/735 та зареєстрована в МЮ 11.11.2015 за № 1413/27858) і п.п. 3-8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (затверджений постановою КМ 17.12.2008 № 1103, з послідуючими змінами), процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння і безпосередньо порядок проведення такого огляду.

Згідно цієї процедури огляд водія на стан сп`яніння проводиться поліцейським: 1) на місці зупинки транспортного засобу із використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції, у присутності 2-х свідків; 2) у відповідному закладі охорони здоров`я (в тому числі у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше 2-х годин з моменту встановлення підстав для його здійснення і огляд проводиться в присутності поліцейського.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису (ч. 1 ст. 251 КУпАП), а згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно ст. 252 КУпАП, суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд, за клопотанням захисника, вживав заходів для виклику свідка ОСОБА_3 , однак останній згідно рапорту поліції за місцем проживання відсутній. Також суд вживав заходів для допиту в якості свідка лікаря Конотопської міської лікарні ОСОБА_4 , яка склала висновок про відмову від медичного огляду, однак остання за інформацією генерального директора лікарні знаходиться на листку непрацездатності і на виклик до суду не з`явилася.

Враховуючи, що строк притягнення до відповідальності спливає 09 грудня 2020 року, черговий виклик вказаних осіб і відкладення розгляду справи може призвести до уникнення особою відповідальності, що є неприпустимим.

Суд вважає, що в справі достатньо належних і допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 .

Зокрема, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП доведена наступними доказами:

- показами свідка ОСОБА_2 , який суду пояснив, що 09.09.2020 року перебував на території ЦРЛ в м. Конотоп близько 21:35 год його запросили бути свідком того, що особа відмовилася від проходження тесту та здачі сечі на визначення алкоголю. ОСОБА_1 відмовився здати аналіз сечі, а хотів здати аналіз крові, але вони з лікарем не зійшлися в цьому питанні. Також свідок підтвердив свої письмові пояснення, долучені до справи, про те, що ОСОБА_1 відмовився і від проходження тесту на спецпристрої «Алкон».

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 204 від 09.09.2020 року, складеного лікарем КНП КМР «Конотопська ЦРЛ ім. академіка Михайла Давидова» Зайцевої М.О., вбачається, що 09.09.2020 року о 21:35 год ОСОБА_1 від обстеження категорично відмовився (а.с. 4).

- письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 , з яких вбачається, що 09.09.2020 року о 21:50 год він перебував по вул. М. Амосова в м. Конотоп, де був запрошений стати свідком коли водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в лікарні, на що останній відмовився (а.с. 6).

- інформацією Конотопського ВП ГУНП в Сумській області від 12.11.2020 року про те, що у розпорядженні Конотопського відділу поліції мається один сертифікований алкотестер Drager, який на момент складення адміністративного протоколу ДПР 18 № 490027 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП перебував у розпорядженні працівників поліції, які склали вищевказаний протокол. 09.09.2020 року в період з 19:30 до 20:30 працівниками поліції Конотопського ВП був складений лише один протокол відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с. 27).

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 490027 від 09.09.2020 року, складеним у присутності свідків (а.с. 3).

Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав не довіряти вказаним доказам.

Досліджуючи письмові пояснення свідка ОСОБА_3 , на предмет їх достовірності і допустимості, суд вважає за можливе використати їх як докази вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, оскільки ці письмові пояснення свідка містять фактичні дані, на основі яких встановлюється певний юридичний факт і їх зміст об`єктивно узгоджується та співпадає з іншими безпосередньо дослідженими судом доказами в справі.

Вказана правова позиція не суперечить принципам, які застосовуються у випадках, коли свідки обвинувачення не з`являються у судове засідання і надані ними раніше показання визнаються допустимими як докази, які узагальнені та уточнені ЄСПЛ в своєму рішенні у справі «Аль-Хавайя й Тахері проти Сполученого Королівства» (Al-Khawaja and Tahery v. theUnitedKingdom), заяви № 26766/05 і № 22228/06, ECHR 2011), згідно яких необхідно проводити триетапний аналіз відповідності положенням п. 1 і п.п. «d» п. 3 ст. 6 Конвенції того провадження, у якому показання свідка, який не був присутнім та допитаним у судовому засіданні, були визнані допустимими як доказ, оскільки у цьому конкретному випадку, на переконання суду, мали місце достатні урівноважуючі фактори, які забезпечили належну і чітку оцінку достовірності таких доказів, та надійні процесуальні гарантії, що компенсували недоліки, з якими зіткнулася сторона через допустимість неперевірених доказів, а також забезпечена загальна справедливість судового розгляду.

Зокрема, вказані вище письмові пояснення свідка ОСОБА_3 , не є єдиними або ж вирішальними доказами для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, ці пояснення не є більш значущими, ніж інші безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, які є достатньо вагомими для визнання особи винуватою, і лише об`єктивно та органічно доповнюють останні у їх сукупності.

Пояснення ОСОБА_1 , суд розцінює як спосіб захисту, оскільки свідок ОСОБА_2 підтвердив суду, що ОСОБА_1 відмовився здати аналіз сечі, а також відмовився від проходження тесту на спецпристрої «Алкон». Вказані покази об`єктивно узгоджуються і з висновком лікаря КНП КМР «Конотопська ЦРЛ ім. академіка Михайла Давидова» Зайцевої М.О. згідно якого ОСОБА_1 категорично відмовився від від обстеження категорично відмовився.

Суд не покладає в основу прийняття рішення відеозапис з відеореєстратора автомобіля оскільки останній не містить звуку і не відтворює розмови працівників поліції з ОСОБА_1 . Однак, це не спростовує висновків суду щодо доведеності провини ОСОБА_1 , враховуючи наявність інших допустимих доказів, зазначених вище.

Таким чином вина ОСОБА_1 повністю доведена та своїми діями він вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився.

Суд також враховує і рішення від 29.06.2007 по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O'Halloran and Francis v. The United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02), де ЄСПЛ наголосив, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі», а тому ОСОБА_1 як водій транспортного засобу, крім передбачених законодавством України прав, має ще й певні обов`язки, які мають дотримуватися при експлуатації автомобіля за будь-яких обставин.

Приймаючи до уваги характер вчиненого правопорушення, що відрізняється підвищеною суспільною небезпекою, є одним із найнебезпечніших правопорушень на транспорті при керуванні джерелом підвищеної небезпеки, враховуючи дані про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, майновий стан, відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність та відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, суд вважає за необхідне накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, яка є безальтернативною.

Керуючись ч. 1 ст. 130, ст. 221, 283-284, КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн 00 коп (десять тисяч двісті грн 00 коп), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_1 у прибуток держави судовий збір в розмірі 420 грн 40 коп (чотириста двадцять грн 40 коп).

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Конотопський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: Н. В. Потій