КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2020 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду - Сілкова І.М., за участю ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 липня 2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Згідно постанови, 19.05.2020 року о 20 год. 42 хв. по вул. Нагірна в м. Біла Церква, водій ОСОБА_1 , керував автомобілем «ВАЗ» 21099 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, який від проходження огляду на станалкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі та за допомогою приладу «Драгер» відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.07.2020 року та закрити щодо нього провадження в справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції вимог ст. 280 КУпАП, оскільки при розгляді даної справи суддя не повно і не об`єктивно з`ясував фактичні обставини справи, а оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

При цьому апелянт зазначає, що він не порушував вимог Правил дорожнього руху України і працівники поліції незупиняли його під час керування транспортним засобом, а тому поліцейські безпідставно підійшли до його автомобіля та незаконно висунули йому вимогу пройти огляд на стан сп`яніння.

На переконання апелянта,працівниками поліціїне було дотримано порядок проведення його огляду на стан сп`яніння, передбачений ст. 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (затвердженої спільним наказом МОЗ МВС України №1452/735 від 09.11.2015 року), оскільки після його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, поліцейські не запропонували йому пройти такий огляд в закладі охорони здоров`я та не надали направлення на огляд водія транспортного засобу у медичному закладі.

Також вказує, що наявні в матеріалах справи письмові пояснення свідків складені останніми не власноруч, а на завчасно заготовлених бланках, згідно яких він відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння лише на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу "Драгер", а не в медичному закладі, однак суд першої інстанції не викликав і не допитував вказаних свідків в судовому засіданні, а тому письмові пояснення цих свідків не можна вважати належними доказами.

Крім того апелянт зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 був складений без додержання вимог ст. 256 КУпАП, оскільки при його складанні поліцейські не роз`яснили йому права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП та положення ст. 63 Конституції України.

Також апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.07.2020 року, посилаючись на поважність причин пропуску цього строку, оскільки вперше він вчасно подав апеляційну скаргу, в якій помилково зазначив адресатом Апеляційний суд Київської області, у зв`язку з чим його апеляційна скарга була повернута, після чого він усунув допущену помилку та повторно подав апеляційну скаргу.

Перевіривши причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді, передбаченого ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, з урахуванням наведених апелянтом обставин, вважає можливим поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки пропущений він був з поважних причин.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та апеляційні доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 встановлено, що суд першої інстанції всебічно, повно і об`єктивно з`ясував усі обставини даної справита прийняв рішення (постанову), зміст якого відповідає вимогам, встановленим ст.ст. 283, 284 КУпАП, в якому наведено докази, на яких ґрунтується висновок суду про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, і цим доказам дана належна правова оцінка.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова, якою ОСОБА_1 визнано винним у порушенні ним п.2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованою та підтверджується наявними в матеріалах справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення від 19.05.2020 року серії ОБ №209763 (а.с. 1), в якому зазначено, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, який від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; письмовими поясненнями цих свідків, які засвідчили відмову водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с. 3, 4), даними Направлення на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 до Білоцерківської міської лікарні №4 з метою виявлення стану сп`яніння (а.с. 2) в якому зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, що останній засвідчив своїм підписом; даними рапорту інспектора БПП в м. Біла Церква УПП у Київській області, ОСОБА_4 щодо обставин вчинення водієм ОСОБА_1 даного адміністративного правопорушенням (а.с. 5), а також даними відеозапису з нагрудного відеореєстратора працівника поліції (а.с. 6), які повністю підтверджують обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Судом першої інстанції належним чином були досліджені дані, що містяться в матеріалах справи, на підставі яких суд першої інстанції дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, з чим також погоджується і суд апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про порушення поліцейськими порядку проведення огляду на стан сп`яніння, передбаченого ст. 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», так як після його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, поліцейські не запропонували йому пройти такий огляд в медичному закладі, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки як вбачається з матеріалів справи, що також підтверджується даними відеозапису з нагрудної камери (відеореєстратора) інспектора поліції (а.с. 6), поліцейський в присутності двох свідків пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер», так і в закладі охорони здоров`я, однак ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, що засвідчили свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у своїх письмових поясненнях.

Крім того, згідно даних вказаного відеозапису, автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений поліцейськими коли останній рухався по прибудинковій території, після чого, перебуваючи разом з поліцейськими на місці події, ОСОБА_1 не заперечував факт порушення ним правил дорожнього руху, що спростовує доводи його апеляційної скарги про те, що працівники поліції безпідставно підійшли до його автомобіля та незаконно висунули йому вимогу пройти огляд на стан сп`яніння.

Доводи апелянта про те, що після його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейські не надали йому направлення на огляд у медичному закладі та не роз`яснили йому його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України при складанні стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 1), ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також повідомлено про розгляд даної справи Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, що останній засвідчив своїм підписом у відповідній графі цього протоколу.

Крім того, всупереч тверджень апелянта, в матеріалах даної справи міститься Направлення на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 до Білоцерківської міської лікарні №4 (а.с. 2), в якому зафіксовано виявлені поліцейським ознаки алкогольного сп`яніння та зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, що останній також засвідчив своїм підписом.

Отже, наявні в матеріалах справи докази з достатньою повнотою підтверджують факт порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України та спростовують доводи його апеляційної скарги про порушення працівниками поліції процедури проведення огляду водія на стан сп`яніння.

За викладеним, постанова судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.07.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування та закриття провадження в справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, про що ставиться питання в його апеляційній скарзі, відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 липня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 липня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - без зміни.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду І.М. Сілкова

Провадження №33/824/3730/2020 Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП

Справа №357/4971/20

Головуючий у І інстанції - Бобкова Н.В.

Головуючий в апеляційній інстанції - Сілкова І.М.