Провадження № 33/824/506/2020 Доповідач - Габрієль В.О.
Категорія: ст.124 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Габрієля В.О., із участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника ОСОБА_3., іншого учасника ДТП - ОСОБА_2 та його захисника Нищенко С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_3., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 12 грудня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 12 грудня 2019 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

Із постанови районного суду вбачається, що водій ОСОБА_1 19.09.2019 року о 10 годині 45 хвилин, керуючи автомобілем «Хюндай Туксон» д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві по вул. Заболотного, 15, перед перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечно, не надав дороги автомобілю «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по тій смузі на яку він мав намір перестроїтись, внаслідок чого сталося зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.10.1 та п.10.3 ПДР України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаним рішенням захисником ОСОБА_3., який діє в інтересах ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій він просить постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 12 грудня 2019 року скасувати та закрити провадження у даній справі.

Свої вимоги мотивує тим, що оскаржувана постанова винесена без всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. На думку апелянта, дорожньо-транспортна пригода сталася виключно за обставин грубого порушення ПДР водієм автомобіля «Mercedes Sprinter» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 , який 19.09.2019 року за період часу з 10.20 по 10.45, рухаючись по відрізку дороги починаючи від ТРЦ «Арт Молл», що на перехресті вулиць Дніпровське Шосе і Велика окружна дорога і далі по вул. Заболотного до місця ДТП - перехрестя вулиць Заболотного і Івана Сірка фактично вчинив погоню за автомобілем під керуванням його клієнта та спричинив створення аварійної обстановки, а саме: примусив його клієнта та інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки.

Захисником іншого учасника ДТП ОСОБА_2 - адвокатом Нищенко С.І. подано пояснення щодо вищевказаної апеляційної скарги, в яких вона просить залишити апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3. без задоволення, а постанову Голосіївського районного суду м. Києві від 12 грудня 2019 року без змін.

На обґрунтування своїх доводів зазначає, що в письмових поясненнях особи, яка притягається до відповідальності, наданих відразу після скоєння ДТП, відсутні будь-які посилання на погоню, яку нібито вчинив ОСОБА_2 . Також, ні ОСОБА_1 , ні його захисник так і не змогли довести мотиву ОСОБА_2 , який би змусив його до переслідування ОСОБА_1 . Також апелянтом не було надано будь-яких доказів, які б це могли підтвердити. Навпаки після ДТП, саме ОСОБА_1 погрожував ОСОБА_2 . Отже, захисник Нищенко С.І. просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, оскільки обставини викладені в ній не відповідають фактичним обставинам справи та містять неправдиві свідчення ОСОБА_1 , які нічим не підтверджені.

Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_3., на підтримку поданої апеляційної скарги, думку ОСОБА_2 та його захисника Нищенко С.І., які заперечували проти задоволення апеляційної скарги , вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає із наступних підстав.

У суді першої інстанції ОСОБА_1 вину у скоєнні правопорушення не визнав та пояснив, що за 5-6 км до місця ДТП на дорозі робили ремонт, він хотів змінити смугу руху, включив повороти, повернув ліворуч, щоб об`їхати ремонтні роботи, проте автомобіль «Мерседес» почав чинити перешкоди, не пропускати, збільшувати швидкість, мигати, та сигналити, в результаті чого вдарив його у праву сторону його автомобіля. Від чого його автомобіль відкинуло на тротуар. Зіткнення сталося у другій смузі. Він був наляканий за своє життя, подумав, що його хочуть вбити.

Аналогічні пояснення ОСОБА_1 надав працівникам поліції безпосередньо після ДТП, що відображено у його письмових поясненнях від 19 вересня 2019 року (а.с.3).

Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції погоджується з висновками районного суду про доведеність його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, правильності кваліфікації дій за вказаною статтею, оскільки зазначене підтверджуються зібраними у справі доказами.

Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №276802 від 19 вересня 2019 року вбачається, що водій ОСОБА_1 19.09.2019 року о 10 годині 45 хвилин, керуючи автомобілем «Хюндай Тюксон» д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві по вул. Заболотного, 15, перед перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечно, не надав дороги автомобілю «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по тій смузі на яку він мав намір перестроїтись, внаслідок чого сталося зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.10.1 та п.10.3 ПДР України (а.с.1).

Інший учасник ДТП ОСОБА_2 суду першої інстанції пояснив, що він рухався по вул. Заболотного, зі швидкістю 50 км/год в другій полосі, не змінюючи напрямку руху, у третій полосі їхала фура. Перед світлофором автомобіль «Хюндай» вилетів з лівої полоси пересікаючи по діагоналі всі полоси і він не зміг зупинитись. Зіткнення сталося у другій смузі, після удару їх автомобілі змістились. Заперечував, що у них з водієм «Хюндаю» був конфлікт на дорозі, на місці пригоди ОСОБА_1 кричав, що він хоче його вбити, хоче забрати його кошти. Він викликав поліцію, оскільки на місце пригоди з боку ОСОБА_1 надходили погрози і приїхало багато чоловіків не слов`янської зовнішності.

Вказані пояснення ОСОБА_2 також підтвердив і в суді апеляційної інстанції.

Зі схеми місця ДТП, складеної за місцем пригоди слідує, що вона містить графічно зображені та зафіксовані об`єкти, дані про обставини дорожньої пригоди (ділянка дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода (на полосі руху ОСОБА_2 ), сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів, транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїзної частини та інше), таблицю дорожніх умов, в якій зазначені назви об`єктів, зображених на схемі, зазначено характеризуючі дані транспортних засобів та відомості про їх пошкодження (а.с.2).

Також з вказаної схеми вбачається, що у автомобіля «Мерседес Спрінтер-313» д.н.з. НОМЕР_2 в результаті ДТП було пошкоджено: передні ліві дверки, переднє ліве крило, ліва фара, передній бампер, капот, решітка радіатора. В свою чергу у автомобіля «Хюндай Туксон» д.н.з. НОМЕР_1 було пошкоджено: дві праві дверки, правий поріг, заднє праве крило, задній бампер, кришка багажника, задня-права стоп фара, задній правий диск, задня ліва накладка, переднє ліве колесо та диск, передній бампер зліва, лобове скло, переднє ліве крило, защита двигуна.;

У рішеннях ЄСПЛ по справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року, які з урахуванням положень ст.ст.8, 9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Відповідно до п.10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Як вбачається з п.10.3 цих Правил, уразі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.

Враховуючи вказані норми, слід зробити висновок, що саме водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Хюндай Тюксон» д.н.з. НОМЕР_1 перед початком перестроювання не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод для інших учасників руху, не надав дороги автомобілю «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , що рухався в попутному напрямку по тій смузі на яку він мав намір перестроїтись. Тому доводи захисника ОСОБА_3., про те, що саме водієм ОСОБА_2 було порушено ПДР України не заслуговують на увагу.

Із огляду на вказане, висновки районного суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується достатніми, належними та допустимими доказами у справі, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №276802 від 19 вересня 2019 року, схемою ДТП до нього, письмовими та усними поясненнями учасників, характером та локалізацією пошкоджень транспортних засобів.

Проаналізувавши докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, районний суд вірно прийшов до переконання, що вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, доведеною повністю.

У відповідності до ст.23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи, притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, та накладенні на нього адміністративного стягнення у виді штрафу були дотримані у повній мірі.

Таким чином, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд апеляційної інстанції не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 12 грудня 2019 року щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду В.О. Габрієль