Справа № 425/3377/19
Провадження № 33/810/3/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Луганського апеляційного суду Чобур О.В., розглянувши в присутності захисника Брошко І.В. апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Рубіжанського міського суду Луганської області від 23.12.2019 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка є фізичною особою- підприємцем, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,

ВСТАНОВИВ:

Згідно оскаржуваній постанові, ОСОБА_1 визнано винною в тому, що 24.09.2019 о 23 годині 57 хвилин на перехресті вулиць Миру і Студентська у м.Рубіжному Луганської області вона керувала автомобілем «Хонда Аккорд» державний номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння і відмовилася від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду і закрити провадження у справі.

Посилається на те, що суд розглянув справу без її участі, тоді як вона знаходилася у відрядженні, про що завчасно повідомила суд.

Також суд розглянув справу без участі її захисника, який знаходився у стані непрацездатності, про що надав суду відповідні медичні документи.

Суд порушив її права на належний судовий захист, в тому числі позбавив можливості опитати свідків.

Суд не взяв до уваги, що працівниками поліції не надано жодних доказів законності зупинки її транспортного засобу.

Вину вона не визнає, клопотання трудового колективу ТОВ «Експо-хім» про передачу матеріалів на розгляд трудового колективу складено без її відома.

В судове засідання ОСОБА_1 , будучи належним чином сповіщеною про час і місце судового розгляду, не з`явилася, поважних причин щодо своєї неявки суду не надала, а тому апеляційним судом визнано можливим здійснити апеляційний розгляд без її участі.

Заслухавши пояснення захисника Брошко І.В., який підтримав доводи апеляційної скарги та надав аналогічні її змісту пояснення, дослідивши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить до таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , отримавши повідомлення суду першої інстанції про призначення судового розгляду на 23.12.2019 надала суду довідку про те, що в цей час, а саме з 17 по 27 грудня 2019 року буде знаходитися у відрядженні.

Суд цілком слушно зазначив у постанові, що знаходження особи у відрядженні є поважною причиною неприбуття на виклик суду.

Відповідно до ч.1 ст. 268 КУпАП, під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Проте, суд поставив під сумнів наявність трудових відносин ОСОБА_1 із підприємством і розцінив її знаходження у відрядженні як спробу затягнути судовий розгляд з метою спливу строку, в період якого можна накласти адміністративне стягнення.

З таким висновком суду не можна погодитися з таких причин.

Надана ОСОБА_1 довідка про знаходження у відрядженні має всі необхідні реквізити (печатку ТОВ «Експо-хім», підпис посадової особи, тощо) і не викликає сумнівів у своїй достовірності.

Зміст долученого до апеляційної скарги договору комісії №0201/17 від 02.01.2017 свідчить про те, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, яка уповноважена укладати угоди від імені ТОВ «Експо-хім» з третіми особами, зокрема, пов`язані з реалізацією продукції ТОВ «Експо-хім».

Надана ТОВ «Експо-хім» характеристика щодо ОСОБА_1 свідчить про використання нею особистого транспорту для реалізації визначених у наведеному договорі цілей, через відсутність у ТОВ «Експо-хім» легкових транспортних засобів.

За таких умов перебування ОСОБА_1 у відрядженні є поважною причиною її відсутності у судовому засіданні, яка не спростована належним чином наведеними у постанові суду доводами, а тому розглянувши справу за її відсутності суд порушив право ОСОБА_1 на належний судовий захист, у зв`язку з чим постанова суду підлягає скасуванню.

Разом з тим, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо неповажності причини неприбуття на виклик суду захисника Брошко І.В.

Згідно п.5) ч.1 ст. 138 КПК (за аналогією, оскільки ці питання не врегульовані КУпАП), поважною причиною неприбуття особи на виклик суду є тяжка хвороба або перебування у закладі охорони здоров`я у зв`язку з лікуванням за умови неможливості тимчасово залишити цей заклад.

Надані адвокатом Брошко І.В. медичні довідки свідчать про те, що він не перебував на час судового розгляду у закладі охорони здоров`я у зв`язку з лікуванням і не страждає на тяжку хворобу, яка перешкоджала би йому з`явитися до суду. Необхідність протягом 23.12.2019 з`явитися до лікаря не створювала перешкоди з`явитися до суду у визначений час, а тому його неявка не є сама по собі підставою для скасування постанови суду.

Відповідно до п.7 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставини закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Відповідно до Узагальненого науково-консультативного висновку Науково-консультативної ради при вищому адміністративному суді України від 07.11.2017 «Щодо встановлення вини особи під час закриття провадження про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності» поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одній постанові про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Тобто, у відповідності до цього висновку, під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, вина особи не встановлюється.

Враховуючи, що на момент апеляційного розгляду строки, передбачені статтею 38 цього КУпАП, закінчилися, апеляційний суд вважає за необхідне, скасувавши постанову суду першої інстанції, відповідно до вимог п.7 ст. 247 КУпАП закрити провадження у справі, не розглядаючи питання щодо доведеності вини ОСОБА_1 , задовольнивши тим самим її апеляційні вимоги.

Враховуючи викладене та керуючись вимогами п.7 ст. 247, ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Рубіжанського міського суду Луганської області від 23.12.2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винною за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Луганського

апеляційного суду О.В. Чобур