Справа № 348/1727/20
Провадження № 33/4808/577/20
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Матолич В. В.
Суддя-доповідач Васильєв
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2020 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П.,

за участю захисника адвоката Горина В.М.

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника адвоката Горина В.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Неадвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 10 листопада 2020 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.,-

в с т а н о в и в :

Судом першої інстанції встановлено, що 15.09.2020 о 22:20 годині ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 , по вулиці Українська у с. Гаврилівка з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, тремтіння пальців рук; від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, відмовився у присутності свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погодившись з вказаним рішенням суду захисник адвокат Горин В.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що постанова судді є незаконною, оскільки суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи.

Зазначає, що між ним та ОСОБА_1 13.10.2020 року укладено угоду про надання правової допомоги. 23.10.2020 року ним було подано клопотання до суду про ознайомлення з матеріалами справи та повідомлено про те, що ОСОБА_1 знаходиться за межами України. 30.10.2020 року ним було подано клопотання про допит свідків, а саме: інспектора поліції, який причетний до складання протоколу, який того ж дня був допитаний в суді та підтвердив, що ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків від проходження огляду на стан сп`яніння. Однак, свідок не спростував даних про те, що протокол про адміністративне правопорушення було складено не на місці правопорушення та через тривалий час, що є порушенням Інструкції.

Вважає, що під час складанні протоколу інспектором не дотримано вимоги ст.256 КУпАП. Так, відеозаписи, долучені до матеріалів справи, та пояснення свідків не містять відомостей про те, що поліцейські на місці зупинки транспортного засобу з`ясовували у ОСОБА_1 чи відмовляється він від проходження відповідного огляду. Вказує що зі змісту відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 в м. Надвірна в присутності свідків відмовився пройти огляд на стан сп`яніння та висловив невдоволення тим, що поліцейські не провели огляд на місці його зупинки, що є беззаперечним доказом невинуватості особи правопорушника.

На думку апелянта, матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, що є порушенням відповідної Інструкції.

Вказує на те, що вина правопорушника не доведено поза всяким сумнівом перебування ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а тому приходить до висновку про відсутність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Зазначає, що суд при ухваленні рішення по справі, не звернув уваги на те, що протокол про адміністративне правопорушення складений не за місцем вчинення правопорушення, що свідчить про ухвалення незаконного рішення у справі.

Просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник адвокат Горин В.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати постанову суду та закрити провадження на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши та дослідивши доводи захисника адвоката Горина В.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , який підтримав вимоги апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №231317 від 16.09.2020; Актом огляду, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду поліцейським; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16.09.2020, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у медичному закладі та іншими доказами, які були досліджені судом.

З урахуванням наведеного, суд прийшов до обґрунтованого висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку є належними та допустимими.

Зокрема, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №231317 від 16.09.2020 року, складеного о 00.17 годині 16.09.2020 року, з якого вбачається, що 15.09.2020 року о 22.20 годині ОСОБА_1 у с. Гаврилівка по вулиці Українська керував транспортним засобом «Фольксваген Гольф», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у присутності свідків та за допомогою приладу Драгер та в обласному наркологічному диспансері, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою інспектором СРПП №3 Надвірнянського ВП старшим лейтенантом поліції Росоха В.В., підписаний уповноваженою особою, що оформила протокол, свідками та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

ОСОБА_1 був присутній при складанні вказаного протоколу, був ознайомлений із його змістом, йому були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, повідомлено про те, що розгляд справи відбудеться у Надвірнянському районному суді.

В графі протоколу пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення ОСОБА_1 зазначив, що вину визнає, на медичний огляд їхати йому не потрібно.

В протоколі вказані свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із їх анкетними даними та власноручними підписами.

Посвідчення водія у ОСОБА_1 було вилучено працівником поліції та видано тимчасовий дозвіл на керування транспортними засобами. А також, в протоколі зазначено, що ОСОБА_1 зобов`язався не керувати транспортним засобом, про що написав власноручно та підписався в протоколі.

Зокрема, протокол про адміністративне правопорушення складено о 00 год. 17 хв. 16.09.2020 року, в якому зазначено, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення 15.09.2020 року о 22 год. 20 хв., а саме: відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. Вказаний факт також підтверджується долученими до матеріалів справи відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, з яких слідує що о 00 год. 17 хв. 16.09.2020 року ОСОБА_1 в присутності свідків в установленому законом порядку відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер та в медичному закладі.

Європейський суд неодноразово вказував на те, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.

Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки , мати захисника та інші.

Статтею 254 КУпАП передбачено, що у випадку виявлення адміністративного правопорушення, складається протокол про адміністративне правопорушення, який є основним процесуальним документом і єдиною підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

Апеляційний суд вважає, що обвинувачення висунуте ОСОБА_1 є конкретним, оскільки зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності звинувачується у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, та порушенні вимог ст.2.5 Правил дорожнього руху України.

Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що встановлення ст.266 КУпАП двогодинного строку протягом якого повинен бути проведений огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я спрямовано на забезпечення отримання більш об`єктивного результату проведеного огляду, оскільки рівень сп`яніння значно знижується після проходження тривалого часу з моменту виявлення наявності підстав для проведення відповідного огляду.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає безпідставними доводи захисника адвоката Горина В.М. про те, що протокол про адміністративне правопорушення буле складено після проходження двох годин з моменту зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та виявлення підстав для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд вважає безпідставними посилання на те, що протокол про адміністративне правопорушення було складено не на місці зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , а також, що останньому на місці зупинки транспортного засобу не пропонувалось пройти огляд на визначення стану сп`яніння.

Згідно ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Діючим законом не передбачено вимог щодо обов`язкового проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та складання протоколу на місці вчинення правопорушення. проходження огляду

Складання протоколу є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, яка спрямована на притягнення особи до адміністративної відповідальності встановленому законом порядку. Протокол про адміністративне правопорушення може бути складено безпосередньо після вчинення правопорушення на місці його вчинення або в іншому місці після проходження певного часу з моменту вчинення правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.

Судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

З вищевказаних відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував факт керування ним транспортним засобом, а також відмовився від проведення огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу Драгер та в медичному закладі.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав вищевказані відеозаписи належним та допустимими доказами, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.

Вищевказані дані відеозапису свідчать про безпідставність доводів апелянта про те, що працівниками поліції було порушено встановлений законом порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння і ОСОБА_1 не пропонувалось пройти огляд на стан сп`яніння поліцейським за допомогою спеціального технічного засобу. .

Відеозапис с відеорєєстратора патрульної поліцейської машини свідчить, що водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, тривалий час не зупинявся на вимогу поліцейських, які були змушені його переслідувати.

Відповідно до Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вбачається, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння пропонувалось пройти у зв`язку з виявленими ознаками, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, тремтіння пальців рук. В акті огляду зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду на стан сп`яніння в присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , про що свідки засвідчили своїми власноручними підписами.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що жодних зауважень чи заяв з боку ОСОБА_1 на дії працівників поліції відеоматеріали та письмові матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять. ОСОБА_1 тільки зазначив, що працівниками поліції останньому не пропонувалось пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу під його керуванням в с. Гаврилівка, на що працівник поліції повідомив, що останній відмовився від проходження зазначеного огляду.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що за змістом ч. 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться працівником поліції у присутності двох свідків з використанням спеціальних технічних засобів або в закладах охорони здоров`я.

Отже, проведення огляду та оформлення результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння, проводиться двома способами: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров`я, які затверджені управлінням охорони здоров`я місцевих держаних адміністрацій, в інших закладах охорони здоров`я проведення вказаного огляду заборонено.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що факт відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного сп`янінням у встановленому законом порядку.

Вимоги ст.266 КУпАП щодо наявності двох свідків під час проведення відповідного огляду на стан алкогольного сп`янінням стосуються саме проведення огляду поліцейським за допомогою спеціальних технічних засобів і наявність вказаних свідків не є обов`язковою при відмові водія від проходження такого огляду, оскільки факт відмови водія пройти відповідний огляд повинен бути доведений сукупністю доказів, які оцінуються судом за своїм внутрішнім переконанням.

До матеріалів справи долучено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, з якого слідує, що ОСОБА_1 маючи ознаки алкогольного сп`яніння, відмовився від проведення огляду на стан сп`яніння в медичному закладі ОНД.

В матеріалах справи наявні письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у відповідності до яких вони були запрошені працівниками поліції в якості свідків при огляді на стан сп`яніння ОСОБА_1 за допомогою приладу Драгер, від проведення огляду правопорушник категорично відмовився, а також відмовився їхати в медичний заклад для проведення відповідного огляду. Свідки зазначили, що останній погодився з протоколом про адміністративне правопорушення та був відсторонений від керування.

Зі змісту вищевказаних письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.4-5), які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що вони підтверджують, що в їхній присутності водій ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою технічного приладу Драгер та в медичному закладі ОНД в м. Івано-Франківську.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції безпідставно послався на показання вищевказаних свідків, оскільки останні не допитувались у судовому засіданні .

Разом з тим, письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не є достатньо вагомими і не мають вирішального значення для вирішання питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки сукупність інших доказів разом із відеозаписом, яким зафіксовано вчинення адміністративного правопорушення, дозволяють повно та об`єктивно встановити обставини, які мають істотне значення для розгляду справи по суті.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до вказаного закону присутність двох свідків є обов`язковою тільки при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів і не є обов`язковою у разі відмови водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Зі змісту апеляційної скарги адвоката Горина В.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , вбачається, що він не погоджується із діями працівників поліції, оскільки останні порушили встановлений законом порядок огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння та вважає протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції неналежними та недопустимими доказами.

Відповідно до вимог ст. 266 ч. ч. 2, 3 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Таким чином, діючий закон дозволяє водію відмовитись від проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів і така відмова не утворює складу адміністративного правопорушення.

Однак, у цьому випадку водій транспортного засобу зобов`язаний пройти огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння в закладах охорони здоров`я.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення водій ОСОБА_1 надав письмові пояснення в яких визнав вину у вчиненні адміністративного правопорушення та вказав , що не потрібно їхати на медичний огляд .

Доводи сторони захисту про те, що вказані пояснення не надавались ОСОБА_1 можуть бути перевірені тільки у встановленому законом порядку за зверненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про фальсифікацію доказів до відповідних компетентних органів.

Факт відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу поліцейським або в медичному закладі встановлюється судом на підставі сукупності доказів, які досліджені та оцінені судом за внутрішнім переконанням.

З долучених до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписів з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції. вбачається, що ОСОБА_1 на пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу Алкотест Драгер та в медичному закладі відмовився .

Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Пункт 1.3 ПДР України зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

При цьому, згідно диспозиції даної частини статті, для настання адміністративної відповідальності, особа, яка керує транспортним засобом може відмовитись від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції тільки за наявністю обставин, які передбачені ст.17 КУпАП.

Так, диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про те, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом с ознаками алкогольного сп`яніння відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст.23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.

Суд першої інстанції, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, призначив ОСОБА_1 справедливе стягнення, яке відповідає вимогам закону.

З огляду на наведене підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника адвоката Горина В.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 10 листопада 2020 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду О.П. Васильєв