ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 951/562/20Головуючий у 1-й інстанції Гриновець О.Б.
Провадження № 33/817/451/20 Доповідач - Коструба Г.І.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Коструба Г.І.

з участю захисника особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - Терлюка О. Я., розглянувши у м. Тернопіль матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Козівського районного суду Тернопільської області від 12 жовтня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 420.40 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду скасувати, закривши провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вважає, що постанова місцевого суду винесена з порушенням норм процесуального права, а також з неправильним застосуванням норм матеріального права. Стверджує, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам.

Зазначає, що протокол серії ОБ №051085 від 12.07.2020 складений та оформлений працівником поліції з істотними порушеннями вимог законодавства, а тому вважає, що його слід визнати неналежним і недопустимим доказом в розумінні ст. 251 КУпАП.

Зокрема, у протоколі не зазначено, що особа на місці зупинки транспортного засобу відмовилась від проходження перевірки на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу та у присутності двох свідків, в даному протоколі взагалі зазначено відомості лише про одного свідка - ОСОБА_2 , однак даний свідок не був присутній під час складання протоколу, що ставить під сумнів її підпис.

Вказує, що суддя суду першої інстанції безпідставно як на доказ його вини послався на письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , не допитавши їх безпосередньо в судовому засіданні з попередженням про кримінальну відповідальність, у зв`язку з чим вважає, що їхні письмові пояснення не можуть бути беззаперечним доказом його вини.

Також зазначає, що у матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння, що свідчить про порушення процедури цього медичного огляду і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я.

У апеляційній скарзі йдеться і про суттєві розбіжності та неточності у висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів №7, а саме: датою заповнення і огляду зазначено 2000 рік.

Апелянт стверджує, що поліцейським не було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, а також положення ст. 63 Конституції України, та не вжито дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги, що є безумовною підставою для скасування судового рішення, на що неодноразово звертав увагу Верховний Суд.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 - Терлюка О. Я., який просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, прихожу до висновку, що у задоволені апеляційної скарги слід відмовити, а постанову місцевого суду залишити без змін, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до частини 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, приходжу до висновку, що судом в повній мірі дотримано норми матеріального і процесуального права.

Так, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Згідно норм статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В той же час, як передбачено ч.2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому суд відповідно до вимог ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, відповідно до оскаржуваної постанови ОСОБА_1 12.07.2020 о 16 годині 50 хвилин на автодорозі М-12 (109 км) керував транспортним засобом ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на місці події при двох свідках на визначення ступеня алкогольного сп`яніння відмовився, проте погодився пройти тест в медичному закладі, результатом огляду встановлено 1,1% проміле алкоголю в крові.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України Про Національну поліцію поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Що стосується порушення Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена в тому числі КУпАП, керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.9 а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

В свою чергу дії поліцейських повинні відповідати вимогам закону.

Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС 09 листопада 2015 р. № 1452/735, /далі Інструкція/ огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно п. 3 ознаками алкогольного сп`яніння є:

запах алкоголю з порожнини рота;

порушення координації рухів;

порушення мови;

виражене тремтіння пальців рук;

різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно п. п. 6, 7 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема протоколу серії ОБ № 051085 ОСОБА_1 12.07.2020 о 16 годині 50 хвилин на автодорозі М-12 (109 км) керував транспортним засобом ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на місці події, при двох свідках на визначення степеня алкогольного сп`яніння відмовився, проте погодився пройти тест в медичному закладі.

Згідно з долучених до вказаного протоколів письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 12 липня 2020 року вони були очевидцями того, як ОСОБА_1 на пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестера Drager відмовився та виявив бажання пройти такий огляд в медичному закладі.

Відповідно до Висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - №7, складеного лікарем КНП "Козівська центральна районна лікарня" ОСОБА_5 , ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння. Концентрація алкоголю в крові - 1,1% проміле.

У долучених до матеріалів справи поясненнях, відібраних працівником патрульної поліції від 12.07.2020 року, які написані ОСОБА_1 власноручно, зазначено, що 12.07.2020 року на власному транспортному засобі останній рухався по автодорозі М-13. Здійснюючи маневр обгону, не справився із керуванням і здійснив з`їзд в кювет, внаслідок чого транспортний засіб перекинувся, так як він кермував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння - перед поїздкою ним було вжито 100 грамів вина.

Таким чином, ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Протокол серії ОБ № 051085 від 12.07.2020 сумніву не викликає, оскільки складений відповідно до вимог ст. ст. 254, 256 КУпАП, тому є належним доказом у справі.

Доведеність вини та кваліфікація дій ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена належним чином розглянутими, оціненими та викладеними у постанові суду і іншими доказами.

Вказані вище обставини підтверджуються долученими до матеріалів справи відеозаписами, з яких вбачається, що ОСОБА_1 в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на місці зупинки за допомогою алкотестера Драгер 6810, але останній виявив бажання пройти такий огляд в медичному закладі, де результат його огляду на стан алкогольного сп`яніння становив 1,1 % проміле.

Апелянт стверджує, що місцевий суд без допиту свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 безпосередньо у судовому засіданні з метою встановлення фактичних обставин справи безпідставно поклав їхні пояснення в основу свого рішення про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відповідно їхні показання не можуть бути беззаперечним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оскільки дані свідки не були присутні під час складання протоколу та проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, що ставить під сумнів їхні пояснення.

На переконання судді апеляційного суду, дані доводи не заслуговують уваги, так як згідно ч. 2 ст. 256 КУпАП протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Також, відповідно до ч. 4 ст. 266 КУпАП, огляд у закладі охорони здоров`я та складання висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.

Доводи апелянта, що поліцейським не було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, а також положення ст. 63 Конституції України спростовується тим, що у протоколі серії ОБ № 051085 наявний підпис ОСОБА_1 у графі щодо роз`яснення прав і обов`язків та повідомлення про місце та час розгляду даних матеріалів місцевим судом, а також підписом ОСОБА_1 у графі ознайомлення із протоколом та отримання копії примірника.

Доводи апелянта щодо відсутності в матеріалах справи направлення водія для огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичний заклад не є такими, які б могли істотно вплинути чи вплинули на законність прийнятого місцевим судом рішення.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду обставин, які були б підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції, не встановлено, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Козівського районного суду Тернопільської обл. від 12 жовтня 2020 р., якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день винесення постанови становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - без змін.

Постанова Апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя