Провадження № 3/331/1681/2020
Єдиний унікальний номер № 331/4143/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року місто Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя Стратій Є.В., за участю адвоката Лугового Б.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про притягнення: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працевлаштованого на посаді водія в ТОВ «Автостандарт», державна реєстрація місця проживання якого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

В провадженні Жовтневого районного суду міста Запоріжжя перебуває адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

19 жовтня 2020 року, о 15 годині 15 хвилин, у м. Запоріжжя вул. Українська вул. Гоголя, гр. ОСОБА_1 , керував маршрутним транспортним засобом «РУТА -25», державний номерний знак: НОМЕР_1 , який перевозив пасажирів за маршрутом М-53, кількість яких перевищувала сидячі місця, а саме: згідно свідоцтва про реєстрації сидячих місць 20 в салоні знаходилось 24 пасажира. Чим порушив п. 10 п.п. 2 постанови КМУ № 641 від 22 липня 2020 року зі змінами.

Дії особи кваліфіковані за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Присутній при розгляді справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, та пояснив суду, що, приблизно о 15 год. 20 хв. 19 жовтня 2020 року ОСОБА_1 рухався на маршрутному транспортному засобі РУТА 25, державний номер НОМЕР_1 , та на перехресті вул. Українська - вул. Гоголя м. Запоріжжя був зупинений інспектором патрульної поліції, який нібито побачив, що ОСОБА_1 перевозив пасажирів з перевищенням кількості згідно з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. З твердженнями інспектора патрульної поліції ОСОБА_1 не погодився, зазначив, що діє в межах законодавства України та у відповідності до документів технічних характеристик автомобіля РУТА 25.

Після незгоди ОСОБА_1 , інспектор патрульної поліції сказав, щоб ОСОБА_1 продовжував рух на запланованому маршруті.

На кінцевій зупинки маршруту, яка находиться по вул. Б. Завади, 6, м. Запоріжжя, ті ж самі інспектори під`їхали до ОСОБА_1 та почали складати адміністративний протокол за ст. 44-3 КУпАП.

Склавши протокол нерозбірливим почерком, ОСОБА_1 попросив пояснити значення п. 10 пп. 2 Постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 року, на що йому відмовили.

В подальшому, не розуміючи що написано в протоколі, побачивши в ньому численні виправлення, ОСОБА_1 його підписувати відмовився.

Також, ОСОБА_1 був проінформований, що розгляд адміністративної справи відбудеться в Шевченківському районному суді м. Запоріжжя

Крім того, під час складання протоколу, ОСОБА_1 не було роз`яснено його права й обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП.

Присутній при розгляді справи адвокат Луговий Б.В., який, на підставі договору за № 176 про надання правової допомоги від 21 жовтня 2020 року, діє в інтересах ОСОБА_1 , просив суд закрити провадження по справі за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, матеріали, додані до протоколу, вислухавши пояснення учасників розгляду справи, суддя дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тощо, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення розроблені та затверджені наказом наказом МВС від 06.11.2015 за №1376 з реєстрацією в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 року за №1496/27942 «Інструкція з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», недотримання норм яких дає підстави для висновку про недопустимість доказів на підтвердження обставин подій та доведеності вини особи у вчиненні відповідного адміністративного правопорушення.

За ст. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі й гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Забезпечення законності при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення гарантоване ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за якою ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Відповідно до ст.ст.1 та 8 Основного Закону Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права. Згідно з положеннями ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Визначення «законності» або «згідно із законом» досить широко наведено в практиці ЄСПЛ, яка є джерелом права, у зв`язку із чим є обов`язковою до врахування судами при розгляді справ відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Так, в рішенні «Салов проти України» (Salov v. Ukraine) від 27 квітня 2004 р. ЄСПЛ нагадав, що фраза «відповідно до закону» вимагає, щоб оскаржуваний захід мав певне підґрунтя в національному праві.

Крім того, у рішенні по справі «Пантелеєнко проти України» (Panteleyenko v. Ukraine) від 29 червня 2006 p., заява №11901/02, в п. 60 ЄСПЛ зазначено, що «законність розуміють як фундаментальну юридичну категорію, що є критерієм правового життя суспільства і громадян; законність також розглядають як «принцип, метод та режим суворого, неухильного дотримання, виконання норм права всіма учасниками суспільних відносин». У правовій державі законність (правозаконність) є гарантією правомірності застосованого примусу».

Однак концепція «законності» стосується не лише статті 8, але й багатьох інших статей Конвенції. Наприклад, у справі «Кац та інші проти України» (Kats and Others v. Ukraine, заява № 29971/04), рішення від 18 грудня 2008 року, ЄСПЛ зазначив, що слово «законний» та словосполучення «відповідно до процедури, встановленої законом», які містяться в пункті 1 статті 5, по суті, відсилають до національного законодавства і встановлюють обов`язок забезпечувати дотримання матеріально-правових та процесуальних норм такого законодавства.

Ще однією вартою уваги справою за статтею 8 Конвенції, в якій йдеться про принцип законності, є «Володимир Поліщук та Світлана Поліщук проти України» (Vladimir Polishchuk and Svetlana Polishchuk v. Ukraine, заява № 12451/04), рішення від 30 вересня 2010 року, в п. 44 якого ЄСПЛ наголосив, що «словосполучення «згідно із законом» у пункті 2 статті 8 Конвенції, по суті, стосується національного законодавства і встановлює обов`язок забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм (див. рішення від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» (Panteleyenko v. Ukraine), заява № 11901/02, п. 49).

Таким чином, особа може бути піддана заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, що кореспондується із ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за якою завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії АА № 342919 від 19.10.2020 року зазначено, що 19 жовтня 2020 року, о 15 годині 15 хвилин, у м. Запоріжжя вул. Українська вул. Гоголя, гр. ОСОБА_1 , керував маршрутним транспортним засобом «РУТА -25», державний номерний знак: НОМЕР_1 , який перевозив пасажирів за маршрутом М-53, кількість яких перевищувала сидячі місця, а саме: згідно свідоцтва про реєстрації сидячих місць 20 в салоні знаходилось 24 пасажира. Чим порушив п. 10 п.п. 2 постанови КМУ № 641 від 22 липня 2020 року зі змінами.

У порушення ч. 1 ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зазначеному протоколі про адміністративне правопорушення, невірно зазначено пункт та підпункт нормативного акту, який передбачає відповідальність за правопорушення інспектором ВБДР УПП в Запорізькій області ДПП старшим лейтенантом поліції Сілкіним Олексієм Андрійовичем.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення серія АА № 342919 від 19.10.2020 за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 порушив п. 10 пп. 2 Постанови КМУ «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2» № 641 від 22.07.2020 року зі змінами, що регулює здійснення регулярних та нерегулярних перевезень. Разом з тим, в підпункті 2 пункті 10 зазначеної постанови КМУ зазначено, що на території України на період дії карантину забороняється: перебування на вулицях без документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи її спеціальний статус, без посвідчення про взяття на облік бездомної особи, довідки про звернення за захистом в Україні, тобто взагалі не відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення та не регулює питання регулярних та нерегулярних перевезень.

Крім того, у порушення ч. 1 ст. ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у вказаному протоколі про адміністративне правопорушення не викладене в повній мірі місце адміністративного правопорушення.

Так, в протоколі зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та вчинив адміністративне правопорушення по вул. Українська вул. Гоголя, без зазначення конкретного номеру будинку, географічної прив`язки до місцевості. Тобто, з протоколу про адміністративне правопорушення серія АА № 342919 від 19.10.2020 за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення неможливо з достовірною точністю встановити місце вчинення адміністративного правопорушення.

Крім того, до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено жодних копій реєстраційних документів транспортного засобу, які б містили інформацію про технічні характеристики автомобіля «РУТА 25», державний номер НОМЕР_1 , що також позбавляє суд можливості визначитись із наявністю чи відсутністю у діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.7 Розділу ІІ Документування адміністративних правопорушень «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 року № 1376, не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також унесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.

Так, у графі «чи притягався(лася) до адміністративної відповідальності» є виправлення напису «не притягався» на «притягався» всупереч Інструкції №1376.

У графі «склад адміністративного правопорушення» є виправлений незрозумілий напис, взятий у дужки.

У графі «місце розгляду справи» замість Шевченківського районного суду м. Запоріжжя виправлено Жовтневий районний суд м. Запоріжжя.

Так, відповідно до ст. 259 Кодексу України про адміністративні правопорушення з метою складання протоколу про адміністративне правопорушення в разі неможливості скласти його на місце вчинення правопорушення, якщо складання протоколу є обов`язковим, порушника може бути доставлено в поліцію.

Вищезазначений протокол був складений не за місцем та не в час вчинення правопорушення ОСОБА_1 не зрозуміло.

До протоколу про адміністративне правопорушення долучено пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які тільки підтверджують факт незгоди ОСОБА_1 зі складанням на нього адміністративного протоколу за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення інспектором патрульної поліції, та відмови підписати протокол. Про будь-які обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення вказаним особам не відомо.

В поясненнях ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не зазначено жодної інформації про документи, які би давали змогу ідентифікувати особи свідків.

За таких обставин, направлені до суду матеріали та їх аргументація є сумнівними, однак наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України № 39598/03 від 21.07.2011 року (стаття 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини), тож, суд, враховуючи вищезазначене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 62 Конституції України всі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначене є підставою для закриття провадження в справі за недоведеністю належними доказами складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим висновок особи, яка склала протокол є необґрунтованим належним чином та він суперечить чинним нормативним актам, внаслідок чого, такий висновок носить суб`єктивний характер та не відповідає вимозі щодо його допустимості та достатності.

За таких обставин, оскільки суд не уповноважений виходити за межі протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення не визнає, матеріалами справи протиправні дії ОСОБА_1 передбачені ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення не підтверджується, підстав для його притягнення до відповідальності не вбачається через відсутність складу адміністративного правопорушення.

Суддя, вислухавши ОСОБА_1 , адвоката Лугового Б.В., дослідивши матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, перевіривши докази у справі на допустимість, проаналізувавши їх у сукупності, дійшла до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та наявності підстав для закриття справи про адміністративне правопорушення за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 8, ст. 62 Конституції України, ст. ст. 9, 10, 44-3, 245, 247, 251, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя - п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити на підставі ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена учасниками процесу до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі через Жовтневий районний суд міста Запоріжжя апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення, а також прокурором у порядку, передбаченому частиною 5 статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя: Є.В. Стратій