Провадження № 33/824/1718/2020 Суддя в II-й інстанції Ігнатюк О.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

23 листопада 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ігнатюка О.В., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Волошиної О.В., розглянувши справу за апеляційною скаргою захисника Волошиної О.В. на постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 28 лютого 2020 року, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Подільського районного суду м. Києва від 28 лютого 2020 року на

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він, 02 грудня 2019 року, близько 10 години 30 хвилин, в м. Києві, по вул. Потилівській, 12, керував автомобілем марки «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, зіниці очей звужені та не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

У апеляційній скарзі захисника указано на незаконність постанови судді та необхідність її скасування. В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник вказала на порушення права на захист ОСОБА_1 у ході розгляду справи судом першої інстанції, а також порушення його права на честь та гідність. Наведене проявилося у тому, що суддя суду першої інстанції ОСОБА_2 зібравши велику кількість учасників судових проваджень у справах про адміністративні правопорушення в одній залі та принижуючи осіб розглядав кожну справу, глузував над їх прізвищами, звинувачував у винності, вимагав покаяння та виносив на обговорення серед присутніх питання необхідності притягнення осіб до адміністративної відповідальності. Вважала, що зібрані матеріали не містять належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення. Зокрема, апелянт вказала на те, що співставлення даних із протоколу про адміністративне правопорушення та відеозапису з місця події свідчать про те, що подія правопорушення мала місце після початку фіксації самого правопорушення через 20 хвилин. Окрім цього, захисник вказала на відсутність правових підстав для проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, оскільки жодна із ознак наркотичного сп`яніння не підтверджена поясненнями свідків та не вбачається із відеозапису з місця події. На думку апелянта, зміст сформульовано у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 є неконкретизованим та незрозумілим. Такими, що не могли бути використані у якості доказу вини ОСОБА_1 , на думку апелянта були і письмові пояснення свідків, які не допитувалися безпосередньо судом. Ці пояснення викладені на заздалегідь надрукованих бланках та не конкретизують суть правопорушення та є неправдивими в частині часу вчинення правопорушення. Захисник вказала також і на те, що ОСОБА_1 працівниками поліції не були роз`яснені його права та не було вручено копії протоколу про адміністративне правопорушення. Окрім наведеного, апелянт звернула увагу на відсутність у матеріалах справи направлення ОСОБА_1 на медичний огляд до закладу охорони здоров`я. Як на обставину, що свідчить про незаконність дій працівників поліції захисник вказала на відеозапис з нагрудної камери поліцейського, який не є безперервним, а також те, що у порушення вимог ч.1 ст.266 КУпАП ОСОБА_1 не був відсторонений від керування транспортним засобом. Просила постанову судді скасувати та винести нову постанову, якою закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника Волошиної О.В., які апеляційну скаргу підтримали, підтвердили доводи скарги і просили її задовольнити, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Ухвалюючи рішення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП суддя місцевого суду визнав доведеним те, що останній вчинив правопорушення у час, місці та за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. Між тим, такий висновок суддею зроблений на підставі неповно досліджених доказів та внаслідок їх неналежної оцінки і погодитись із цим висновком не можливо.

За змістом ст.ст. 254, 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом у яком фіксується сутність вчиненого правопорушення і лише який є підставою для подальшого провадження справи у суді. Для протоколу про адміністративне правопорушення передбачена як спеціальна його форма, так і вимоги, які регламентують його зміст, а саме: викладення об`єктивної сторони вчиненого адміністративної правопорушення із зазначенням усіх складових, які утворюють об`єктивну сторону цього правопорушення; зазначення обставин, які дають можливість характеризувати суб`єктивну сторону правопорушення, із зазначенням усіх її складових, необхідних для розгляду справи даних, зокрема щодо особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків; фіксуються вчиненні процесуальні дії, у тому числі і ті, які гарантують забезпечення процесуальних прав особи, яка притягається до відповідальності.

Наведене дає підстави стверджувати те, що підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення у відповідної службової особи виникають після вчинення адміністративного правопорушення, а також наявності даних, які указують про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення в цілому та його об`єктивної сторони зокрема.

За змістом ст. 266 КУпАП, «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду», затвердженого постановою КМ України від 17.12.2008 року № 1103 та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року, щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП у формі відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення у поліцейського виникають після встановлення факту керування певною особою транспортним засобом, виявлення у неї ознак наркотичного сп`яніння, висунення поліцейським пропозиції про проходження огляду на стан сп`яніння та відмови особи від проходження такого огляду, яка повинна бути висловлена у формі, яка не передбачає двозначного трактування цієї відмови чи викликати сумніви у її дійсності. Лише після висловлення такої відмови адміністративне правопорушення вважається вчиненим і породжує у поліцейського обов`язок скласти протокол про адміністративне правопорушення.

При вирішенні питання про винність ОСОБА_1 у відмові від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння суддя місцевого суду цих вимог закону не врахував, фактичних обставин правопорушення із належною повнотою не встановив, зібраним у справі доказам належної оцінки не надав.

Обґрунтовуючи свої висновки про необхідність притягнення ОСОБА_1 до відповідальності із накладенням на нього стягнення, суддя, послався зокрема на протокол про адміністративне правопорушення, письмові пояснення свідків та відеозапис події, зроблений за допомогою нагрудної камери поліцейського, що були визнані суддею доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення. Проте, поза увагою судді залишилось те, що від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився 02.12.2019 року о 10 год. 11 хв. Ця обставина стверджується відеозаписом події, зробленим за допомогою нагрудної камери поліцейського. Поряд із цим, матеріали справи не містять протоколу про адміністративне правопорушення щодо правопорушення, яке було вчинене ОСОБА_1 02.12.2019 року о 10 год. 11 хв.

Щодо протоколу про адміністративне правопорушення, який надійшов на розгляд суду першої інстанції, а саме протоколу серії ДПР18 № 063628, то із цього протоколу вбачається те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом із ознаками наркотичного сп`яніння 02.12.2019 року о 10 год. 30 хв. і після цього відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. Наведене указує на те, що фіксація адміністративного правопорушення поліцейськими була проведена до його фактичного вчинення, що викликає сумнів у належності таких доказів вини ОСОБА_1 як відеозапис, що зроблений за допомогою нагрудної камери поліцейського та пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Аналіз указаних вище джерел доказів дає підстави стверджувати те, що фактичні обставини справи, які встановлюються із відеозапису, не співпадають із фактичними обставинами, які встановлюються із протоколу про адміністративне правопорушення в частині часу вчинення адміністративного правопорушення. Ці обставини указують на порушення поліцейськими вимог нормативних документів, які регламентують порядок виявлення та фіксації відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння.

Суд звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення є важливим процесуальним документом і підставою для провадження у справі в суді. За своєю правовою природою та у відповідності до сталої практики Європейського суду із прав людини протокол про адміністративне правопорушення відповідає обвинувальному акту у кримінальному провадженні, до його змісту законодавцем пред`являються особливі вимоги у тому числі і щодо часу та місця вчинення адміністративного правопорушення. Внесення будь-яких змін та виправлень у протокол не допускається без спеціальної процедури засвідчення таких змін та виправлень, при розгляді справи службові особи, що здійснюють розгляд повинні керуватися виключно даними, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення. Доказів, які би підтверджували вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема в частині часу керування транспортним засобом та часу відмови від проходження огляду на стан сп`яніння матеріали справи не містять.

За наведених вище обставин суд приходить до висновку про відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку відсутністю доказів вчинення того адміністративного правопорушення, яке зазначене у протоколі від 02.12.2019 року.

Постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 28 лютого 2020 року щодо ОСОБА_1 не можливо визнати законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю, у зв`язку із недоведеністю наявності у діях ОСОБА_1 складу даного адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Волошиної О.В. задовольнити.

Постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 28 лютого 2020 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутності у його діях складу даного адміністративного правопорушення, тобто із підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Ігнатюк