Номер провадження: 33/813/1420/20
Головуючий у першій інстанції Чванкін С. А.
Доповідач Колесніков Г. Я.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2020 року м.Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря - Дубрянської Н.О.,

учасники справи:

особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,

апелянт - ОСОБА_2 ,

її захисник - адвокат Прилепський Іван Анатолійович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Прилепського Івана Анатолійовича в інтересах ОСОБА_2 на постанову Київського районного суду м.Одеси від 07 жовтня 2020 року, ухвалену під головуванням судді Чванкіна С.А.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст судового рішення

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №074602 від 10 вересня 2020 року ОСОБА_1 10 вересня 2020 року о 15год. 30хв., керуючи автомобілем «БАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул.Польський узвіз,6 в м.Одеса, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечного інтервалу, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем «Хюндай», д.н.з. НОМЕР_2 , який стояв, пропускаючи автомобілі, що призвело до пошкодження транспортних засобів з матеріальними збитками.Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.13.3 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ від 10 січня 2001 року №1306 (далі-ПДР), за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.124 КУпАП.

Постановою Київського районного суду м.Одеси від 07 жовтня 2020 року провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а.с.15-17).

Короткий зміст доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі захисник Прилепський І.А. в інтересах другого учасника ДТП - Червинської Н.Є. просить постанову суду першої інстанції скасувати, постановити нову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення.

При цьому, апелянт посилається на те, що:

- суд критично оцінив письмові пояснення ОСОБА_2 , відповідно до яких в момент зіткнення її автомобіль стояв без руху;

- суд упереджено сприйняв та хибно інтерпретував пояснення порушника та двох свідків;

- пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які були допитані в суді першої інстанції, не можуть братися до уваги, оскільки відповідно до ст.256 КУпАП як свідки у протоколі про адміністративне правопорушення їх не зазначено, ОСОБА_2 в день ДТП їх не бачила;

- фотографії, що залучені до матеріалів справи, не містять інформації про рух транспортних засобів у проміжок часу, що безпосередньо передував моменту зіткнення, вони лише зафіксували ситуацію, що сталося внаслідок ДТП: взаємне розташування на проїзній частині дороги транспортних засобів після їх зупинення та характер пошкоджень автомобіля «Хюндай»,

- з фотографій вбачається, що водій ОСОБА_2 не допустила виїзду свого автомобіля на праву смугу руху та не створювала перешкод для руху у цій смузі автомобіля «БАЗ».

В апеляційному суді Червинська Н.Є. та її захисник Прилепський І.А. підтримали доводи апеляційної скарги і просили її задовольнити.

ОСОБА_1 проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив залишити постанову суду першої інстанції без змін.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілої, її захисника, допитавши в якості свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , інспекторів поліції ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали даної справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

За змістом ст.ст.245,252,280,283 КУпАП при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції цих вимог закону належним чином не дотримано.

Закриваючи провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що працівниками патрульної поліції не було надано суду переконливих доказів, які б дійсно підтверджували факт порушення ПДР водієм ОСОБА_1 .Суд вважав, що в даній ситуації водій автомобіля «Хюндай» ОСОБА_2 , рухаючись у додатковій смузі руху, при наявності дорожнього знаку 5.21.2, змінюючи напрямок руху, повинна була надати перевагу в русі водію автомобіля «БАЗ», який рухався в основній смузі руху прямо.

З таким висновком апеляційний суд погодитись не може, оскільки суд першої інстанції не оцінив всі докази у справі, всебічно, повно і об`єктивно не дослідив усі її обставини в сукупності.

Як зазначалось вище, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №0746002 від 10 вересня 2020 року ОСОБА_1 10 вересня 2020 року о 15год. 30хв., керуючи автомобілем «БАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул.Польський узвіз,6 в м.Одеса, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечного інтервалу, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем «Хюндай», д.н.з. НОМЕР_2 , який стояв, пропускаючи автомобілі, що призвело до пошкодження транспортних засобів з матеріальними збитками.Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.13.3 ПДР (а.с.1).

Допитані апеляційним судом в якості свідків інспектори поліції ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , підтвердили обставини, викладені в протоколі, і зазначили, що на місці події в них не було сумнівів про порушення ПДР з боку водія ОСОБА_1 саме у зв`язку з характером наявних пошкоджень автомобіля «Хюндай».

Факт порушення ОСОБА_1 вимог п.13.3. ПДР підтверджено схемою ДТП, з якої вбачається, що автомобіль «БАЗ» стоїть не прямо, як помилково зазначено судом першої інстанції, а під кутом, оскільки відстань від переднього правого колеса автомобіль «БАЗ» до бордюру складає 2,5 м., а від заднього правого колеса до бордюру - 2,3 м (а.с.2).

Крім того, зі схеми місця ДТП вбачається, що проїзна частина, на якій трапилося ДТП, має дві смуги руху в одному напрямку, що між собою розділені переривчастою лінією. Ширина смуги руху, по якій рухався автомобіль «БАЗ» під керуванням ОСОБА_1 , дорівнює 4,6 м.

Враховуючи, що місце зіткнення знаходиться на відстані 4,7 м від бордюру, при встановленій ширині смугу руху 4,6 м, апеляційний суд приходить до висновку, що зіткнення транспортних засобів відбулося на смузі руху, по якій рухалася ОСОБА_2 . Отже, водій ОСОБА_1 вийшов за межі своєї смуги руху на 0,1 м (4,7-4,6) а.с.2.

Схема була підписана обома учасниками ДТП і зауважень до неї не було.

Доводи ОСОБА_1 про те, що схему ДТП він не підписував, надавши її фотографії з мобільного телефону без його підпису, не приймаються до уваги, оскільки час здійснення вказаної фотографії є 16год. 54хвил. В свою чергу, ОСОБА_2 також надала фотознімки схеми ДТП зі свого мобільного телефону, які датовані 17.00 годиною, на яких вже містяться підписи ОСОБА_1 .

Допитані по цим обставинам працівники поліції ОСОБА_7 та ОСОБА_6 категорично заперечували факт підробки ними підписів ОСОБА_1 у схемі ДТП.

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що спочатку передав ОСОБА_1 копію схеми без його підпису, проте в подальшому останній схему ДТП підписав.

Крім того, з заявою про скоєння інспекторами поліції злочину (за підробку його підпису) до компетентних органів ОСОБА_1 не звертався, клопотання про проведення почеркознавчої експертизи суду не подавав. В матеріалах справи наявні підписи ОСОБА_1 на протоколі про адміністративне правопорушення та його письмових поясненнях, які є ідентичними з підписами на схемі місця ДТП.

Крім того, версія про підробку його підпису в схемі ДТП виникла у ОСОБА_1 лише в суді апеляційної інстанції, оскільки ані матеріали справи, ані зміст постанови суду першої інстанції такої інформації не містять.

Тому підстав для визнання схеми місця ДТП неналежним доказом у суду відсутні.

ОСОБА_1 в своїх письмових поясненнях та в судах першої та апеляційної інстанцій посилався на те, що 10 вересня 2020 року о 15 год. 30 хвил. він, керував автомобілем «БАЗ», по вул.Польський узвіз в м.Одеса у своїй смузі. Водій автомобіля «Хюндай» після закінчення смуги, в якій він рухався, почав здійснювати маневр зміщення в смугу руху, де перебував водій ОСОБА_1 , що призвело до зіткнення, не давши йому переваги, оскільки був наявний знак 5.12.2.

В підтвердження чого їм були надані фотознімки з місця ДТП.

Однак, апеляційний суд вважає, що з даних фотознімків, навпаки, вбачається, що у автомобіля «Хюндай» пошкоджені переднє право крило і передній правий бампер таким чином, що бампер вирваний вперед, що свідчить про те, що саме автомобіль «БАЗ» зачепив автомобіль «Хюндай».

В апеляційному суді повторно були допитані свідки ОСОБА_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , оскільки суд першої інстанції, у порушення вимог п.6ч.1ст.129 Конституції України, не фіксував судовий процес технічними засобами.

Зокрема, свідок ОСОБА_3 пояснила, що в маршрутці вона сиділа зліва біля другого вікна. Після ДТП вона не залишилась та в суд першої інстанції прийшла на прохання ОСОБА_1 .

Згідно фотографії, що міститься на а.с.14, автобус «БАЗ» має з 4 вікна з лівої сторони, а місце зіткнення транспортних засобів зафіксовано під останнім, четвертим вікном, тобто у задньому лівому боці маршрутки.

Таким чином, свідок ОСОБА_3 , яка, сиділа в автобусі прямо по ходу його руху, а не у зворотному напрямку, об`єктивно не могла бачити як сталася ДТП, яка трапилася за її спиною.

Свідок ОСОБА_5 пояснила, що вона сиділа зліва на задньому сидінні, однак не біля вікна, а була другою від вікна, тому як саме сталося ДТП не бачила. При цьому повідомила про те, що в суді першої інстанції, куди вона прийшла на прохання ОСОБА_1 , були записані її дані секретарем суду, однак свої покази вона суду не надавала та як свідок не допитувалася.

Аналізуючи пояснення даних свідків, апеляційний вважає, що вони жодним чином не підтверджують невинуватість ОСОБА_1 у скоєнні ДТП.

У порушення вимог ст.ст.245,248,269 КУпАП справа розглянута судом першої інстанції у відсутності потерпілої ОСОБА_2 , яка про дату, час та місце розгляду справи не повідомлялася, чим було порушено її права на надання суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції та в своїх письмових поясненнях показала, що 10 вересня 2020 вона рухалась по вул. Польський узвіз в м. Одеса та після знаку звуження дороги, призупинилася для пропуску маршрутного таксі «БАЗ». Після чого, водієм автомобіля «БАЗ» було здійснено зіткнення з її автомобілем. Автомобіль «БАЗ» рухався у пріоритетній смузі (вільній від перешкод) та на частину корпусу перетнув смугу, в якій знаходився її автомобіль.

Апеляційний суд вважає, що версія ОСОБА_2 події ДТП є достовірною, оскільки підтверджена наявними в справі доказами, які були досліджені в повному обсязі об`єктивно, всебічно і в їх сукупності.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, підтверджується матеріалами справи: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 074602 від 10 вересня 2020 року, схемою місця ДТП, поясненнями водія ОСОБА_1 від 10 вересня 2020 року, поясненнями водія ОСОБА_2 від 10 вересня 2020 року.

Апеляційний суд приходить до висновку, що своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.13.3 ПДР України, а саме: не дотримався безпечного інтервалу, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем «Хюндай», що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП: порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника та ступінь вини, а також відсутність обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів.

Крім того, відповідно до п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 420 грн 40 коп.

Керуючись ст.ст.280, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Прилепського Івана Анатолійовича в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Київського районного суду м.Одеси від 07 жовтня 2020 року скасувати.

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 340 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 гривень.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Г.Я.Колесніков