Справа № 301/2152/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" грудня 2020 р. м. Іршава

Суддя Іршавського районного суду Закарпатської області Пітерських М.О., розглянувши матеріали, що надійшли з Іршавського відділення поліції Хустського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , інваліда 2 групи з дитинства, громадянина України,

за ч.1 ст.130 КУпАП,

в с т а н о в и л а :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №394797 від 05.10.2020 року, 05 жовтня 2020 року об 11 годині 40 хвилин ОСОБА_1 в с. Дубрівка по вул.Центральній, Іршавського району, керував автомобілем марки «ВАЗ 2107», державний номерний знак « НОМЕР_1 », з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: сильний запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5. Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 в суд не з`явився, про день та час засідання був належним чином повідомлений, подав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що 05.10.2020 року дійсно був зупинений працівниками поліції в с. Дубрівка під час керування транспортним засобом. Працівники поліції звинуватили його у тому, що він вживав спиртне. Однак, він пояснив, що є інвалідом 2 групи з дитинства, пересувається тільки за допомогою милиць, алкогольні напої не вживає. Він сам запропонував працівникам поліції перевірити його на стан сп`яніння в лікарні, однак, вони йому відмовили. При ньому працівники поліції почали складати протокол про адміністративне правопорушення, однак, зі змістом протоколу його не ознайомили, а поштою надіслали порожній бланк протоколу про адміністративне правопорушення. Просив закрити провадження у справі через відсутність в його діях складу правопорушення.

Допитаний в суді в якості свідка ОСОБА_2 показав, що 05.10.2020 року був зупинений працівниками поліції в с. Дубрівка. Після перевірки його документів, поліцейський запросив його засвідчити той факт, що п`яна людина відмовляється пройти освідчення на стан сп`яніння. При цьому він побачив, що біля одного з автомобілів на узбіччі стоїть чоловік з інвалідністю. Зі слів працівника поліції, він відмовився від проходження медичного освідчення. Однак, ні самого факту керування водієм транспортним засобом, ні факту його відмови пройти медичне освідчення, свідок не бачив. У присутності свідка ОСОБА_3 не пропонували пройти освідчення і від проходження освідчення він не відмовлявся.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_4 в суді показав, що 05.10.2020 року був зупинений працівниками поліції в с. Дубрівка для засвідчення факту керування особою транспортним засобом у стані сп`яніння. З ОСОБА_5 він раніше знайомий не був, не розмовляв він з ним і в місці зупинки. Він побачив, що чоловік стоїть біля своєї машини на милицях. Про те, що ОСОБА_6 керував автомашиною у стані сп`яніння та що він відмовився від проходження медичного огляду на сп`яніння, свідку відомо зі слів працівників поліції. Він особисто не бачив ні те, щоб ОСОБА_6 перебував у стані сп`яніння, ні те, щоб він відмовлявся від огляду на стан сп`яніння.

Заслухавши покази свідків, дослідивши матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №394797 від 05.10.2020 року (а.с.1); письмові пояснення ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с.2, 3); копію постанови серії БАА №919249 від 05.10.2020 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.5 ст.121 КУпАП (а.с.4); довідку Іршавського ВП Хустського ВП ГУ НП в Закарпатській області №1067/106/28/20 від 13.10.2020 року, згідно якої ОСОБА_1 за ст.130 ч.1 КУпАП до адміністративної відповідальності не притягався (а.с.6), прихожу до наступного.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими статтями 283, 284 КПАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (див. рішення у справі «Корнєв і Карпенко проти України»,№ 17444/04, п.61, від 21 січня 2011 року), ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що з огляду на суворість передбаченого покарання правопорушення, про яке йдеться в статті 130 ч.1 КУпАП, не є незначним (див.рішення у справі «Гурепка проти України (№ 2)», №38789/04, п. 33, від 8 квітня 2010 року) та таке адміністративне провадження слід вважати по суті кримінальним і таким, що вимагає застосування всіх гарантій статті 6 Конвенції…».

Згідно п.2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року N 1452/735 (далі Інструкція-1), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до розділу 2 п.п. 1-6 Інструкції-1, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні звання; поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки; перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки; огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків; у разі відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.

З письмових заперечень ОСОБА_7 вбачається, що він заявив клопотання поліцейським про проведення його освідчення на стан сп`яніння в медичному закладі, оскільки у поліцейських був відсутній сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки для проведення освідчення на місці зупинки. Однак, у даному клопотанні ОСОБА_3 було відмовлено.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №394797 від 05.10.2020 року не містить відомостей про наявність у поліцейських сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, яким вони пропонували ОСОБА_3 пройти освідчення на стан сп`яніння. Не зазначено і технічні характеристики приладу, за допомогою якого поліцейські пропонували ОСОБА_3 пройти освідчення.

Відомостей про відмову ОСОБА_7 пройти освідчення у визначеному порядку в закладі охорони здоров`я протокол про адміністративне правопорушення також не містить та відповідних доказів до матеріалів справи про адміністративне правопорушення не додано. Не приєднано до протоколу і направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до додатку 1 до Інструкції-1.

Свідками правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . З письмових пояснень вказаних свідків, які приєднано до матеріалів протоколу, вбачається, що вони були свідками відмови ОСОБА_7 пройти огляд на визначення стану сп`яніння (а.с.3,4).

Однак, у судовому засіданні свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_4 показали, що в їх присутності працівники поліції на місці зупинки водію не пропонували пройти огляд на стан сп`яніння. Вони не були ні свідками керування водієм транспортним засобом, ні свідками його відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння. Не бачили вони на ОСОБА_3 і ознак алкогольного сп`яніння. На прохання працівника поліції вони тільки засвідчили своїми підписами протокол про відмову ОСОБА_7 пройти освідчення.

Отже, суду не надано доказів того, що ОСОБА_1 в порядку визначеному вимогами Інструкції-1 було запропоновано пройти освідчення на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в найближчому закладі охорони здоров`я. Не надано суду доказів і відмови ОСОБА_7 від проходження в установленому порядку огляду на визначення стану сп`яніння.

Оскільки всі сумніви щодо доведеності вини повинні тлумачить на користь особи, яка притягується до відповідальності вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, не доведена.

Враховуючи наведене вважаю, що провадження по справі слід закрити на підставі ст. 247 ч.1 п. 1 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 130 ч.1, 247 ч.1 п.1, 251, 283, 284 ч.1 п.3 КУпАП,

п о с т а н о в и л а:

Закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 130 ч.1 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційну скаргу на постанову може бути подано до Закарпатського апеляційного суду через Іршавський районний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Іршавського

районного суду : М. О. Пітерських