Провадження №33/824/561/2020 Доповідач - Габрієль В.О.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Габрієля В.О., за участю захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності - адвоката Гостєвої К.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Гостєвої К.М., на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 04 листопада 2019 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 04 листопада 2019 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. 00 коп. із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь державного бюджету України судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Відповідно до постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 16.08.2019 року о 16 годині 29 хвилин в с. Красилівка, 113-й км а/д М01 керував автомобілем «Інфініті» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер» у присутності двох свідків. Результат тесту - позитивний, 0,48 проміле алкоголю в крові. З результатами тесту ОСОБА_1 не погодився. Від проходження огляду на стан сп`яніння у лікаря нарколога відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаним рішенням захисником ОСОБА_1 - адвокатом Гостєвою К.М. подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу, у яких вона просить поновити строк на подачу апеляційної скарги, постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 04.11.2019 року скасувати та закрити справу за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Мотивуючи свої вимоги зазначає, що при розгляді справи в суді першої інстанції ні вона, ні ОСОБА_1 не були присутні. Копію постанови отримала 07.11.2019 року, тому просить визнати причину пропущення строку на оскарження постанови поважною. Звертає увагу, що судом першої інстанції безпідставно було залишено без задоволення її клопотання про виклик в якості свідків, працівників поліції. Крім того, ОСОБА_1 не було надано копію акту огляду на стан сп`яніння. Дані з приладу Алкотестер 6820 не відповідають фактичному температурному режиму і є всі підстави для обґрунтованих сумнівів у винуватості ОСОБА_1 . Протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні ст.251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали б сумніву у суду. Разом з тим, законом не передбачено право особи відмовитись від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів в закладі охорони здоров`я. Фактично продувши Драгер ОСОБА_1 пройшов в установленому порядку огляд. На думку апелянта, пункт порушення ПДР, вказаний у протоколі, не відповідає змісту диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП України, і є не конкретизованим відносно обставин справи.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_1 - адвоката Гостєвої К.М., на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та його захисник Гостєва К.М. не були присутні під час ухвалення оскаржуваного рішення. Копію постанови Гостєва К.М. отримала 07.11.2019 року.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне поновити Гостєвій К.М. , строк на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 04.11.2019 року.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 ЄСПЛ постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч.ч.2, 3 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу на швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу на швидкість реакції, або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладі охорони здоров`я.

Аналогічні положення щодо огляду громадян на стан сп`яніння містить «Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджена наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за №1413/27858.

Із матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків.

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23.12.2005, судам слід ураховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 не був присутній, однак надав клопотання в якому просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, зазначивши, що він не перебував в стані алкогольного сп`яніння. На підтвердження вказаних обставин надав довідку ТОВ «Клініка імені Гальченко В.В. » №481 від 16.08.2019 року, відповідно до якої, на час огляду в нього не виявлено ознак наркотичного та алкогольного сп`яніння.

Його захисник у суді апеляційної інстанції зазначила, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУПАП.

Однак, доводи захисника ОСОБА_1 - адвоката Гостєвої К.М. оцінюються апеляційним судом критично, адже вони повністю спростовуються матеріалами провадження.

У відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №357583 від 16.08.2019, ОСОБА_1 16.08.2019 року о 16 годині 29 хвилин в с. Красилівка, 113-й км а/д М01 керував автомобілем «Інфініті» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер» у присутності двох свідків. Результат тесту - позитивний, 0,48 проміле алкоголю в крові. З результатами тесту ОСОБА_1 не погодився. Від проходження огляду на стан сп`яніння у лікаря нарколога відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України (а.с.1).

По суті правопорушення ОСОБА_1 зазначив, що вживав алкоголь напередодні ввечері та поспішає на роботу, а тому відмовляється їхати до лікарні. Факт роз`яснення прав та обов`язків останній підтвердив власним підписом (а.с.1).

При цьому, відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 16.08.2019 (а.с.7,8).

У рішеннях ЄСПЛ по справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, які з урахуванням положень ст.ст.8, 9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Попри невизнання вини ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає, що викладені у постанові висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є обґрунтованими.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 продувши алкотестер Драгер фактично пройшов огляд в установленому порядку, суперечать положенням п. 2.5 ПДР України та «Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджена наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за №1413/27858, а отже є необґрунтованими.

Крім того, довідка ТОВ «Клініка імені Гальченко В.В. » №481 від 16.08.2019 року не є належним доказом невинуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, оскільки приписами ст.266 КУпАП та п.9 розділу ІІ «Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджена наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за №1413/27858, встановлено, що подібний огляд може бути проведений не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення та у присутності поліцейського.

Оскільки відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, посилання апелянта на відсутність у його діях складу вказаного правопорушення із огляду на те, що він був тверезий суперечать вимогам закону.

У відповідності до ст.23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Зазначені вимоги закону районним судом, при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накладенні на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами були дотримані у повній мірі.

Доказів на спростування висновків місцевого суду апелянтом у апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході апеляційного розгляду не здобуто.

Із огляду на вищезазначене, постанова районного суду відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування апеляційний суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В :

Захиснику ОСОБА_1 - адвокату Гостєвій Кароліні Миколаївні поновити строк на оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 04 листопада 2019 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Гостєвої Кароліни Миколаївни - залишити без задоволення.

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 04 листопада 2019 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду В.О. Габрієль