20.11.2020 Єдиний унікальний номер 205/7901/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 листопада 2020 року м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Таус М.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм «Автомагістраль 2016», проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який притягується до відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 418639 від 01.10.2020 року, ОСОБА_1 , 01 жовтня 2020 року о 07.00 год. в м. Дніпро на вул. Доблесна в районі будинку №1 керував автомобілем «Citroen» д/н НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проведений зі згоди водія, у встановленому законом порядку, із застосуванням приладу «Драгер ARНК 0569» у присутності двох понятих. Результат 2,62%.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнав та пояснив, що він працює водієм фірми «Автомагістраль». 30 вересня 2020 року він перебував на дні народженні де вживав алкогольні напої, у зв`язку з чим наступного дня, а саме 01 жовтня 2020 року поїхав на роботу суспільним транспортом. Приїхавши на роботу та зрозумівши, що він досі перебуває у стані алкогольного сп`яніння він попросив свого напарника, ОСОБА_2 сісти за кермо їхнього робочого автомобіля «Citroen» д/н НОМЕР_1 , на що останній погодився та вони поїхали у робочих справах. По дорозі вони зупинилися біля будинку №525 по вул. В.Діївська, де ОСОБА_2 необхідно було відійти у справах, а він, ОСОБА_1 , залишився біля припаркованого автомобіля та в цей час до нього підійшов невідомий йому чоловік, який перебував у дуже емоційному стані по відношенню до нього, почав хватати його за руки та голосно кричати та слідом за ним під`їхав патрульний екіпаж та попросив його пред`явити документи, на що він дав їм водійське посвідчення, при цьому останні повідомили його, що він начебто керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та запропонували пройти відповідний огляд. В ході бесіди ОСОБА_1 намагався переконати їх у відсутності необхідності проходження такого огляду у зв`язку із тим, що не являвся учасником дорожнього руху, знаходився біля припаркованого автомобіля та не збирався нікуди їхати, оскільки очікує на свого товариша, який перебуває за кермом. Незважаючи на ці обставини, працівник поліції почав складати протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та в цей час останній погодився пройти огляд на стан сп`яніння з застосуванням спеціального приладу «Драгер», що показав результат 2.62 проміле, при цьому він знову наголошував, що він не керував автомобілем. В цей час до них підійшов його напарник ОСОБА_2 та повідомив, що зазначеним автомобілем керував саме він, проте працівники поліції не звертаючи уваги на його пояснення, запросили двох свідків і склали протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 просив закрити провадження по даній справі, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_2 суду пояснив, що він працює менеджером по роботі з персоналом фірми «Автомагістраль». 01 жовтня 2020 року він приїхав на роботу, де до нього підійшов його напарник ОСОБА_1 та попросив його сісти за кермо їхнього робочого автомобіля «Citroen» д/н НОМЕР_1 , оскільки він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, на що він погодився. По дорозі вони зупинилися біля будинку №525 по вул. В.Діївська, де він, ОСОБА_2 , відлучився у справах, а ОСОБА_1 в цей час залишився біля припаркованого автомобіля. Повернувшись через деякий час назад він побачив автомобіля екіпаж патрульної поліції, який складав відносно ОСОБА_1 протокол за ст. 130 КУпАП. На його пояснення, що автомобілем керує саме він працівники поліції не звертали жодної уваги та продовжували складати матеріали відносно ОСОБА_1 .

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 9 ч.1 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимогами ст.252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог п.2.9.а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно пункту 27 постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів.

Беручи до уваги, що ОСОБА_1 заперечує той факт, що він керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, натомість зазначає, що він просто перебував біля автомобіля, де очікував на свого товариша, про шо також підтвердив в ході судового розгляду свідок ОСОБА_2 , а також враховуючи, що відповідні докази зазначеного не були долучені до матеріалів справи, а тому суд вважає, що факт керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння та зупинки його у такому стані працівниками поліції не доведено.

Враховуючи викладене, судом встановлено, що наявні у справі докази, які безпосередньо дослідженні в судовому засіданні, не підтверджують факт порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.9.а ПДР України.

За таких умов суд, відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст.62 Конституції України вважає такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення за ч. 1ст. 130 КУпАП, у зв`язку з їх не відповідністю нормам ст. 256 КУпАП.

Таким чином, у суду відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, зважаючи на те, що достатніх доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, визначеного ч. 1ст. 130 КУпАП під час розгляду адміністративних матеріалів в суді, - не здобуто, а ті що надані в якості підтвердження вчинення правопорушення, - суд оцінює критично з наведених вище обставин.

Відповідно до ст. 247 КУпАП визначені обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, серед яких пунктом 1 визначено відсутність складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин та враховуючи зазначені норми Закону, суд приходить до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 слід закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого даною статтею.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ст. 247, ст. ст. 283, 284 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративній справі стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя М.М. Таус