Провадження № 33/801/868/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ковальчук Л. В.
Доповідач: Копаничук С. Г.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Копаничук С.Г.,

розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Огородника Володимира Васильовича на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 08.10.2020 року, якою визнано винним

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №544915 від 07.08.2020 року, того ж дня о 22 год. 40 хв. по вул К. Коріатовичів, 109 в м. Вінниця, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «AUDI А6», д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки в присутності двох свідків, результат алкотестеру «Драгер» - позитивний, 2,02 %0.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «а» ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортними засобами особами у стані алкогольного сп`яніння.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 08.10.2020 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн в дохід держави, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Огородник В.В., посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм КУпАП України, просив постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у даній справі закрити з підстав, передбачених п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Вказав, що суд не прийняв до уваги його пояснення та не надав оцінки доказам, що містяться в матеріалах справи. Зазначив, що суд не звернув увагу на те, що він був зупинений працівниками поліції безпідставно, оскільки правил дорожнього руху не порушував, доказів вчинення порушення ПДР України, які стали причинами зупинки, матеріали справи не містять. Зазначив, що пояснення свідків виготовлені на заздалегідь підготовлених бланках, заповнені одним почерком, в них різняться тільки підписи осіб і вважає, що без допиту свідків у судовому засіданні, такі пояснення не можуть бути належними доказами вчинення ним адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити. Крім того, у зв`язку з відсутністю адвоката, просив суд розглянути справу без його присутності, вказавши, що свої інтереси і права буде захищати самостійно.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно з вимогами ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

За правилами частин 1 і 2 статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР України) передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У п. 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення зазначеної норми ПДР України передбачена ст. 130 КУпАП.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Суд першої інстанції встановив, що 07.08.2020 року о 22 год. 40 хв. по вул К. Коріатовичів, 109 в м. Вінниця, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «AUDI А6», д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки в присутності двох свідків, результат алкотестеру «Драгер» - позитивний, 2,02 %0.

Притягуючи ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, суд виходив з того, що вина останнього доведена даними протоколу про адміністративне правопорушення від 07.08.2020 року, рапортом працівника поліції, письмовими поясненнями двох свідків , а також актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Drager 0449».

Суд першої інстанції відповідно до ст. 245 КУпАП у повній мірі дослідив та проаналізував наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази і надав їм належну правову оцінку, а відтак дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за вчинення якого застосував до нього адміністративне стягнення в межах санкції вищевказаної норми, що з урахуванням характеру вчиненого правопорушення є правильним та достатнім і відповідає вимогам ст. 33 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 був безпідставно зупинений працівниками поліції, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення причини його зупинки не зазначені і такі обставини не досліджувались судом першої інстанції, не заслуговують на увагу, оскільки такі доводи не свідчать про те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем у стані сп`яніння з 2,02%о алкоголю в крові.

Вимоги щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення визначені ст. 256 КУпАП. За змістом цієї статті у протоколі про адміністративне правопорушення має бути зазначено, зокрема, суть адміністративного правопорушення, що правильно відображено у протоколі про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вимог щодо необхідності зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення причини зупинки транспортного засобу зазначена норма закону не містить.

Відповідно до ч. 3 ст. 256 ЦПК України особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №544915 від 07.08.2020 року підписаний ОСОБА_1 . Жодних зауважень ОСОБА_1 щодо змісту цього протоколу матеріали справи не містять.

Крім того, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних доказів, які б підтверджували протиправність дій працівників поліції на час складання протоколу або оскарження таких дій ОСОБА_1 і результатів такого оскарження.

Доводи апеляційної скарги про те, що пояснення свідків виготовлені на заздалегідь підготовлених бланках, заповнені одним почерком, в них різняться тільки підписи осіб і без допиту таких свідків у судовому засіданні, і вони не можуть бути належними доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, є безпідставними, виходячи з наступного.

Згідно ст.272 КУпАП як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі.

З аналізу даної норми слідує, що виклик свідків є правом суду, а не його обов`язком. Тоді як із наявних у матеріалах справи пояснень свідків вбачається, що вони містять всю необхідну для суду інформацію, яка підлягала встановленню по даній справі.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Таким чином, наявні у матеріалах справи докази та пояснення свідків, які проаналізовані в оскаржуваній постанові, повністю підтверджують правильність висновків суду першої інстанції про доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

За наведених обставин апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно; вина ОСОБА_1 доведена повністю, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначене судом адміністративне стягнення повністю відповідає вимогам статті 33 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Огородника Володимира Васильовича - залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 08.10.2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя С. Г. Копаничук