ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
10 грудня 2020 рокуСправа №: 695/2550/20
Номер провадження 3/695/1929/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2020 рокум. Золотоноша

Суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Середа Л.В. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 516627 від 14.10.2020 року ОСОБА_1 14.10.2020 року близько 14 год. 00 хв. в с. Коробівка на площаді 40-річчя перемоги в сільському будинку культури проводила заходи щодо «Роки людині до лиця» з порушенням карантинних обмежень, а саме деякі відвідувачі перебували без захисних масок, чим порушила пп.1 п. 10 постанови КМУ №641 від 22.07.2020 року та вчинила правопорушення відповідальність за яке передбачено ст.. 44-3 КУпАП.

Для розгляду матеріалів справи ОСОБА_1 не з`явилася з невідомих для суду причин, про причини неявки суд не повідомила.

Відповідно до ст. 278 КУпАП під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд повинен перевірити чи правильно складений протокол та інші матеріали справи.

Суддя вивчивши матеріали справи при ходить до наступного висновку.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 516627 від 14.10.2020 року слідує, що ОСОБА_1 ставиться у вину те, що вона вчинила правопорушення відповідальність за яке передбачено ст.. 44-3 КУпАП.

Досліджуючи матеріали справи суддею встановлено обставини, які перешкоджають належне з`ясування усіх обставин справи та відповідно встановлення складу адміністративного правопорушення.

Згідно ст. ст. 251, 252, 280 КупАП наявність адміністративного правопорушення і винність у його вчинені особи та інші обставини, що мають істотне значення для правильності вирішення справи про адміністративні правопорушення, підлягають доказуванню передбаченими законом способами, оцінка відповідних доказів має ґрунтуватись на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності та законі. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, поряд з іншим, підлягає з`ясуванню, чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа у його вчинені та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Нормами ч. 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 44-3 КУпАП (в редакції на момент складення протоколу про адміністративне правопорушення) встановлено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Зазначена норма закону є бланкетною, тобто такою, що не називаючи конкретних ознак правопорушення або називаючи лише їх частину, відсилає для встановлення змісту ознак правопорушення до інших нормативних актів, які не є законами про адміністративну відповідальність, а тому у протоколі про адміністративне правопорушення має бути зазначена відповідна стаття певного нормативного акту (частина, пункт) та має бути викладено їх зміст.

Згідно підпункту 1 пункту 10 Постанови КМУ №641 від 22 липня 2020 року (в редакції станом на час складення протоколу про адміністративне правопорушення), порушення якого інкримінується ОСОБА_1 , зазначено, що на території України на період дії карантину забороняється перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Отже обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають диспозиції норми закону, порушення якого інкримінується ОСОБА_1 ..

Окрім того, з метою належного з`ясування усіх обставин справи суду необхідно встановити і особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, тобто визначити чи може така особа бути суб`єктом правопорушення.

Відповідно до вказаного вище протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 перебуває на посаді директора сільського будинку культури, однак матеріали справи не містять жодних доказів зазначеної обставини.

Так в матеріалах справи відсутні накази про призначення ОСОБА_1 на вказану посаду, відсутні посадові інструкції вказаної особи, відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_1 була відповідальна за проведення вказаного масового заходу, чи мала відповідні повноваження на його організацію.

За своєю суттю та виходячи зі змісту чинного законодавства можна прийти до переконання, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що узгоджується як із нормами чинного законодавства так і з практикою та позицією ЄСПЛ, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Однак матеріали справи встановленому критерію щодо належного доведення вини особи не відповідають, адже містять лише сам протокол про адміністративне правопорушення, який по своїй суті є актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, наявність в діях особи якого та її вину необхідно встановлювати також на підставі відповідних доказів, які мають бути додані до матеріалів справи.

Суддя також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, про що зазначено в рішеннях ЄСПЛ по справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02), «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04), «Карелін проти Росії» («Karelin V. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року).

За таких обставин суддя позбавлений можливості винести законне та обґрунтоване рішення так як справа про адміністративне правопорушення оформлена неналежним чином.

Вказані обставини позбавляють суддю можливості повно та усесторонню з`ясувати усі обставини по справі та винести законне та вмотивоване рішення.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 р. (з наступними змінами та доповненнями), визнано правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені без додержання вимог КУпАП, відповідному органу для належного оформлення.

За вказаних обставин справа підлягає поверненню відповідному органу для належного оформлення.

Керуючись ст.256, ч. 2 ст.268, ч. 2 ст. 277 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративну справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП повернути до Золотоніського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області для належного оформлення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: Середа Л.В.