Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 33/4809/392/20 Головуючий у суді І-ї інстанції Атаманова С. Ю.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ткаченко Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2020 року. Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду Ткаченко Л.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому дистанційно в режимі відеоконференції у порядку апеляційного перегляду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Устинівського районного суду Кіровоградської області від 26 жовтня 2020 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Устинівка, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, відомості про місце роботи відсутні, посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 06.06.1996 року, ІПП НОМЕР_2 ,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає суму 10200 (десять тисяч двісті) грн.00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 420,40 грн.,

за участю:

захисника - Гончаренка В.О.,

особи, яку притягнуто

до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно постанови районного суду, ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він 29 липня 2020 року близько 11 год. 40 хв. по вулиці Завадівська в с.Криничуватка, Устинівського району, Кіровоградської області, керував автомобілем марки «ВАЗ 21011», державний номерний знак НОМЕР_3 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку проведений із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків, проба позитивна 0.98‰, чим порушив вимоги п.2.9 а Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаним рішенням районного суду, ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження по справі про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на підставі ч.1 п. 1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що на його думку вищевказана постанова суду є необгрунтована та незаконна, і підлягає скасуванню з наступних підстав.

Так, при складанні стосовно нього протоколу працівники поліції, що чітко вбачається з відеозапису, взагалі не запитували у нього, в я кому, саме населеному пункті він проживає і зареєстрований, з власної ініціативи написали його місце проживання де і був складений сам протокол, що в подальшому призвело до неотримання ним повісток про виклик до суду.

В зв`язку з цим, як вбачається з матеріалів справи на відповідний запит суду були направлені відповідні відомості на адресу суду про його місце проживання і реєстрацію.

Лише після чого, він отримав судову повістку про виклик до суду по вищевказаній справі на 15.10.2020 року. Проте напередодні судового засідання у нього погіршився стан здоров`я та з 14 по 21 жовтня 2020 року він перебував на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні Устинівської ЦРЛ. Коли він перебував на стаціонарному лікуванні, то попрохав своїх родичів повідомити Устинівський районний суд, що він перебуває на стаціонарному лікуванні, в зв`язку з цим не може з`явитись в судове засідання. В подальшому від родичів йому стало відомо, що працівники канцелярії суду відмовились прийняти від родичів заяву про відкладення справи, посилаючись на те, що головуюча по справі сказала таку заяву не приймати і щоб він особисто звернувся до суду з заявою про відкладення розгляду справи. В зв`язку з цим він був вимушений самовільно покинути лікувальний заклад з артеріальним тиском 180/100 і прибути до суду у супроводі родичів та подати до канцелярії суду відповідну заяву. Не зважаючи на стан його здоров`я, головуюча по справі наполягала щоб він прийняв участь у справі. Проте, зважаючи на стан здоров`я справу було відкладено на 26.10.2020 року та вручено йому відповідну повістку.

Перебуваючи на лікуванні з 16.10.2020 року до нього в лікарню в смт.Устинівка прибув адвокат Гончаренко В.О., з яким він і уклав відповідну угоду, саме в смт.Устинівка, а тому доводи суду, що угоду було укладено в м.Долинська не заслуговують на увагу та спростовується текстом угоди.

21.10.2020 року після виписки його з Устинівської ЦРЛ та враховуючи наявність больового синдрому в області серця на фоні незначної фізичної активності та інших серцево-судинних ускладнень його було направлено в Кіровоградський ОКЦ для обстеження і лікування.

З 23 по 28.10.2020 року він перебував на стаціонарному лікуванні в комунальному некомерційному підприємстві "Обласний клінічний кардіологічний центр Кіровоградської обласної ради".

Таким чином, апелянт вважає, що суд за вказаних обставин розглядаючи справу за його відсутності порушив гарантовані конституційні права на захист та на справедливий суд.

Крім того, апелянт зазначає, що всупереч вимог закону до протоколу не додавався за затвердженою формою акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, також такі відомості про його складання в присутності свідків відсутні і на самом відеозапису. Той акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, що міститься в матеріалах справи у його присутності та присутності свідків не складався та він його не підписував. На підтвердження вказаних обставин, він і наполягав на виклику і допиту свідків.

Щодо письмових поясненнь двох свідків, які містяться у матеріалах справи, то апелянт вважає, що вказані пояснення свідків є неналежними і недопустимими доказами у справі, оскільки свідок ОСОБА_2 , є пенсіонером органів внутрішніх справ та є заінтересованою особою у результатах розгляду справ, оскільки він з ним перебуває в неприязних відносинах.

Крім того, зі змісту пояснень свідків вбачається, що вони були лише присутні о 11.40 год., 29.07.2020 року під час проведення поліцейським за допомогою тестера Драгер огляду на стан сп`яніння, показник якого після проведення тесту склав 0.98 проміле. З вказаних пояснень свідків відсутні будь-які відомості хто взагалі керував транспортним засобом у час зазначений в протоколі. Більш того, відомості коли саме проводилось поліцейським за допомогою тестера Драгер огляду на стан його сп`яніння зазначені в поясненнях свідків, як 11.40 год не збігається з часом зазначеним у роздруківці алкотестеру, а саме: 12.19 год, що ставить під сумнів коли саме проводився огляд на стан сп`яніння.

Апелянт звертає увагу суду, що вищевказаному протоколі не зазначені будь- які ознаки стану алкогольного сп`яніння, які були у нього, а висновок суду, що в результаті тесту склав 0.98 проміле алкоголю в крові не ґрунтується на матеріалах справи, оскільки аналіз з забору крові- не проводився, такий показник було виявлено у нього не в крові, а в видихаємому повітрі, а тому маючи відповідні вищевказані захворювання результати тесту може надавати похибку і невірний результат, а тому на підтвердження вказаних обставин необхідно викликати і допитати його лікуючого лікаря Устинівської ЦРЛ ОСОБА_3 .

Також, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає, що з 01 липня 2020 року набрав чинності Закон України від 22.11.2018 року № 2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі - Закон № 2617-VIII), відповідно до якого відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані сп`яніння було виключено з частин першої та третьої статті 130 КУпАП та закріплено у ст. 286-1 ККУ.

Законом України від 17.06.2020 року № 720-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», (далі - Закон № 720-ІХ) внесені нові зміни до Закону № 2617-VIII, зокрема згідно з вимогами пункту 117 Розділу І Закону № 720-ІХ у пункті 1 Розділу І Закону № 2617-VIII виключено підпункт 4, який, запровадивши нову редакцію ст. 130 КУпАП, виключав адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп`яніння; у пункті 2 Розділу І Закону № 2617-VIII виключено підпункт 171, який, доповнивши КК України ст. 286-1, кримілізував відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані сп`яніння.

Однак, на офіційному сайті Верховної Ради України у Кодексі України про адміністративні правопорушення частина перша статті 130 КУпАП станом на 29.07.2020 року та 26.10.2020 року викладена ще в редакції до 01.07.2020 року та передбачає адміністративну відповідальність за керування річковими, морськими або маломірними суднами судноводіями в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само передача керування судном особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова осіб, які керують річковими, морськими або маломірними суднами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При цьому, в даній справі він, як особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не є судноводієм і не керував судном, що об`єктивно свідчить про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у вищенаведеній редакції, а так само й про відсутність події зазначеного правопорушення, оскільки, як на момент вчинення ним відповідних дій, так і на момент розгляду справи судом, а ні Кодекс України про адміністративні правопорушення (зокрема ст. 130 КУпАП), а ні будь-який інший чинний Закон України про адміністративні правопорушення не передбачає адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом, в стані алкогольного сп`яніння.

Отже, апелянт вважає, що дії, які поставлені йому у провину, виходять за межі диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, особу, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Гончаренка В.О., допитавши за клопотанням апелянта свідків по справі, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Районний суд під час розгляду справи про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 дотримався цих вимог закону в повному обсязі, а висновки суду першої інстанції про доведеність вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є законними, обґрунтованими та відповідають фактичним обставинам справи, оскільки ґрунтуються на доказах зібраних по справі.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується доказами, які суд першої інстанції безпосередньо дослідив під час розгляду справи, а саме:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №030450 від 29.07.2020 року, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП (а.с.1);

-актом огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (ALCOTEST 6820 «Драгер» прилад №ARLJ0478), результат тесту 0.98 ‰, з яким ОСОБА_1 погодився (а.с.6);

-роздруківкою тестування спеціального технічного засобу «Drager ALCOTEST 6820» за результатами проведеного стосовно ОСОБА_1 тесту на встановлення стану алкогольного сп`яніння, з якого вбачається результат 0.98 ‰, ОСОБА_1 ознайомленний з вказаним результатом (а.с.1а);

-письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 від 29.07.2020 року, які підтвердили, що в їх присутності ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням технічного приладу «Драгер», результат якого склав 0.98 ‰, з якими ОСОБА_1 погодився. Надавати будь які пояснення відмовився(а.с.3, 4);

-відеозаписом з нагрудної камери поліцейського за 29.07.2020 року, з якого убачається, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції під час керування транспортним засобом ВАЗ державний номерний знак НОМЕР_3 , на вимогу поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинким погодився, в присутності двох свідків пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу, з результатом огляду погодився. Після чого був складений протокол про адміністративне правопорушення на ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с.11).

Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному законом порядку, а тому висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи. З такими висновками погоджується і апеляційний суд.

При цьому, ОСОБА_1 та його захисник будь яких інших доказів, які-б могли вплинути на правильність прийнятого районним судом рішення не надав.

Зокрема, в ході апеляційного розгляду доводів, які б ставили під сумнів висновок суду першої інстанції щодо визнання його винним за ч.1 ст. 130 КУпАП, скаржник суду не наводив.

Доводи апеляційної скарги щодо залучення працівниками поліції, упередженого свідка по справі, не підтверджуються матеріалами справи, а тому є необґрунтованими.

Так, допитаний в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_2 підтвердив свої письмові пояснення та зазначив, що ОСОБА_1 знає по роботі оскільки працюють на одному підприємстві. Не приязних відносин з останнім не має. Свідком того, як працівники поліції зупиняли ОСОБА_1 він небув, а лише на його прохання з іншим чоловіком привіз документи ОСОБА_1 , які він забув на роботі. Після того, як він привіз документи його запросили поліцейські бути свідком проходження медичного огляду на місці за допомогою «Драгера». Точний результат «Драгера» він не пам`ятає, помнить лище те, що результат перевищував допустимий у чотири рази. Також, свідок підтвердив, що він дійсно є пенсіонером МВС, проте, оскільки на пенсії вже понад 13 років, то працівників поліції не знає.

Апеляційні доводи про те, що на місці зупинки транспортного засобу не був складений Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, також не заслуговують на увагу, оскільки як убачається з відеозапису файл (00000__0006А) - час з 12 год. 22 хв., поліцейський, який проводив огляд ОСОБА_1 дав іншому працівнику поліції доручення на складання відповідного акту.Також, складання письмових матеріалів на місці підтвердив допитаний апеляційним судом свідок ОСОБА_2 .

Непереконливими є доводи захисника про те, що відрізняється час керування ОСОБА_1 зазначений у протоколі (11 год. 40 хв.), в той час, як о 11.45 стосовно ОСОБА_1 винесена постанова за ч.1 ст. 126 КУпАП, а огляд на стан сп`яніння у роздруківці драгера зазначено 12 год. 19 хв., а отже час зазначений в письмових поясненнях свідків 11 год 40 хв. ставить під сумнів точний час проведення огляду.

Як убачається з відеозапису, доданого поліцейськими до матеріалів справи, зафіксовано фактично безперервно всі обставини зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , його спілкування з поліцейськими, винесення відносно нього постанови за ч.1 ст. 126 КУпАП, проходження огляду на стан сп`яніння, складання матеріалів про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП. А отже, зважаючи на те, що фактичні обставини повною мірою відображені на відеозаписі, різніця у часі, зазначена у письмових поясненнях свідків, не суттєвою та не спростовує висновок суду першої інстанції про винуватість останнього у вчиненні адміністративного правопорушення.

Щодо невірно зазначеного поліцейськими у протоколі місця проживання ОСОБА_1 , то вказана обставина не вплинула на правильність прийнятого районним судом рішення. Крім того, ОСОБА_1 особисто ознайомився з складеним відносно нього протоколом про адміністративне правопорушення, проте, про невірно вазаний адрес його проживання не зазначив, із чим фактично погодився.

Доводи захисника про те, що ознаки сп`яніння у ОСОБА_1 були виявлені одним поліцейським, а огляд на стан сп`яніння та складання відповідних процесуальних документів проводилося іншим поліцейським, також не заслуговують на увагу, оскільки матеріали складені уповноваженим суб`єктом владних повноважень у встановленому законом порядку. Отже, посилання захисника на дану обставину є безпідставним.

Всупереч апеляційних доводів, апеляційним судом не встановлено порушень посадовими особами під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, а також не встановлено порушень процедури проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп`яніння, встановленої Інструкцією 1452/735 та вимогами ст. 266 КУпАП.

Щодо апеляційних доводів про те, що покази приладу «Драгер» не можна приймати до уваги, оскільки ОСОБА_1 приймає ліки, які на думку апелянта можуть вливати на результат та надавати похибку показів даного приладу, то суд до таких тверджень ставиться критично.

Так, з матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 пройшов на вимогу поліцейських огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу драгер. З позитивним результатом 0.98‰ - погодився, про що свідчить його підпис та підтверджується відеозаписом. Разом з цим, жодних зауважень стосовно прийому ним ліків чи проходження на той час відповідного лікування ОСОБА_1 поліцейським не зазначав.

Допитаний в суді апеляційної інстанції за клопотанням ОСОБА_1 та його захисника лікар Устинівської лікарні ОСОБА_3 зазначив, що деякі ліки на його думку теоретично можуть впливати на результати «Драгеру». Проте, впевнено про це вказати не може, оскільки не являється лікарем наркологом. Також, не може впевнено вказати про те, що призначені ОСОБА_1 ліки, дійсно мали вплив на результат технічного приладу.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що у матеріалах справи відсутні дані про проходження лікування ОСОБА_1 до 29.07.2020, тобто до проходження ним огляду на стан сп`яніння. Таким чином, доводи про те, що результат приладу «Драгер» виявився позитивним саме внаслідок прийому ліків ОСОБА_1 є безпідставними та необґрунтованими.

Також, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 з приводу порушення його права на захист через розгляд справи судом за його відсутності, оскільки судом першої інстанції неодноразово вживалися заходи щодо забезпечення участі особи під час розгляду справи. Рішення про можливість розгляду справи без участі ОСОБА_1 та його захисника належним чином обґрунтоване, мотиви якого наведені у мотивувальній частині постанови.

Крім того, апелянтом реалізовано право на апеляційне оскарження чим було забезпечено право останнього бути присутнім при розгляді справи про адміністративне правопорушення в апеляційному суді, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, надати особисті пояснення, бути заслуханим судом, надати докази, які доводять його невинуватість, тощо. Проте, апелянтом належних доказів та вагомих аргументів стосовно його не винуватості за ч.1 ст. 130 КУпАП, суду не надано.

Між тим, слушними є доводи апеляційної скарги про висновок районного суду про наявність алкоголю саме в крові ОСОБА_1 , однак, вказана обставина хоча і не відповідає фактичним обставинам справи (прилад «Драгер» встановлює наявність алкоголю у видихаємому повітрі), проте жодним чином не вплинула на правильність прийнятого районним судом остаточного рішення по справі.

Щодо посилання про місце складання угоди ОСОБА_1 то відповідно до мотивувальної частини оскаржуваної постанови суду зазначено, що «під час перебування гр-на ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні в КНП «Устинівська центральна районна лікарня» УРР Кіровоградської області, останній уклав з адвокатом, який здійснює адвокатську діяльність в м.Долинська Кіровоградської області, договір про надання правової допомоги у справі про адміністративне правопорушення». Отже, доводи апелянта про невірно зазначене місце укладення угоди є надуманими оскільки спростовуються текстом оскаржуваної постанови.

Твердження сторони захисту про те, що на даний час ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачено адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а тому з огляду на те, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складено 29 липня 2020 року, провадження у справі підлягає закриттю - не заслуговують на увагу.

Так, 22 листопада 2018 року прийнято Закон України № 2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі Закон № 2617-VIII), яким внесено зміни до статті 130 КУпАП.

Крім того, цим законом доповнено КК України статтею 286-1, наступного змісту: «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, або відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного освідування на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного освідування з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого медичного освідування».

Закон № 2617- VIII набрав чинності 01 липня 2020 року.

Разом з цим, 17 червня 2020 року Верховною Радою прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі - Закон № 720-IX), яким внесено зміни до Закону № 2617-VIII, відповідно до яких із Закону № 2617-VIII вилучені положення, які змінювали статтю 130 КУпАП та включали до КК України статтю 286-1.

У Розділі ІІ Закону № 720-IX зазначено, що «Цей Закон набирає чинності з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII».

Закон № 720-IX був підписаний Президентом України 02 липня 2020 року та 03 липня 2020 року опублікований в газеті «Голос України».

Протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 030450 щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП поліцейськими складено 29 липня 2020 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відтак, твердження апелянта та його захисника про відсутність на час складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безпідставним.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується належними, допустимими, достатніми доказами, які доповнюють один одного та були дослідженими під час розгляду справи та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

При накладенні стягнення на ОСОБА_1 суд першої інстанції правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст.130 КУпАП та дотримався меж санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На переконання апеляційного суду, вирішуючи справу, суд першої інстанції врахував вимоги ст.ст. 9, 251, 279, 280, 283 КУпАП, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Устинівського районного суду Кіровоградської області від 26 жовтня 2020 року, якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Л.Я. Ткаченко