Провадження № 3/643/3923/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2020 року суддя Московського районного суду м. Харкова Новіченко Н.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

17.09.2020 року о 21 год. 55 хв. ОСОБА_1 у м. Харкові по вул. Гвардійців-Широнінців, буд. 21А, керував транспортним засобом «Renault Trafiс», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах з порожнини рота, поведінка не відповідає дійсності, невнятна мова. Від проходження на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest» та проходження освідування у КНП ХОР «ОНД» відмовився у присутності двох свідків. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що від проходження огляду на стан сп`яніння він відмовився оскільки не керував транспортним засобом. Пояснив, що працівники поліції його не зупиняли, права та обов`язки не роз`яснювали.

15.10.2020 року до суду надійшло клопотання про повернення протоколу про адміністративне правопорушення на доопрацювання, оскільки:

- в адміністративному протоколі № 107186 від 17.10.2020 року містяться виправлення, в графі «час» сконання злочину, що є грубим порушенням вимог наказу МВС України № 1376 від 06.11.2015 «Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції»;

- під час оформлення та складання протоколу про адміністративне правопорушення, працівником поліції були допущені порушення вимог наказу МВС України № 1376 від 06.11.2015 року «Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції». Так згідно з п. 9 розділу ІІ Інструкції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема у графі «до протоколу додається» - зазначається пояснення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, викладені на окремому аркуші, рапорти посадових осіб органів поліції, довідки. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не були роз`ясненні його права, передбачені ст. 55, 56, 59 Конституції України, що є порушенням вимог Інструкції;

- матеріали справи не містять відомостей про номер та серію відеокамери, дату його виробництва та назви камери, на яку здійснюється відеозапис, у матеріалах справи відсутній оригінал відеозапису з нагрудної камери, а лише міститься CD диск, що є копією відеозапису, тобто в матеріалах справи відсутнє джерело походження відеозапису. Не долучені до справи працівниками поліції свідоцтва, що стосується технічного приладу «відеокамери», не дають можливості встановити той факт, що відеозапис на камеру у відношенні ОСОБА_1 було проведено спеціальним технічним засобом, який входить до вичерпного переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах поліції для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху.

У судовому засіданні 31.10.2020 року судом було відмовлено у задоволенні вищевказаного клопотання про повернення адміністративного матеріалу на дооформлення, оскільки наведені стороною захисту обставини не є підставою для повернення матеріалів на дооформлення.

Крім того, 15.10.2020 року від захисту надійшло клопотання про виклик свідків, а саме: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Означене клопотання 31.10.2020 року судом було задоволено.

26.11.2020 року через канцелярію Московського районного суду м. Харкова надійшла заява від особи, яка складала протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП України, ОСОБА_5 про долучення до матеріалів справи відеозапису з відеореєстратора «Smart 2705».

Допитаний у судовому засіданні 10.11.2020 року свідок ОСОБА_3 пояснив, що 19.09.2020 року вони святкували день народження його дітей у дворі дома за адресою: АДРЕСА_3 . Приблизно о 21:00 год. до них під`їхали працівники патрульної поліції та зробили зауваження, що у них гучно грає музика в машині. Працівники поліції одразу поцікавились чий це автомобіль, ОСОБА_8 відповіла, що її, вони попрохали, щоб вона відігнала автомобіль, перед цим вони декілька разів її спитали, чи вживала вона спиртне, на що вона повідомила, що ні. Свідок бачив як ОСОБА_8 сідала за руль, а її чоловік поруч. Машину ОСОБА_8 відігнала приблизно на 50-100 метрів, вони не поверталися та він із дружиною підішли до них самі та почули дуже гучну розмову із працівниками поліції. ОСОБА_1 говорив, що не буде проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, так як він не керував автомобілем. Поліцейські повідомили, що ОСОБА_9 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, вимагали від ОСОБА_9 документи. При складанні протоколу свідок присутній не був, але йому було відомо, що працівники поліції у якості свідків викликати своїх.

Допитаний у судовому засіданні 10.11.2020 року свідок ОСОБА_2 пояснила, шо 17.09.2020 року вони святкували на вулиці день народження її діток, слухали музику, десь о 21:00 год. до них під`їхали патрульні та зробили зауваження щодо гучності музики. Працівники поліції поцікавились, хто є власником автомобіля. ОСОБА_8 повідомила, що вона є власником автомобіля. Поліцейські спитали, чи не перебуває вона у стані алкогольного сп`яніння та попросили відігнати автомобіль. ОСОБА_8 повідомила, що вона не вживала спиртні напої, що відповідало дійсності, та сіла за кермо. Поруч з нею сів її чоловік та вони від`їхали, працівники поліції також сіли у свій автомобіль, а свідок разом із чоловіком почала збирати речі. ОСОБА_8 з чоловіком довго не поверталися та вони вирішили самі підійти та поцікавитись, що відбувається та почули, як працівники поліції звинувачували ОСОБА_9 в тому, що він перебував за кермом у стані алкогольного сп`яніння. Вона чула як ОСОБА_9 відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з тих підстав, що він не керував автомобілем. При складанні протоколу свідок не була присутня, однак понятих вона бачила декілька хвилин, їх вона не знає.

Допитаний у судовому засіданні 10.11.2020 року свідок ОСОБА_4 пояснила, що 17.09.2002 року вона із своїм чоловіком святкували день народження дітей своїх друзів. Святкували у дворі, слухали музику в автомобілі, комусь це здалося дуже гучним та викликали поліцію. Коли під`їхала поліція, вона одразу повідомила, що вона не пила і що машина її та вона автомобіль відгонить. Свідок ОСОБА_4 сіла за кермо автомобіля, а її чоловік ОСОБА_1 поруч з нею. Проте вона хвилювалася, щоб не пошкодити автомобіль при парковці, тому ОСОБА_1 вийшов з автомобіля та обійшов автомобіль подивитись, що щоб вона нічого не зачепила, однак поліцейським здалось, що ОСОБА_9 сидів за кермом. Таке враження в них склалось через те, що вона вийшла із пасажирського місця. Однак так трапилось внаслідок того, що вона дуже близько припаркувалася до бардюру, який був дуже високий та вона боялась, що якщо вона вийде із водійського місця, то пошкодить автомобіль.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що 17.09.2020 року під час патрулювання Московського району м. Харкова екіпажем 503, на службовий планшет отримано виклик «Адмінправопорушення» за адресою: м. Харків, вул. Гвардійців-Широнінців, буд. 21А. Прибувши за казаною адресою згідно з наказом № 357 «Про затвердження інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України» о 22 год. 06 хв. було виявлено групу осіб, які розпивали спиртні напої на дитячому майданчику, вели себе дуже шумно, авто «Renault Trafiс», реєстраційний номер НОМЕР_1 , стояв з порушенням ПДР. Інспектором роти № 5 батальйону № 4 УПП в Харківській області лейтенантом поліції Кісіль В.А. було проведено бесіду з групою осіб про припинення адміністративного правопорушення та запропоновано прибрати автомобіль «Renault Trafiс», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а також роз`яснено, що за кермо може сісти водій, який не вживав алкогольних напоїв, на що ОСОБА_1 надав згоду. За кермо автомобіля сіла його дружина, але не змогла впоратись із керуванням, у зв`язку з чим за кермо сів ОСОБА_1 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння та поїхав, після чого працівником поліції був складений протокол про притягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП України відносно ОСОБА_1 . Крім того, свідок зазначила, що часом вчинення адміністративного правопорушення є саме «21 год. 55 хв.».

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_10 неодноразово викликались судом, проте на виклик суду так і не з`явилися.

При визначенні нормативного акту, що передбачає відповідальність за вчинене ОСОБА_1 правопорушення, суд виходить з наступного.

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Верховною Радою України 22 листопада 2018 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі - Закон № 2617-VIII), яким визначено поняття кримінального правопорушення, кримінального проступку та визначено особливості початку досудового розслідування у формі дізнання.

Означений Закон набув чинності 01 липня 2020 року.

Підпунктом 4 пункту 1 Розділу І Закону № 2617-VIII статтю 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення викладено у новій редакції. Одночасно, підпунктом 17-1 пункту 2 Розділу 1 внесено зміни до Кримінального кодексу України та введено новий склад кримінального проступку у статті 286-1 КК України у такій редакції: "Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", об`єктивна сторона якого включає відповідальність як за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само: передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного освідування на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції,; вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного освідування з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого медичного освідування. У частині другій цієї статті передбачена відповідальність за повторне вчинення проступку.

Законом України від 17 червня 2020 року №720-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (на підставі статті 8 Конституції України набув чинності в порядку частини 5 статті 94 Конституції України з дня опублікування в офіційному друкованому виданні Верховної Рада України «Голос України» - 03.07.2020 року) виключені норми Закону № 2617-VIII а саме: підпункт 4 пункту 1 Розділу І, яким положення статті 130КУпАП викладено у новій редакції та підпунктом 171 пункту 2 Розділу 1, яким введено в дію положення статті 286-1 КК України.

Згідно з частиною 5 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 720-ІХ до приведення у відповідність із цим Законом законодавчі та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Оскільки Законом № 720-ІХ такі зміни виключені, суд керується положеннями статті 8 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Тобто, до набрання чинності Законом України № 2617-VIII (до 01.07.2020 року) Кодекс України про адміністративні правопорушення передбачав у статті 130 адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. З 01.07.2020 року і до 03.07.2020 року такі діянні криміналізовано шляхом доповнення КК України статтею 286-1, а з 04.07.2020 року такі діяння знову віднесенні до статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Оскільки ОСОБА_1 вчинив дії, які охоплюються складом адміністративного правопорушення, визначеного частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення після 03.07.2020 року, а саме 17.09.2020 року, а зміни, введені підпунктом 4 пункту 1 Розділу І (яким положення статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення викладено у новій редакції) та підпунктом 17-1 пункту 2 Розділу 1 (яким введено в дію положення статті 286-1 КК України) Закону № 2617-VIII виключені Законом № 720-ІХ, суд вважає, що положення статті 130 КУпАП на момент розгляду справи діють в редакції Закону від 07 липня 2016 року № 1446-VIII, у зв`язку з чим має бути застосований закон, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

При цьому, суд зазначає, що 20 липня 2020 року Комітетом Верховної Ради України з питань правоохоронної діяльності, який відповідно до частини 3 статті 21 Закону України «Про комітети Верховної Ради України» має право надавати роз`яснення щодо застосування положень законів України, були надані роз`яснення щодо окремих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 720-IX від 17 червня 2020 року.

В означених роз`ясненнях Комітет зазначив, що частина п`ята статті 94 Конституції України передбачає, що Закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування. Таким чином, частина п`ята статті 94 Основного Закону не допускає набрання законом чинності раніше дня його опублікування. Головною метою цієї конституційної норми, як зазначено в рішенні Конституційного Суду від 6 жовтня 2010 року № 21-рп/2010, є недопущення набрання законом чинності до моменту його офіційного оприлюднення, чим забезпечується реалізація конституційних положень, відповідно до яких закони не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність осіб, ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення (стаття 58 Конституції України). З огляду на зазначене, враховуючи положення частини п`ятої статті 94 Конституції України Комітет вважає, що Закон № 720-IX набрав чинності 3 липня 2020 року, а саме в день його опублікування. Крім того, у зв`язку з набранням чинності 1 липня 2020 року Законом № 2617-VIII, відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, або за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного освідування на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного освідування з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого медичного освідування, була закріплена у статті 286-1 «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» України, а статтю 130 КУпАП було змінено. Однак, Законом України № 720-IX внесено зміни до Закону № 2617-VIII, відповідно до яких із Закону № 2617-VIII вилучені положення, які змінювали статтю 130 КУпАП та включали до КК України статтю 286-1. Таким чином Комітет вважає, що з 3 липня 2020 року стаття 130 КУпАП підлягає застосуванню в редакції, що діяла до набрання чинності Законом № 2617-VIII, а стаття 286-1 КК України виключена.

Одночасно суд зазначає, що база даних "Законодавство України" на сайті https://zakon.rada.gov.ua має інформаційний характер і не є офіційним друкованим виданням.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (в редакції Закону України № 1446-VIII від 07 липня 2016 року).

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення повністю доведена та підтверджується матеріалами справи, зокрема:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 107186 від 17.09.2020;

- відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції, з якого вбачається як у присутності двох свідків ОСОБА_1 відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest» та проходження освідування у КНП ХОР «ОНД» у присутності двох свідків;

-відеозаписом з відеореєстратора «Smart 2705», з якого вбачається, як після зупинки автомобіля відчиняються передні водійські двері та з автомобіля виходить ОСОБА_1 , а жінка виходить с переднього пасажирського місця;

-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17.09.2020;

-поясненнями свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 ;

-рапортом працівника поліції від 17.09.2020, зі змісту якого вбачається, що 17.09.2020 року під час патрулювання Московського району у складі екіпажу 5003 приблизно о 21 год. 20 хв. на службовий планшет було отримано виклик за адресою: м. Харків, вул. Гвардійців-Широнінців, буд. 21а. Прибувши за вказаною адресою було виявлено компанію молодих людей у складі приблизно 10 осіб, які гучно слухали музику з авто, яке було припарковано на дитячому майданчику з порушенням Правил дорожнього руху. З даними особами було проведено профілактичну бесіду щодо недопущення правопорушень, на що особи віднеслися з порозумінням, так як громадяни знаходилися з ознаками алкогольного сп`яніння почали збирати речі та залишати дитячий майданчик. Так як громадяни знаходилися в стані алкогольного сп`яніння, серед них знаходилася жінка, яка назвалась ОСОБА_11 , і яка не перебувала у стані алкогольного сп`яніння та сіла за кермо автомобіля, з якого гучно грала музика, а саме з автомобіля «Renault Trafic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , разом з нею за пасажирське сидіння сів громадянин, який перебував у стані алкогольного сп`яніння. Побачивши, що особи закінчували збиратися та залишати дитячий майданчик, працівники поліції підійшли до службового авто «Scoda Rapid» та побачили, що дівчина не справляється з керуванням даного транспортного засобу, після чого усім екіпажем побачивши у лобове скло автомобіля, що водій жінка, яка назвалась ОСОБА_11 , міняється місцями з нетверезим пасажиром та автомобіль «Renault Trafic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , поїхав до останнього під`їзду будинку 21А вул. Гвардійців-Широнінців, згідно з п. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» дане авто було зупинено. Одразу ж під`їхавши до авто, дійсно виявилось, що з місця водія вийшов громадянин з явними ознаками сп`яніння, яким виявився гр. ОСОБА_1 . У присутності двох свідків водієві було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місця зупинки за допомогою «Drager Alcotester 6820» або у закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД» за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, буд. 26. Намагаючись уникнути відповідальності водій ОСОБА_1 відмовився.

Відповідно до статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

У пункті 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема - пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння.

Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5. Правил дорожнього руху передбачена статтею 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідальність за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Для притягнення особи до відповідальності за ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення необхідно встановити або: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Правопорушення, передбачені ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, вважають закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись.

Під час судового розгляду справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів судом було достеменно встановлено, що дійсно на пропозицію працівників поліції прибрати автомобіль від дитячого майданчика за кермо автомобіля «Renault Trafic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , сіла дружина ОСОБА_1 , проте оскільки вона не була впевнена в тому, що зможе припаркувати автомобіль без пошкоджень, в подальшому ОСОБА_1 помінявся з нею місцями, сів за кермо означеного автомобіля та почав рух. Після цього, працівники поліції зупинили автомобіль та у присутності двох свідків запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, від якого ОСОБА_1 відмовився наполягаючи на тому, що він не керував автомобілем.

У судовому засіданні 08.12.2020 року після перегляду наданого працівниками поліції запису з відеореєстратора ОСОБА_1 також зазначив що дійсно помінявся з дружиною місцями.

Складений працівником поліції щодо ОСОБА_1 протокол відповідає вимогам ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила.

На переконання суду, надані докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Доводи захисника про те, що в протоколі не зазначено «час» вчинення адміністративного правопорушення не заслуговують на увагу, оскільки в протоколі зазначено «час» вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за яке передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП України, а саме «21 год. 55 хв.», однак мається виправлення. В ході судового розгляду було достовірно встановлено, що часом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за яке передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП України є саме «21 год. 55 хв.», про що свідчать пояснення працівника поліції ОСОБА_5 , та підтверджується відеозаписом, на якому зафіксовано, що розгляд справи відбувся в час, зазначений в протоколі.

Доводи сторони захисту про те, що при оформленні матеріалів інспектором поліції водію не були роз`ясненні його права та обов`язки спростовуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_12 , в яких зазначено, що у їх присутності ОСОБА_1 був ознайомлений зі змістом протоколу, ст. 10, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, від підпису у протоколі ДПР 18 № 107186 відмовився.

З приводу того, що матеріали справи не містять відомостей про номер та серію відеокамери, дату його виробництва та назви камери, на яку здійснюється відеозапис, у матеріалах справи відсутній оригінал відеозапису з нагрудної камери, а лише міститься СD-диск, що є копією відеозапису, тобто в матеріалах справи відсутнє джерело походження відеозапису. не долучені до справи працівниками поліції свідоцтва, що стосуються технічного приладу «відеокамери», не дають можливості встановити той факт, що відеозапис на камеру у відношенні ОСОБА_1 було проведено спеціальним технічним засобом, який входить до вичерпного переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах поліції для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 1 розд. І «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, Зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року № 28/32999, ця Інструкція регулює застосування органами, підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції автоматичної фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, доступ до відеозаписів працівників поліції та інших осіб, порядок зберігання, видачу та приймання технічних приладів і технічних засобів, а також зберігання, видалення та використання інформації, отриманої з цих приладів.

Згідно з п. 2 розд. І зазначеної Інструкції, застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення; 2) охорони громадської безпеки та власності; 3) забезпечення безпеки осіб; 4) забезпечення публічної безпеки і порядку.

Стаття 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлює, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оскільки доказами у справі є будь-які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та дана норма не ви має додаткових вимог щодо підтвердження даних доказів, суд вважає долучені відеозаписи до матеріалів адміністративної справи належними доказами.

Крім того, суд зазначає, що в матеріалах справи міститься довідка, з якої вбачається, що під час чергування 17.09.2020 року вночі відеозапис здійснювався на камери ХА01975, ХА0218, інспектор ОСОБА_5 , протокол ДПР 18 № 107186, час 21 год. 45 хв. 23 год. 30 хв.

До показань свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , суд ставиться критично, оскільки дані свідки були відсутні під час руху автомобіля, та стверджувати, що ОСОБА_1 не пересідав на водійське місце не можуть.

Показання свідка ОСОБА_4 суд також оцінює критично, оскільки вона є дружиною особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та є зацікавленою особою у визнанні її чоловіка невинуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Суд зазначає, що показання свідків повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні. Цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися, для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами.

Досліджені та перевірені судом обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. The United Kingdom») [GC] no. 15809/02 і 25624/02ECHR від 29 червня 2007 року, постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення суду не надано.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доведена у повному обсязі.

Оцінюючи інші доводи сторони захисту, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, в рішенні від 18.07.2006 року у справі «Проніна проти України», відповідно до якої хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29).

Відповідно до ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Дотримуючись вищевказаних вимог чинного законодавства, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки - дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, суд дійшов висновку, що достатнім для виправлення ОСОБА_1 та запобігання вчинення нових правопорушень буде призначення адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки саме такий вид адміністративного стягнення досягне мети, визначеної ст. 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Положеннями ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 відноситься до категорії осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору, а відтак, з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 40-1, 130, 251, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 10 200 (десять тисяч двісті) грн. 00 коп. з одночасним позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя Н.В. Новіченко