Провадження №33/824/390/2020 Доповідач - Габрієль В.О.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Габрієля В.О., за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Коростельова Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2019 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого в фітнес центрі «Джи Макс», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. 00 коп. із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь державного бюджету України судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

Відповідно до постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 15.09.2019 року о 01 годині 50 хвилин в м. Києві по вул. Васильківській, проїжджаючи біля будинку №53, керував автомобілем «Audi» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду водій відмовився в присутності двох понятих, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій він просить поновити строк на подачу апеляційної скарги, постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 29.10.2019 року скасувати та закрити справу за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Мотивуючи свої вимоги зазначає, що він не був присутній при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а про постанову дізнався з офіційного веб-сайту суду першої інстанції та ЄДРСР, а тому був позбавлений можливості вчасно подати апеляційну скаргу. Вважає постанову суду незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. Так, суд першої інстанції нехтуючи положення Конституції України та КУпАП розглянув справу у його відсутності, незважаючи на те, що ним завчасно було подано клопотання про відкладення судового засідання, оскільки його захисник не зміг бути присутнім у визначену дату та час. Крім того, його необґрунтовано притягнуто до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він не керував транспортним засобом, який зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення. Натомість вказаним автомобілем керувала його сестра ОСОБА_2 , яка на момент приїзду працівників поліції вже вимкнула двигун та піднялась до помешкання, а він залишився поставити машину на сигналізацію. На думку апелянта, працівниками поліції також було порушено п.7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним наказом МВС України, МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року. Зокрема він не став проходити огляд на місці зупинки автомобіля оскільки не був водієм, та й не сертифікований прилад, який йому запропонували продути на місці, не викликав у нього довіри. На час складання протоколу о третій годині ночі, він не мав ні сил, ні бажання сперечатись з впертими працівниками поліції, які під`їхавши до автомобіля, навіть не спитали - хто ним керував. Він не заперечував пройти відповідний огляд в лікарні, але працівники поліції цього не пропонували.

Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_1 та його захисника Коростельова Д.О., на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не був присутній під час ухвалення оскаржуваного рішення. Дані про те, що йому направлялась чи вручалась копія постанови у справі про адміністративне правопорушення відсутні.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне поновити ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 29.10.2019 року.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 ЄСПЛ постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відповідно до п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно з ч.ч.2, 3 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу на швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу на швидкість реакції, або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладі охорони здоров`я.

Аналогічні положення щодо огляду громадян на стан сп`яніння містить «Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджена наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за №1413/27858.

Із матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків.

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23.12.2005, судам слід ураховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнав та пояснив, що він не керував автомобілем «Audi» д.н.з. НОМЕР_1 , а керувала його сестра ОСОБА_2 . В зв`язку з цим він не був зобов`язаний проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння.

У суді апеляційної інстанції, допитана в якості свідка ОСОБА_2 пояснила, що саме вона керувала автомобілем «Audi» д.н.з. НОМЕР_1 . Після того, як вони приїхали до свого будинку по вул. Васильківській, 53 в м. Києві, вона пішла додому, а брат залишився поставити машину на сигналізацію.

Однак суд апеляційної інстанції сприймає їхні пояснення критично та не бере їх до уваги, оскільки вони спростовуються дослідженими в суді апеляційної інстанції доказами.

Зокрема, з відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що при складенні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не заперечував ту обставин, що він керував автомобілем «Audi» д.н.з. НОМЕР_1 та при заїзді до будинку №53 по вул. Васильківській в м. Києві перетнув подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки. Ту обставину, що автомобілем керував не він, а його сестра, він не повідомляв. Крім того, він вказував, що на даному автомобілі він підвозив своїх друзів після відпочинку додому.

Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції погоджується з висновками районного суду про доведеність його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, правильності кваліфікації дій за вказаною статтею, оскільки зазначене підтверджуються зібраними у справі доказами.

У відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №269296 від 15.09.2019, ОСОБА_1 15.09.2019 року о 01 годині 50 хвилин в м. Києві по вул. Васильківській, проїжджаючи біля будинку №53, керував автомобілем «Audi» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду водій відмовився в присутності двох понятих, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1).

Факт роз`яснення прав та обов`язків ОСОБА_1 підтвердив власним підписом. Будь-яких заперечень з приводу викладених в протоколі обставин вчинення адміністративного правопорушення не зазначив (а.с.1).

При цьому, відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.2).

У рішеннях ЄСПЛ по справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, які з урахуванням положень ст.ст.8, 9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Попри невизнання вини ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає, що викладені у постанові висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є обґрунтованими.

У відповідності до ст.23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Зазначені вимоги закону районним судом, при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накладенні на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами були дотримані у повній мірі.

Доказів на спростування висновків районного суду апелянтом у апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході апеляційного розгляду не здобуто.

Із огляду на вищезазначене, постанова місцевого суду відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування апеляційний суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 поновити строк на оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2019 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду В.О. Габрієль