ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 3/753/8633/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2020 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Коляденко П.Л., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 122-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , 19.09.2020 року о 09 год 00 хв., керуючи транспортним засобом «Opel», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Зарічна, 1 у м. Києві, в порушення вимог п. 2.4 ПДР, на вимогу працівника поліції ОСОБА_2 про зупинку транспортного засобу, завчасно подану за допомогою синього та червоного кольору, не зупинився, був затриманий шляхом переслідування на патрульному авто д.н.з. НОМЕР_2 (на синьому фоні) по вул. Зарічна, 44 в м. Києві біля зупинки громадського транспорту, де закінчилась дорога.

Крім того, ОСОБА_1 , 19.09.2020 року, о 10 год. 10 хв., рухаючись по вул. Зарічна, 44, в м. Києві в порушення вимог п. 2.5 ПДР, керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, блідість обличчя, поведінка, яка не відповідає дійсності. Від огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, відмовився в присутності двох свідків.

ОСОБА_1 під час складання протоколу від надання пояснень відмовився. В суді пояснив, що працівники поліції під час затримання одягли на нього кайданки, побили, вкрали документи. Вважає, що працівники поліції хотіли заволодіти транспортним засобом. Зазначив також, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували факт керування ним вказаним транспортним засобом.

Допитаний в судовому засіданні працівник поліції - ОСОБА_3 , суду показав, що під час патрулювання, за порушення ПДР, а саме: водій не був пристебнутий ременем безпеки, його напарник зупинив автомобіль під керуванням водія ОСОБА_1 , при цьому в салоні автомобіля водій був один. Водій був агресивно налаштований, на законну вимогу надати документи, передбачені ПДР, відмовився, нецензурно вилаявся та поїхав. Працівники поліції розпочали переслідування, увімкнули маячки, проте водій не зупинявся. Через деякий час водій зупинився на шляхопроводі, оскільки далі не було проїзду. Під час спілкування у водія було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння у зв`язку з чим останньому було запропоновано пройти огляд у лікаря-нарколога на стан сп`яніння, від проходження якого ОСОБА_1 фактично відмовився. Також, оскільки на номері кузова не читався один символ, було викликано слідчо-оперативну групу для проведення подальшої перевірки вказаної обставини.

Працівник поліції - ОСОБА_2 , якого також було допитано в судовому засіданні, показав, що водія ОСОБА_1 , який керував автомобілем «Opel» було зупинено на розв`язці біля метро «Славутич» за порушення правил користування ременем безпеки. Водій, не пред`явивши документи, поїхав, у зв`язку з чим екіпаж поліції розпочав його переслідування. Через деякий час водій зупинився, оскільки йому не було куди їхати. В ході спілкування з водієм у останнього було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння та запропоновано пройти огляд у лікаря-нарколога. Водій в присутності свідків повідомив, що він би пройшов огляд, проте не вбачає для цього підстав, оскільки не зобов`язаний їхати до лікаря на огляд, так як нічого не вживав. Крім того, після приїзду слідчо-оперативної групи ОСОБА_1 було доставлено до відділку поліції для з`ясування обставин можливої підробки номера кузова, проте вказаним питанням вони з напарником не займались, оскільки це не входить до компетенції працівників патрульної поліції.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , працівників поліції, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до загальних положень ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно положень п. 2.4 ПДР водій на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися, а також: пред`явити для перевірки документи, передбачені п. 2.1 ПДР.

Як вбачається з даних відеозапису, відтвореного в судовому засіданні, автомобіль «Опель» стояв біля зупинки громадського транспорту на закінченні дороги.

З огляду на викладене вважаю, що показання працівників поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про обставини переслідування автомобіля «Опель» під керуванням ОСОБА_1 з вимогою про зупинку, а також невиконання останнім вказаної вимоги є послідовними, логічними, та такими, що узгоджуються як між собою, так і з даними відеозапису.

При цьому сам ОСОБА_1 не заперечував той факт, що після зупиники транспортного засобу він не дочекавшись розгляду справи щодо порушення правил користування ременем безпеки рушив з місця.

Крім того, згідно зі ст. 2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року N 1103, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, неприродна блідість, зіниці очей не реагують на світло.

За наведених обставин вважаю, що у працівника поліції були наявні передбачені законом підстави для направлення ОСОБА_1 до медичного закладу з метою проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Наявність в матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння або видача такого направлення в разі відмови водія від проведення такого огляду чинним законодавством не передбачено.

При цьому відсутність такого направлення жодним чином не спростовує наявність ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 .

Згідно до положень ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідальність передбачена також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан сп`яніння.

Таким чином, відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп`яніння, є порушенням вимог п. 2.5 ПДР та утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як вбачається з даних протоколу про адміністративне правопорушення, свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 своїми підписами підтвердили, що ОСОБА_1 в їх присутності відмовився від проходження освідування на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку.

Також, в своїх поясненнях, долучених до матеріалів справи, вказані свідки зазначили, що в їх присутності ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі (лікаря-нарколога).

З даних відеозаписів з боді - камери поліцейського, відтвореного в судовому засіданні, вбачається, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд в медичній установі у зв`язку з підозрою останнього у керуванні транспортним засобом саме у стані наркотичного сп`яніння, при цьому останній вказав на відсутність підстав для проведення такого огляду.

Разом з тим, такі дії ОСОБА_1 оцінюються як ухилення від проходження відповідного огляду, з метою уникнути відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки відповідно до вимог п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану зокрема, наркотичного сп`яніння.

Також, вважаю, що доводи ОСОБА_1 , про те, що він транспортним засобом не керував є надуманими, оскільки в ході судового розгляду достовірно встановлено, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений шляхом переслідування, крім того, останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 126 КУпАП.

Посилання ОСОБА_1 на необхідність письмової відмови від проходження огляду є надуманими, оскільки жодним нормативно-правовим актом не передбачено оформлення відмови водія від проходження огляду саме у письмовій формі.

Доводи ОСОБА_1 щодо незаконного проведення обшуку автомобіля, а також незаконне заволодіння транспортним засобом не відносяться до предмету розгляду вказаної справи.

Суттєвих порушень, які би вказували на недопустимість доказів у даній справі, а також могли вплинути на висновок щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому правопорушень, не встановлено.

Сукупність викладених доказів, що були ретельно досліджені в ході судового розгляду, дають безсумнівні підстави зробити висновок про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджена в повному обсязі за обставин, викладених у протоколах про адміністративні правопорушення, не зважаючи на заперечення останнім своєї вини.

Враховуючи особу правопорушника, та те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, приходжу до висновку, що необхідним та достатнім є накладення стягнення за ст. 122-2 КУпАП у виді штрафу, за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами.

На підставі положень статті 36 КУпАП остаточне адміністративне стягнення необхідно накласти у межах санкції статті, встановленої за більш серйозне правопорушення, тобто за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420 грн. 40 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 40-1, 122-2, 130 ч. 1, 283-285 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушеннь, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 122-2 КУпАП, та накласти на нього штраф у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420 грн. 40 коп.

Строк позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів обчислювати з дня винесення постанови про позбавлення цього права, у разі ухилення від здачі документа, що посвідчує право керування транспортними засобами - з моменту примусового вилучення такого документу.

Роз`яснити, що в разі несплати штрафу в п`ятнадцятиденний строк з дня вручення постанови правопорушнику, сума штрафу буде стягнена в порядку примусового виконання постанови в подвійному розмірі.

Крім того, роз`яснити, що після закінчення призначеного строку позбавлення спеціального права, вилучене посвідчення водія повертається після успішного складання іспитів на право керування транспортним засобом.

Постанова судді пред`являється до примусового виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва.

Суддя