№ 3/755/8606/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" грудня 2020 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Метелешко О.В., розглянувши справу, що надійшла з Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого співвласником ТОВ «Проспех», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 44-3 Кодексу України про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з даних, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 352222, ОСОБА_1 , 03 листопада 2020 року, о 22 годині 11 хвилин, за адресою: м. Київ, вул. Каунаська, 3, в ресторані «Первомай», не вжив заходів щодо закриття закладу, чим порушив вимоги постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 року та постанови головного санітарного лікаря № 32, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 з`явився, зокрема, його захисник - адвокат Бут О.В., у судовому засіданні подав клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Клопотання мотивував тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення, складеного за ст. 44-3 КУпАП, повинно бути зазначено, які правила щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм порушила особа, відносно якої складений протокол та яким нормативним актом такі правила встановлені. Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення від 03.11.2020 року, ОСОБА_1 , о 22 годині 11 хвилин, не вчинив заходів щодо закриття закладу - ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_2 », чим порушив вимоги постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 року та постанову головного санітарного лікаря № 32 і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП. При цьому, не вказано конкретних статей, пунктів цієї постанови, які порушив ОСОБА_1 . Таким чином, протокол не відповідає вимогам ст.256 КУпАП.

Крім того, відповідно до пп. 5 п.11 Постанови КМУ № 641 в редакції на час складання протоколу, на території регіону (адміністративно-територіальної одиниці), на якій установлено "зелений" рівень епідемічної небезпеки, забороняється: робота після 22-ї та до 7-ї години суб`єктів господарювання з надання послуг громадського харчування без організації дозвілля (ресторанів, кафе, барів, закусочних, їдалень, кафетеріїв, буфетів тощо), крім діяльності з надання послуг громадського харчування із здійсненням адресної доставки замовлень та замовлень на винос.

Суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством (ст. 55 ГК України). Частиною другою ст. 55 ГК України передбачено, що суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом (ст.58 ГК України).

Відповідно до п. п. 1-4 ст. 39 ЗУ «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» від 06.02.2018 року № 2275-VIII, управління поточною діяльністю товариства здійснює виконавчий орган товариства. До компетенції виконавчого органу товариства належить вирішення всіх питань, пов`язаних з управлінням поточною діяльністю товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників та наглядової ради товариства (у разі утворення). Виконавчий орган товариства є одноосібним. Назвою одноосібного виконавчого органу є "директор", якщо статутом не передбачена інша назва. Товариство не відповідає за зобов`язаннями своїх учасників.(ч.2 ст.3 ЗУ № 2275-VIII). Водночас, відповідно до ст. 96 ЦК України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями. Учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов`язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов`язаннями її учасника (засновника), крім випадків, встановлених установчими документами та законом. Таким чином, засновник (власник, співвласник) приватного підприємства, в тому числі, товариства з обмеженою відповідальністю, яке має статус юридичної особи - не відповідає за зобов`язаннями, створеної ним юридичної особи. Така правова позиція узгоджується з висновками Верховного суду викладеними в постанові від 06.11.2019 року у справі № 607/3095/16-ц.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності саме як співвласник ТОВ «Проспех», у зв`язку з невиконанням юридичною особою обов`язків, покладених на суб`єкт господарювання - щодо припинення надання послуг громадського харчування.

Протоколом № 1 загальних зборів учасників ТОВ «Проспех» від 10 грудня 2012 року створено ТОВ «Проспех». Відповідно до Наказу 1-к від 10.01.2012 року, ОСОБА_2 приступив до виконання обов`язків директора ТОВ «Проспех» з 10 січня 2012 року. ТОВ «Проспех» зареєстровано в ЄДРПОУ. Вищезазначені обставини є в загальному публічному доступі. Таким чином, ОСОБА_1 не є суб`єктом господарювання, на якого поширюються заборони, визначені постановою КМУ № 641 від 22.07.2020 року та постановою головного санітарного лікаря № 32.

Зокрема, матеріали справи не містять доказів того, що в ресторані «Первомай» після 22 години здійснювались реалізація чи споживання продуктів харчування. Натомість, в матеріалах справи знаходяться письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з яких вбачається, що останні споживали продукти та розрахувались за їжу до 22 години. Після того, як гості розрахувались, вони мали необхідність відвідати вбиральню та у зв`язку з тим, що утворилась невелика черга, останні були вимушені чекати в коридорі. В той же час, двері ресторану після 22 години вже були зачинені. Таким чином, обвинувачення у вчиненні правопорушення ґрунтується виключно на припущеннях з боку поліції про те, що ресторан надавав послуги після 22 години, оскільки в коридорі знаходились люди та робітники закладу, які відвідували туалет, одягались, займались прибиранням та дезінфекцією приміщення.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, клопотання захисника Бута О.В., приходжу до наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У силу вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ст. 44-3 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Положеннями ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 ГК України, суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Згідно до ч. 2 ст. 55 ГК України, суб`єктами господарювання є: 1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; 2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Зокрема, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , 03 листопада 2020 року, о 22 годині 11 хвилин, за адресою: м. Київ, вул. Каунаська, 3, в ресторані «Первомай», не вжив заходів щодо закриття закладу, чим порушив вимоги постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 року та постанови головного санітарного лікаря № 32.

Проте, як вбачається з матеріалів справи та як встановлено в судовому засіданні, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , було порушено вимоги ст. 251 КУпАП та не зібрано достатньої кількості доказів, які б підтверджували вину останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, а саме - до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено будь-яких доказів його вчинення, зокрема, фото та відеоматеріалів, які би вказували на обставини, зазначені в протоколі.

Крім того, до матеріалів справи не долученого жодного доказу того, що ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання.

Зокрема, всупереч вимогам ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення, серії АПР18 № 352222, не зазначено який пункт та частину постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 року порушив ОСОБА_1 .

Враховуючи надані докази в їх сукупності, є підстави вважати, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, адже, всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Крім того, відповідно до статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічного роду положення закріплено і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Крім того, відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

Зокрема, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Враховуючи викладене, суд не знаходить підтверджень наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, у зв`язку з чим, провадження у справі відносно неї підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 9, 44-3, 245, 247, 280, 283, 284 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 44-3 КУпАП - закрити, на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: