Справа №: 343/1646/20
Провадження №: 3/0343/506/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2020 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

судді Монташевич С.М.,

з участю секретаря судового засідання - Семків В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал, який надійшов від Долинського відділення поліції Калуського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане 28.07.2018 з терміном дії до 28.07.2020, українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, до адміністративної відповідальності притягувався за ч. 1 ст. 126 та ч. 1 ст. 121 КУпАП,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

з участю: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Білянського Н.С.,

В С Т А Н О В И В:

І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи:

16 вересня 2020 року до Долинського районного суду Івано-Франківської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення ДПР18 № 500007 від 10.09.2020 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, складений відносно ОСОБА_1 , в якому зазначено, що останній 10 вересня 2020 року о 23.30 год в м. Долина по вул. Б.Хмельницького керував транспортним засобом ВАЗ 21051, н.з. НОМЕР_3 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Від підпису та пояснень останній також відмовився.

ІІ. Пояснення осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення:

в судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що в автомобілі їх було троє. Автомобіль належить батькові, він його взяв, але за кермом був ОСОБА_2 , його брат. Коли останній побачив поліцію, з`їхав до огорожі і сказав, що він немає посвідчення водія, через що просив, щоб за кермо сів він. Проте, коли вони стояли біля автомобіля і він ще навіть не сів за кермо, а транспортний засіб був з вимкнутим двигуном, під`їхала поліція і відразу сказали йому дихати у невідомий прилад у вигляді флешки, який поліцейський витяг з кишені. Він їм ствердив, що він не їхав і звичайно не хотів дихати у запропонований невідомий предмет. Іншого вони йому не пропонували.

Від захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвоката Білянського Н.С. надійшло клопотання про закриття справи за відстуності події та складу адміністратинвого правопорушення, в якому він просить провадження по справі щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, виходячи з такого:

- працівниками поліції не доведено, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, який вказаний в протоколі про адміністративне правопорушення;

- у ОСОБА_1 сплив термін дії посвідчення водія, яке було видане йому на 2 роки та дійсне до 28.07.2020. Цей факт свідчить про невідповідність вказаної працівниками поліції інформації в протоколі про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 попереджав працівників поліції про те, що він не керував, а був лише пасажиром;

- від огляду на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_3 не відмовлявся, а лише наголошував на тому, що це не є необхідним, оскільки він не керував автомобілем. Проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я працівниками поліції не було запропоновано, а, отже, було порушено порядок направлення водія на стан сп`яніння в заклад охорони здоров`я;

- в акті огляду на стан сп`яніння не вказано точної години його складання, а це свідчить про його не відповідність протоколу про адміністративне правопорушення та загальній інформації, яка міститься в ньому;

- пояснення свідків, які були складені працівником поліції, написані одним почерком та одною ручкою, не вказано документ, що засвідчує їх особи, що свідчить про їх сумнівність, оскільки осіб, зазначених як свідків, на місці події не було;

- в направленні на огляд водія транспортного засобу відсутня точна година, в якій було направлено ОСОБА_1 в заклад охорони здоров`я для проведення тесту на стан сп`яніння та таке направлення взагалі не виписувалося в його присутності;

- свідоцтво про повірку газоаналізатора Alcotest 6810, яке долучене до матеріалів даної справи, свідчить про те, що даний прилад чинний до 02.10.2020, однак даний факт не може бути доказом, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення відсутня будь-яка інформацію про прилад, який було запропоновано водієві транспортного засобу для проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння;

-з відеоматеріалів, з якими вдалося ознайомитися 04.12.2020 в приміщенні суду, вбачається: 10.09.2020 року о 23 годин 30 хвилин початок запису. На відео не зафіксовано моменту зупинки транспортного засобу, хто керував цим транспортним засобом. Кінець запису 10.09.2020 року о 23 годині 32 хвилин, а протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №500007 складений 10.09.2020 о 23 годині 35 хвилин. Тобто у відеоматеріалах, які долучили працівники поліції до матеріалів справи, відсутні будь-які відомості про складення протоколу, хто його складав, про свідків, які вказані в ньому. Не зафіксовано того факту, що ОСОБА_1 ознайомлюють з документами повірки спеціального засобу та взагалі не називають, яким засобом проводиться даний тест на стан алкогольного сп`яшння. На одному відеофайлі відсутня дата та час, а на іншому відеофайлі вказаний 2008 рік.

Протокол про адміністративне правопорушення не відповідає дійсності та обставинам справи, вимогам ст. 130 КУпАП, ст. 266 КУпАП України, Постанови КМУ № 1103 від 17.12.2008р. "Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду", спільного Наказу №400/666 МВС та МОЗ України від 09.09.2009 "Про затвердження Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції".

На обґрунтування того, чи дійсно ОСОБА_3 керував транспортним засобом 10.09.2020, поліція не навела достатньо доказів, а тому є всі підстави вважати, що він не вчиняв правопорушення, передбачене за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 показав суду, що він є троюрідним братом ОСОБА_1 10 вересня 2020 року пізно ввечері вони стояли в с. Яворів на узбіччі, на містку, біля автомобіля, що належить батькові останнього, та чекали друга. ОСОБА_1 стояв збоку машини зі сторони водія. Двигун та фари в транспортному засобі були вимкнені. За кермом нікого не було. Під`їхали працівники поліції, які запитали ОСОБА_1 , чому він газує, на що останній заперечив факт керування. Працівники поліції пропонували пройти тест на визначення стану алкогольного сп`яніння, але коли давали вимірювальний пристрій у вигляді флешки, ОСОБА_1 запитав, що вони таке йому дають, на що вони відразу заховали його. У лікарню їхати не пропонували, як і не називали пристрій, за допомогою якого пропонували пройти огляд на місці. Свідків не було ні під час керування, ні коли пропонували продувати тест. Були лише він, ОСОБА_1 та поліцейські. До того часу, тобто до моменту, коли вони припаркували автомобіль на обочині біля паркана, керував транспортним засобом він, ОСОБА_4 . ОСОБА_1 не керував ним.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судове засідання для дачі показів не з`явилися, хоча судом вживалися заходи для їх виклику шляхом направлення судової повістки ОСОБА_6 за адресою, вказаною ним у письмових поясненнях, та за допомогою телефонограми ОСОБА_5 , яку останній прийняв (а.с. 34, 35).

ІІІ. Досліджені в судовому засіданні письмові докази та відеозаписи:

на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення в судове засідання надано такі докази:

- протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 500007 від 10.09.2020, в якому викладена суть адміністративного правопорушення, яке поставлено в провину ОСОБА_1 . Надавати будь-які пояснення останній відмовився, що відмічено у протоколі. Документи не вилучалися, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом не видавався. Підписувати протокол ОСОБА_1 також відмовився (а.с.1);

- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого огляд проводився у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, тремтіння пальців рук, за допомогою приладу Драгер 6810. Огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 не проводився, свідками чого були ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.2);

- письмові пояснення від 10.09.2020 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які вказали, що їх було запрошено в якості свідків при складанні адміністративного протоколу за ст. 130 КУпАП відносно водія ОСОБА_1 . В їхній присутності вказаний водій відмовився у встановленому законом порядку пройти перевірку для визначення стану сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Drager Alcotest 6810 та відмовився проїхати в медичний заклад Долинську ЦРЛ, що засвідчили своїми підписами (а.с.3,4);

- направлення, складене о 23 год 10.09.2020 на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в Долинську ЦРЛ, складеним у зв`язку з виявленими поліцейським ознаками сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, тремтіння пальців рук. Відповідно до направлення огляд ОСОБА_1 за допомогою приладу Drager Alcotest 6810 не проводився (а.с.5);

- свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/5616, яке чинне до 02.10.2020, та свідчить, що газоаналізатор Alcotest 6810 відповідає вимогам Методики повірки МПУ 066/05-2013 (а.с.12);

- відеозапис на оптичному диску Verbation DVD 4,7GB/120МІN 16х (а.с.13), який був переглянутий у судовому засіданні у присутності ОСОБА_1 та його захисника, та складається з трьох відеофайлів:

на першому відеофайлі - 10.09.2020 о 23.30 год - запис з відеореєстратора - нічна пора доби, даних, що стосується правопорушення на відео немає, автомобіль ВАЗ 21051 не зафіксовано, видно лише ділянки дороги;

на другому відеофайлі - не вказано час і дату - звучить музика, чути розмову біля автомобіля, працівники поліції запитують "що за їзда", "чому з`їхав у бік", на що особа відповідає, що все добре;

на третьому відеофайлі - зафіксована дата - 2008 рік, з`ясовують особу ОСОБА_7 . Останній вказує, що це не його машина, а батька. Він не їхав, автомобіль стояв. Йому пропонують пройти огляд у присутності свідків, його товаришів, які зафіксовані на відео, однак він йде в зворотньому напрямку від поліції і ще раз пояснює, що нікуди не їхав, на що поліцейський йому відповідає, що тоді він складає протокол за ст. 130 КУпАП. На цьому запис завершується.

В свою чергу особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, в спростування своєї вини надала особисті пояснення, клопотала про допит свідків, показання одного з яких описані вище.

ІV. Оцінка суду:

оцінюючи зазначені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд враховує таке.

Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував, що визначення суті правопорушення та його ідентифікація як кримінального правопорушення здійснюється не тільки з врахуванням того, що таке правопорушення відноситься до кримінального права у правовій системі держави, а і з врахуванням правової природи порушення , його характеру і ступеню суворості покарання, яке може понести правопорушник (справа "Озтюрк проти Німеччини","Кемпбелл і Фелл проти Сполученого Королівства").

При цьому, Європейський суд зазначав про те, що санкція у виді позбавлення прав на управління транспортним засобом розглядається як кримінально-правова санкція, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності».

Таким чином, керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховуючи практику Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" повинні застосовуватись судами, як джерело права, приймаючи до уваги правову природу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його характер і ступінь суворості передбачених стягнень, необхідно прийти до висновку, що особа, яка обвинувачується у вчиненні вищевказаного правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення.

Так, в даній ситуації ОСОБА_1 повністю заперечив вчинення ним адміністративного правопорушення, надав пояснення, в яких, зокрема, стверджував, що в стані алкогольного сп`яніння автомобілем він не керував, таким чином не було підстав для його огляду, що відповідно до статті 251 КУпАП може бути доказом у справі про адміністративне правопорушення.

З іншої сторони, надаючи оцінку протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 500007 від 10.09.2020, відеозапису і письмовим поясненням свідків, які додані до протоколу, та поясненням свідка, допитаного в судовому засіданні, суд звертає увагу на таке.

Пояснення ОСОБА_1 в частині, що він не керував автомобілем підтверджені в судовому засіданні показами свідка ОСОБА_4 , які є логічними, послідовними, відповідають іншим доказам.

У свою чергу працівниками поліції не надано жодного доказу, з якого можна було б встановити рух автомобіля та керування ОСОБА_1 ним в цей час. Факт керування автомобілем має бути доведеним поза розумним сумнівом і може підтверджуватися, зокрема, показаннями свідків, які підтвердять саме факт керування, а не факт огляду чи відмови від огляду водія, показами технічних приладів, що мають функцію фото- і кінозйомки, тощо. Однак, таких доказів до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено.

Процедура розгляду справ про адміністративні правопорушення не передбачає участі при судовому розгляді сторони обвинувачення, що може призвести до змішування ролі обвинувача та судді і тим самим дати підстави для законних сумнівів неупередженості суду, порушити принцип змагальності (див. наприклад пункти 44-45 справи «Кривошапкін проти Росії»). У зв`язку із чим суд не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, винуватість особи має доводитися саме в суді, що вимагає «обережності дій суду» при вирішені питання про тягар доказування в такій категорії справ.

За ч.1 ст. 130 КУпАП об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення полягає в тому, що особа, яка керує транспортним засобом, має відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Відсутність об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності. Тобто, працівники поліції повинні представити суду докази того, що вони, встановивши факт керування автомобілем особою, в якої наявні ознаки алкогольного сп`яніння, дотримуючись встановленого законом порядку, запропонували особі пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння і на місці зупинки транспортного засобу, і в медичному закладі, в присутності двох свідків, на що вказана особа відмовилися, і відповідно її відмова належним чином зафіксована та може бути доказом, що підтверджує вину особи.

На обґрунтування того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, та, маючи ознаки алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння суду було надано протокол про адміністративне правопорушення, відеозапис, акт на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направлення для огляду водія в заклад охорони здоров`я та письмові пояснення свідків.

Переглянувши відеозапис, суд встановив, що на ньому не видно як автомобіль рухається та що ОСОБА_1 перебуває за його кермом. Тобто, на відео не зафіксовано факт керування ОСОБА_1 автомобілем. Крім цього, на відео також не видно, що йому роз`яснюють причину зупинки та причину такого огляду.

І хоча у долученому рапорті до протоколу вказано, що автомобіль зупинили, бо не горіла лампа ближнього світла в темну пору доби, однак рапорт фактично є документом внутрішнього користування, оскільки його зміст полягає в тому, що працівник поліції інформує начальника ВП про правомірність дій працівників поліції щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення і, у розумінні статті 251 КУпАП, не може вважатися належним і допустимим доказом учинення адміністративного правопорушення (ВС/КАС у справі № 524/5741/16-а від 20.05.2020). Більше того, він не підтверджує, що причина зупинки була повідомлена ОСОБА_1 .

Також слід зауважити, що на відео відсутні свідки, яких було запрошено при складенні протоколу за ст. 130 КУпАП. Немає на відео даних, що в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився у встановленому законом порядку пройти перевірку для визначення стану сп`яніння. Крім того, і в долучених письмових поясненнях свідки факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом не підтвердили. На відео зафіксований один свідок - це особа, яка була допитана в судовому засіданні в якості свідка - ОСОБА_4 , який був разом з ОСОБА_1 біля автомобіля та який суду повідомив, що останній ним не керував, так як до того він керував цим транспортним засобом, а коли приїхали поліцейські, автомобіль взагалі стояв з вимкненим двигуном та світлом, і нікого в ньому не було.

Варто зауважити, згідно з п.3.5 розділу III Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03.02.2016 №100, встановлено, що після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно.

Отже, якщо із відеозапису нагрудної камери (відеореєстратора) працівників поліції, що здійснюють оформлення адміністративного правопорушення вбачається, що він є не безперервним та постійно переривається, то його не можна вважати належним та допустимим доказом.

Аналогічне вказано і в пункті 5 розділу II та пункті 2 розділу III Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженій наказом МВС України 18.12.2018 № 1026, а саме, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка (відеозапис) ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 18.07.2019 (справа №216/5226/16-а(2-а/216/33/17), адміністративне провадження №К/9901/20315/18) відеозапис може бути прийнятий до уваги судом, якщо він відображає відомості про вчинення правопорушення, а не лише містить процесуальну послідовність винесення оскаржуваної постанови.

Даючи оцінку відеозапису, який долучений працівниками поліції до даної справи, суд звертає увагу, що в ньому жодних відомостей про вчинення правопорушення, тобто керування транспортним засобом, не має. Долучені тільки записи, з яких можна встановити, що особа перебуває на вулиці біля автомобіля та поліцейських. Крім них на відео є також двоє інших осіб, один з яких свідок ОСОБА_4 , запрошений для дачі показів у судове засідання. Запис складається з трьох частин, тобто переривається, та причини його зупинення не зазначені. На ньому не зафіксовано ні факту керування транспортним засобом, ні його зупинку, ні перебування ОСОБА_1 за кермом, не містить він інформації про складення протоколу та інших письмових доказів відповідно до вимог законодавства. Зафіксовані тільки уривки з фраз, де ОСОБА_1 зазначає, що за кермом була інша особа, а він за кермом не їхав, зафіксовано як йому пропонують пройти огляд у присутності свідків, його товаришів, однак немає даних, що йому пропонували проїхати для огляду у медичному закладі.

Такими чином, жодних відомостей про факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння відеозапис не містить і в цілому не може слугувати належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення, поставленого в провину ОСОБА_1 . Щодо письмових пояснень свідків, то вони не можуть бути взяті до уваги судом та визнані допустимими доказами, оскільки на відео відсутні дані, що їх особи встановлювалися, і взагалі їх на відео немає. А для дачі показів у судовому засіданні вони не з`явилися, хоча судом вживалися належні заходи для цього.

Фактично пройти огляд на місці зупинки ОСОБА_1 пропонували у присутності його товаришів, які є на відео. При цьому не пропонували проїхати у медичний заклад для такого огляду, не вказували причини такого огляду, тобто працівниками поліції не було дотримано процедури огляду особи (водія) на визначення стану алкогольного сп`яніння. Суд також звертає увагу, що направлення на медичний огляд складено о 23 годині, при цьому як час вчинення правопорушення у протоколі зазначено 23.30 годин, таким чином направлення виписано швидше, ніж виявлено правопорушення. Дані обставини могли мати місце, оскільки з долученого відео, яке хоч і не є належним доказом, однак містить інформацію, на яку посилаються поліцейські, встановлено, що останні відразу, коли особа відмовилася пройти огляд на місці повідомили, що складають протокол за ст. 130 КУпАП.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності. Аналогічна права позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №536/1703/17, адміністративне провадження №К/9901/3839/17.

Протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Таким чином, наведені факти відповідно до ст. 62 Конституції України повинні тлумачитись судом на користь ОСОБА_1 і вони не дають змоги суду однозначно оцінити дії останнього, як такі, що містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

З наданих доказів на підтвердження вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, не встановлено, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема відсутні докази складової об`єктивної сторони, тобто факту керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, та не встановлено, що, дотримуючись встановленого законом порядку, працівники поліції запропонували особі пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння і на місці зупинки транспортного засобу, і в медичному закладі, на що вказана особа відмовилися, і відповідно її відмова належним чином зафіксована.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За даних обставин суд приходить до висновку, що наявні всі підстави для закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі вище викладеного, ст.ст. 1, 9, 23, 33, 130, 251, 252 КУпАП, та, керуючись ст.ст. 40-1, 247, 283, 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, закрити на підставі п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днiв з дня її винесення до Івано-Франківського апеляційного суду через Долинський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя С.М. Монташевич