Номер провадження: 33/813/980/20
Головуючий у першій інстанції Кисельов В. К.
Доповідач Котелевський Р. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя Котелевський Р.І.

за участю:

секретаря судового засідання Стоянової Л.І.

потерпілої ОСОБА_1

представника потерпілої адвоката Сафронюк П.В.

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2

захисника Ксенофонтової Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги адвоката Попова М.С. в інтересах ОСОБА_2 та потерпілої ОСОБА_1 на постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 20.07.2020 року, -

встановив:

оскаржуваною постановою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 20.07.2020 року,

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та йому призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. та стягнуто судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Згідно постанови судді районного суду, 12.06.2020 року, о 09 год. 40 хв. в м. Одеса, по вул. Паустовського 11а, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Chevrolet Tacuma», державний номерний знак НОМЕР_1 , не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині та скоїв зіткнення з автомобілем «Hyundai Kona», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався у попутному напрямку, в результаті чого автомобіль «Hyundai Kona», державний номерний знак НОМЕР_2 відкинуло на опору (стовп), яка від удару впала на автомобіль «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 .

За даним фактом співробітниками УПП в Одеській області ДПП відносно водія ОСОБА_2 складено протокол, серії ДПР18 №302020 від 12.06.2020 року, про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою судді районного суду адвокат Попов М.С. в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову районного суду скасувати та постановити нову, якою справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Адвокат зазначає, що постанова є незаконною та необґрунтованою, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Стверджує, що районний суд не взяв до уваги покази свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та безпідставно відмовив у призначенні авто-технічної експертизи.

Крім того, з апеляційною скаргою на постанову районного суду звернулась потерпіла ОСОБА_1 , яка не оскаржуючи доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, просить постанову судді районного суду змінити в частині виду накладеного адміністративного стягнення та застосувати до ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування всіма транспортними засобами строком на 12 місяців. Потерпіла зазначає, що районний суд призначив ОСОБА_2 адміністративне стягнення, яке не буде сприяти виправленню правопорушника, оскільки останній на думку заявниці зловживаючи своїми процесуальним правами, намагався уникнути адміністративної відповідальності, шляхом введення суду в оману, даючи пояснення, які суперечили доказам по справі.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника Ксенофонтову Г.І., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; потерпілу ОСОБА_1 та її представника адвоката Сафронюк П.В., які підтримали апеляційну скаргу потерпілої та заперечували проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту; вивчивши матеріали адміністративної справи; перевіривши наведені в апеляційних скаргах доводи; провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

У відповідності до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Що стосується обгрутовангості доводів апеляційних скарг, апеляційним судом встановлено таке.

Апеляційний суд погоджується з висновком судді районного суду про те, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП підтверджується зібраними по справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 302020, від 12.06.2020 року (а.с.1), схемою ДТП (а.с.2), поясненнями потерпілої ОСОБА_1 (а.с.5). Крім того, пояснення ОСОБА_2 фактично не спростовують висновки судді районного суду щодо доведеності його вини.

Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №302020, від 12.06.2020 року вбачається, що 12.06.2020 року, о 09 год. 40 хв., в м. Одесі, по вул. Паустовського 11а, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Chevrolet Tacuma», державний номерний знак НОМЕР_1 , не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині та скоїв зіткнення з автомобілем «Hyundai Kona», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався у попутному напрямку, в результаті чого автомобіль «Hyundai Kona», державний номерний знак НОМЕР_4 відкинуло на опору (стовп), яка від удару впала на автомобіль «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 (а.с.1)

З тексту апеляційної скарги адвоката Попова М.С., пояснень ОСОБА_2 , які він надав під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, а також під час судового розгляду в апеляційному суді, вбачається, що останній, 12.06.2020 року, о 09 год. 40 хв., рухався по вул. Паустовського з боку пр. Добровольського в напрямку вул. С. Палія та зайнявши крайній лівий ряд, завчасно увімкнув покажчик повороту, зупинився для здійснення маневру ліворуч навпроти вул. Паустовського, 11а (в кінці розриву розділювальної смуги). В той час ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «Hyundai Kona» державний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись у попутному напрямку на великій швидкості, не вжила заходів для зменшення швидкості, та скоїла зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_2 , який повільно рухався, здійснюючи поворот ліворуч.

Апеляційний суд критично оцінює доводи апеляційної скарги та покази ОСОБА_2 щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, вважає їх непереконливими та таким, що суперечать доказам по справі, з огляду на таке.

Так, потерпіла ОСОБА_5 пояснила апеляційному суду, що 12.06.2020 року вона на своєму автомобілі «Hyundai Kona» державний номерний знак НОМЕР_2 рухалась по вул. Паустовського зі сторони пр. Добровольського в напрямку вул. С. Палія у крайній лівій смузі. У середній смузі руху рухався автомобіль «Chevrolet Tacuma», державний номерний знак НОМЕР_1 , який несподівано для неї, різко змінив напрямок свого руху на полосу по якій рухалася вона, в результаті чого автомобілі зіткнулись та їх відкинуло на розділювальну смугу (газон), де її автомобіль зіткнувся зі стовпом, який впав на інший автомобіль під керуванням свідка ОСОБА_3 . Потерпіла також зазначила, що місцем зіткнення транспортних засобів був початок розриву розділювальної смуги (газону) у крайній лівій полосі руху, в якій вона рухалася. Внаслідок ДТП її автомобіль отримав механічні пошкодження у виді пошкодження правого переднього крила (внаслідок зіткнення з автомобілем ОСОБА_2 ), а також переднього бамперу (внаслідок зіткнення зі стовпом на розділювальній смузі (газоні). Потерпіла також зазначила, що на транспортному засобі ОСОБА_2 від ДТП пошкодилося ліве переднє крило та водійські двері і саме зазначеними частинами кузову автомобіля останнього було перше контактування внаслідок перестроювання ОСОБА_2 в її смугу руху.

Апеляційним судом встановлено, що пояснення потерпілої ОСОБА_6 повністю узгоджуються зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 302020 від 12.06.2020 року, а також схемою долученою до протоколу, а тому сумнівів щодо правдивості свідчень потерпілої у апеляційного суду не виникає.

Одночасно, з урахування свідчень потерпілої, змісту протоколу про адміністративне правопорушення та схеми ДТП, апеляційний суд приходить до висновку, що покази ОСОБА_2 спростовуються наведеними вище доказами та суперечать обставинами, які були встановлені під час апеляційного розгляду справи.

Так, з пояснень ОСОБА_2 та схеми ДТП, в якій останній особисто зазначив розташування автомобілів у досліджуваній судом дорожній ситуації, вбачається, що в момент ДТП він нібито вже знаходився в крайній лівій смузі руху по вул. Паустовського, з метою здійснення развороту через розрив розділювальної смуги (газону), зокрема його автомобіль знаходився майже в крайній точці лівої крайньої полоси руху, перед початком розмежувального газону між зустрічними полосами руху транспорту.

Однак, свідчення ОСОБА_2 та складена ним схема події ДТП, суперечать схемі ДТП, яка долучена до протоколу ДПР18 №302020 від 12.06.2020 року, яку він особисто підписав без будь-яких зауважень, тобто погодився з фактичними даними, в тому числі і щодо місця контактування автомобілів.

Так, зі схеми до протоколу ДПР18 №302020 від 12.06.2020 року, складеної працівником поліції, вбачається, що місцем ДТП - є, не кінець, як зазначає ОСОБА_2 , а майже початок розриву розділювальної смуги (газону) між полосами зустрічного руху, що знаходиться на відстані 02 м. 30 см. від краю проїжджої частини вул. Паустовського.

При цьому, ОСОБА_2 не надав апеляційному суду раціонального пояснення, чому у разі його незгоди зі змістом схеми ДТП, зокрема щодо місця зіткнення, він не заперечував щодо даних зазначених у схемі та без застережень підписав її. ОСОБА_2 пояснив апеляційному суду, що підписував схему ДТП без будь-якого примусу з боку працівників поліції. Будь-яких інших доказів на підтвердження своєї версії події ДТП ОСОБА_2 апеляційному суду не надав.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що характер пошкоджень кузовних деталей обох транспортних засобів свідчить про те, що контактування автомобілів під керуванням ОСОБА_2 та ОСОБА_6 не могло мати місця у точці, яка є місцем зіткнення за версією ОСОБА_2 , що також спростовує версію ОСОБА_2 про те, що саме автомобіль ОСОБА_6 в`їхав в ліву частину його автомобіля, який був розташований у лівій крайній смузі руху та здійснював поворот ліворуч.

Так, у відповідності до схеми ДТП та фотокарток транспортних засобів, долучених до матеріалів справи, автомобіль «Hyundai Kona» державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керувала ОСОБА_5 , не має пошкоджень передньої частини автомобіля, які могли бути отримані в результаті контактування з автомобілем під керуванням ОСОБА_2 у разі, якщо б автомобіль під керуванням останнього стояв у крайній лівій смузі з метою повороту ліворуч, а автомобіль під керуванням ОСОБА_6 , рухаючись в тій самій полосі руху здійснив з ним зіткнення.

За таких обставин, тобто у разі прийнятності версії події ДТП, яку виклав ОСОБА_2 , на думку апеляційного суду, беззаперечним залишається той факт, що автомобіль під керуванням ОСОБА_6 , внаслідок зіткнення з автомобілем ОСОБА_2 , обов`язково мав би пошкодження саме передньої частини автомобіля, а не лише правого переднього крила. Крім того, пояснення ОСОБА_2 щодо події ДТП (із використанням схеми ДТП), апеляційний суд визнає непереконливими, оскільки навіть без використання спеціальних знань, цілком очевидним є той факт, що автомобілі не могли отримати наявні пошкодження у разі їх контактування під кутом та в тій дорожній обстановці, яку зазначає ОСОБА_2 , а враховуючи загально відомі закони фізики, обидва автомобіля не могли б, після зіткнення, опинитися на розділювальній смузі (газоні) між полосами зустрічного руху.

Доводи ОСОБА_2 що його версію події може підтвердити свідок ОСОБА_4 , апеляційний суд визнає безпідставними, оскільки інформація відносно того, що вказана особа була свідком події ДТП в матеріалах справи відсутня, а ОСОБА_2 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення не заявляв працівникам поліції, що на момент ДТП в його автомобілі знаходився вказаний свідок, та не заявляв клопотання про його допит. ОСОБА_2 не зміг пояснити апеляційному суду, що заважало йому, у разі існування вказаного свідка повідомити про це працівників поліції, або самостійно зазначити у своїх поясненнях щодо існування цього свідка.

Доводи ОСОБА_2 , що його версія події ДТП підтверджується поясненнями ОСОБА_3 , апеляційний суд також визнає безпідставними, оскільки пояснення вказаного свідка, які долучені до матеріалів справи, не є достатньо змістовними для того, щоб зробити висновок про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення. Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що пояснення свідка ОСОБА_3 , долучені до матеріалів справи, суперечать змісту схеми ДТП, яку остання підписала без застережень. Допитати свідка, про що було заявлено клопотання сторони захисту не виявилося можливим, оскільки свідок на виклик суду в судове засідання не з`явився.

Доводи сторони захисту відносно деяких недоліків схеми ДТП, апеляційний визнає безпідставними, оскільки існуючі недоліки, зокрема не зазначення у схемі повних даних щодо розмірів дорожньої смуги, хоча і мають місце, але жодним чином не впливають на визначення повноти всіх обставин події ДТП, оскільки в даному випадку дослідженню і оцінці, у сукупності з поясненнями учасників події, підлягає саме місце зіткнення автомобілів та характер пошкоджень транспортних засобів в результаті ДТП. Необхідні відомості, зокрема місце зіткнення автомобілів, зазначені у протоколі та схемі ДТП, які без застережень посвідчили всі учасники події. За наведених обставин, апеляційний суд визнає безпідставними доводи сторони захисту щодо необхідності повернення матеріалів справи до органу, який складав протокол для усунення недоліків схеми ДТП, з метою зазначення додаткових відомостей щодо розмірів проїзної частини та можливого подальшого призначення авто-технічної експертизи.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що суддя районного суду дав вірну оцінку матеріалам справи та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Щодо доводів апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_6 про необхідність застосування до ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування всіма транспортними засобами строком на 12 місяців, то скарга не може бути задоволена, оскільки з урахуванням положень ст.38 КУпАП, апеляційний суд позбавлений можливості погіршити становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності шляхом призначення більш суворого адміністративного стягнення, після закінчення строку накладення адміністративного стягнення.

За викладених обставин, апеляційні скарги захисника та потерпілої задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційні скарги адвоката Попова М.С. в інтересах ОСОБА_2 та потерпілої ОСОБА_6 залишити без задоволення, а постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси, від 20.07.2020 року, якою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винним за ст. 124 КУпАП залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський