Справа 573/2254/19
Номер провадження 3/573/5/20
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 січня 2020 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді: Свиргуненко Ю. М.,

з участю секретаря: Федорченко Г. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля матеріали адміністративної справи, які надійшли з Білопільського ВП ГУНП в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина Російської Федерації, мешканця АДРЕСА_1 , пенсіонера,

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и л а :

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №025483 вбачається, що 23 листопада 2019 року о 15 годині 30 хвилин в с. Вири Білопільського району Сумської області по вул. В. Вигін ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Мітцубісі L-200», д. н. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, млява мова. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Під час розгляду адміністративної справи ОСОБА_2 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що 23 листопада 2019 року приблизно о 15 годині 30 хвилин знаходився на вулиці біля свого домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_1 , де розмовляв зі своїм сином та ОСОБА_3 Біля двору стояв належний йому автомобіль «Мітцубісі L-200». В цей момент автомобілі під`їхали співробітники поліції. Останні попросили пред`явити документи на автомобіль, після чого з поліцейськими став розмовляти син. Він до працівників поліції не підходив, останні в свою чергу не пропонували йому медичний огляд на стан сп`яніння та свідків для фіксування викладених у протоколі обставин не запрошували.

Викладені вище покази ОСОБА_2 підтвердила свідок ОСОБА_3 , яка за клопотанням останнього була допитана у судовому засіданні. Сумніватися в її показах у суду немає підстав.

Разом з цим у судове засідання двічі викликався поліцейський Білопільського ВП ГУНП в Сумській області Бузун Р. Л., який складав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , а також зазначені в протоколі свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Останні, будучи належним чином повідомленими про час, день та місце судового розгляду адміністративної справи, в судові засідання не з`явилися без повідомлення причин.

В силу ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245, ст. 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 283 КУпАП постанова суду має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» визначено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього ж Кодексу.

Встановлені судом фактичні обставини справи не дають безумовних підстав вважати, що ОСОБА_1 взагалі керував транспортним засобом, а також що останньому працівники поліції у визначеному законом порядку пропонували пройти медичний огляд на стан сп`яніння.

Долучений до матеріалів справи на оптичному диску та досліджений у судовому засіданні відеозапис не є належним і допустимим доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпПАП, оскільки він взагалі нічого не підтверджує. Під час його здійснення відеокамера була закрита та особа, яка притягується до адміністративної відповідальності не була зафіксована. На записі з камери зафіксовано лише ромову між інспекторам поліції Заікою І. В., яку видно на початку запису, з невстановленою особою про те, що остання нібито керувала невідомим транспортним засобом в стані сп`яніння та заперечення з цього приводу співрозмовника. Крім того, в протоколі про адміністративне право порушення взагалі відсутні посилання про те, що здійснювався запис правопорушення та за допомогою якого пристрою.

Письмові пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5 суд також не може покласти в основу підтвердження винуватості вчинення ОСОБА_1 інкримінованого адміністративного правопорушення, оскільки вони заповнені на заздалегідь заготовлених бланках, їх зміст є повністю тотожним, що дає суду підстави вважати, що свідки лише підписали складені поліцейським пояснення, не ознайомлюючись з їх змістом.

Отримати безпосередньо в судовому засіданні пояснення від зазначених вище свідків суду не вдалося, оскільки вони за викликом до суду жодного разу не з`явилися та їх присутність не була забезпечена працівниками поліції, на яких відповідно до положень ст. 251 КУпАП покладено обов`язок щодо збирання доказів в даній категорії адміністративних справ. Більше того, інспектор поліції Бузун Р. ОСОБА_7 , яким складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , також до суду жодного разу не з`явився та не підтримав викладені в ньому обставини.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практикою Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04), «Карелін проти Росії» (заява №926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), приймаючи до уваги адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП та виходячи з того, що як і у кримінальному провадженні, суд у цій справі має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з вищевикладеного, суд не вбачає в діях ОСОБА_8 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та приходить до висновку про закриття провадження у справі відносно останнього на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

п о с т а н о в и л а :

Провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя