33/804/605/20
241/1116/20
Категорія: ст. 130 КУпАП Головуючий 1 інстанції: Чудопалова С.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2020 року Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Преснякова А.А.

за участі секретаря судового засідання Полієвиць Н.І.

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Маріуполь Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Першотравневого районного суду Донецької області від 02.09.2020 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживає і зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені суддею І інстанції обставини

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_1 27.06.2020 о 23.30 год. в Донецькій області, а/ш Одеса-Метілополь-Новоазовськ блок-пост ЗС 002, керував автомобілем «Фольксваген Пассат» державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя), від проходження медичного огляду у медичному закладі охорони здоров`я для визначення стану наркотичного сп`яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Постановою Першотравневого районного суду Донецької області від 02.09.2020 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить скасувати оскаржуване судове рішення і протокол від 28.06.2020 року серії БД № 011773, провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно нього закрити, прийняти рішення про розподіл судових витрат пов`язаних зі зверненням до суду (судового збору).

У клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження просить поновити цей строк, зазначає, що він подав апеляційну скаргу 11.09.2020 року до Першого апеляційного адміністративного суду, ухвалою цього суду від 05.10.20202 року йому було відмовлено у відкритті провадження, оскільки апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню у порядку адміністративного судочинства.

На обґрунтування вимог про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції зазначив, що він вжив всі заходи для швидкого звернення до суду апеляційної інстанції, просить врахувати час на поштове пересилання матеріалів справи і обставини, які склалися у цій ситуації.

Вважає, що суд першої інстанції не взяв до уваги обставини, які мають значення для вирішення цієї справи, не з`ясував і не довів наявність складу правопорушення, належним чином не дослідив обставини справи.

Зазначив, що він направляв до суду першої інстанції рекомендованим листом клопотання з проханням передати справу на розгляду до суду за місцем його реєстрації і фактичного проживання, а саме, АДРЕСА_1 , цей лист був отриманий судом, але клопотання не долучено до справи і не розглядалось по суті.

На його думку працівники поліції, які зупинили автомобіль під його керуванням 27.06.2020 року приблизно о 21.30год. на блок-посту ЗС 002 порушили п.3 ст.18, ст.35 Закону України Про національну поліцію, оскільки не представились і не назвали причину зупинку транспортного засобу.

Зазначив, що він їхав зі своєю родиною через блок-пост, у салоні машини знаходився родич похилого віку, якому було погано, і він був емоційно збуджений і попросив працівників поліції прискорити перевірку, з цього приводу виник конфлікт з працівниками поліції, який тривав приблизно півтори години, вони попросили документи для перевірки, і він віддав своє водійське посвідчення, оскільки інших документів на підтвердження особистості у нього не було.

До блокпосту через деякий час приїхало ще два поліцейських з Мангушського ВП, їм поліцейські передали його водійське посвідчення і сказали, що це він керував транспортним засобом.

Після цього йому запропонували проїхати до медичного закладу, він відмовився і пояснював, що цей автомобіль йому не належить, він ним не керував, тому і не повинен їхати до медичного закладу.

Також вказував, що затримання його і його родичів на посту без складання протоколу затримання є незаконним.

У подальшому поліцейським був складений стосовно нього протокол, який він підписав, оскільки знаходився далеко від дому у нічний час, а у поліцейських була зброя, йому не пропонували отримати копію цього протоколу.

Після цього йому повернули посвідчення водія і він поїхав у бік м. Маріуполя.

Окрім того зазначив, що у протоколі містяться дописки, які він не вносив до протоколу, а саме, у графі пояснення особи і підпис підпис особи яка притягається до адміністративної відповідальності не є його підписом.

Наголошує на тому, що він не керував автомобілем, знаходився на пасажирському сидінні, на момент зупинки транспортного засобу за кермом знаходилась інша особа щодо якої він не може надати свідчення на підставі ст.63 Конституції України, цей транспортний засіб йому не належить.

Звертає увагу суду, що у порушення вимог ст.266 КУпАП він не був відсторонений від керування, посвідчення водія не вилучалось, йому не видавалось направлення на огляд до медичного закладу.

Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення щодо нього за ч.1 ст.130 КУпАП є недопустимим доказом, оскільки складений з порушенням ст.266 КУпАП, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість.

Також належними доказами не можуть бути пояснення свідків, оскільки безпосередньо у судовому засіданні ці свідки не допитувались.

Звертає увагу суду, що пояснення свідка ОСОБА_2 , які містяться в матеріалах справи на бланку шаблонного характеру складені російською мовою, що суперечить п.1.4 Інструкції з діловодства в системі МВС України, яка затверджена наказом МВС № 747, окрім того, у поясненні недостатньо даних щодо свідка, відсутня дата складання пояснення поруч з підписом.

Вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, факту керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.

Позиції учасників судового провадження

ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги у повному обсязі, просив закрити провадження у справі стосовно нього, повернути сплачений судовий збір, на підтвердження чого просив долучити квитанцію про сплату судового збору.

Пояснив, що 27.06.2020 року він зі своїми батьками віз родичку похилого віку на відпочинок до смт. Мангуш, у якої був зламаний тазостегновий суглоб і вона відчувала сильні болі, і коли автомобіль зупинили на блок-посту, він попросив поліцейських скоріше їх відпустити, на ґрунті цього виник конфлікт, може він і поводився емоційно, їх пропустили, а коли вони поверталися до м. Маріуполя пізно ввечері, їх машину знову зупинили і склали протокол стосовно нього за ч. 1 ст.130 КУпАП, але за кермом вже був не він, а інша людина, яку він не може назвати на підставі ст.63 Конституції України.

Вважає, що працівники поліції помстилися йому за поведінку, коли вони їхали до смт. Мангуш.

Він дійсно відмовився від проходження медичного огляду у присутності двох свідків 27.06.2020 року, коли повертався увечері з родичами на автомобілі до м. Маріуполя через Мангушський блок-пост.

Мотиви Суду

Згідно до ст.7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не був присутнім 02.09.2020 року у судовому засіданні при розгляді адміністративної справи стосовно нього (а/с 20), був належним чином повідомлений про судовий розгляд судовою повісткою, яка спрямовувалась йому рекомендованою поштою за адресою Донецька область, м. Маріуполь, Кальміуський район, с. Каменськ, провулок Комінтерну, будинок № 23 (а/с 19), копія оскаржуваної постанови направлялась йому 04.09.2020 року судом першої інстанції (а/с 21), і 11.09.2020 року ОСОБА_1 направив через Першотравневий районний суду Донецької області до Першого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу з додатками (а/с 25-37) в межах строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції від 02.09.2020 року, оскільки десятиденний строк оскарження випадав на 12 вересня (субота - неробочий день), тому останнім днем подачі апеляційної скарги був понеділок 14 вересня.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 05.10.2020 року ОСОБА_1 відмовлено у відкритті апеляційного оскарження на постанову Першотравневого районного суду Донецької області від 02.09.2020 року за позовом останнього до Мангушського ВП Центрального ВП ГУНП в Донецькій області, оскільки апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню в порядку адміністративного судочинства (а/с 41), 08.10.2020 року ОСОБА_1 направлена копія цієї ухвали (а/с 42).

До Першотравневого районного суду Донецької області з Першого апеляційного адміністративного суду справа про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 надійшла 30.10.2020 року (а/с 49), 12.10.2020 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції від 02.09.2020 року з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження (а/с 51-64).

З доданої до апеляційної скарги копії ухвали Першого апеляційного адміністративного суду від 05.10.2020 року про відмову ОСОБА_1 у відкритті апеляційного оскарження вбачається, що ця ухвала надіслана 05.10.2020 року до Єдиного реєстру судових рішень, зареєстрована 06.10.2020 року, оприлюднена 07.10.2020 року (а/с 58-59).

З огляду на наведене, враховуючи, що ОСОБА_1 у визначений законом строк подав апеляційну скаргу, але не до належного суду, з Єдиного реєстру судових рішень 07.10.2020 року дізнався про ухвалу Першого апеляційного адміністративного суду від 05.10.2020 року про відмову у відкритті апеляційного провадження за його скаргою, і вже 12.10.2020 року подав апеляційну скаргу до суду першої інстанції, вважаю, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений.

Зміст постанови судді Першотравневого районного суду Донецької області від 02.09.2020 року про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП, вчинене ОСОБА_1 , відповідає вимогам, передбаченим ст. ст. 283-284 КУпАП, а саму справу суддею розглянуто із з`ясуванням всіх обставин відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, з наведенням доказів, на яких ґрунтується висновок суду про вчинення останнім адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновками експерта, речовими доказами тощо.

Так, суддею суду першої інстанції обґрунтовано визначені як достовірні докази у справі протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 011773, який складений 28.06.2020 року о 00.20год., у якому містяться особисті підписи ОСОБА_1 , у графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення», особисто ОСОБА_1 зазначено, що він керував автомобілем «Фольксваген Пассат» НОМЕР_2 , відмовився від проходження медичного огляду у присутності двох свідків, також йому були роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП (а/с 3); письмові пояснення свідків ОСОБА_2 (а/с 4) і ОСОБА_3 (а/с 5) у присутності яких 28.06.2020 року ОСОБА_1 відмовився від запропонованого працівниками поліції проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі.

В ході апеляційного розгляду ОСОБА_1 підтвердив, що він відмовився від запропонованого працівниками поліції проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі у присутності двох свідків.

Протокол про адміністративне правопорушення і додані до нього матеріали складені відповідно до вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Наведені докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_1 , а тому апеляційні доводи про відсутність в діях останнього складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими.

Відповідно до вимог розділу І-III «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками наркотичного сп`яніння є, зокрема, звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло, порушення мови, координації рухів.

У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 011773 від 28.06.2020 року, а саме, з особистих пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння або перебування під дією лікарських засобів, такі ж відомості зазначені і у поясненнях свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 .

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти у встановленому законом порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння, а тому суд правильно визначив, що невиконання такого обов`язку з боку водія є грубим порушенням Правил дорожнього руху України.

Згідно вимог ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Оскільки, адміністративна відповідальність за ч. 1 ст.130 КУпАП настає, зокрема, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в діях ОСОБА_1 є склад даного адміністративного правопорушення.

В апеляційній скарзі не наведено належних та достатніх підстав для спростування висновків суду.

Апеляційні доводи ОСОБА_1 , що він не керував 27.06.2020 року автомобілем, не знайшли підтвердження в ході апеляційного розгляду та спростовуються матеріалами справи, у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 011773 зазначено, що керування передано ОСОБА_4 посвідчення водія НОМЕР_3 категорії «В» (а/с 3).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначив, що направив до суду першої інстанції клопотання про направлення цієї справи на розгляд до Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області, оскільки він фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 і фізично не зможе з`являтися до Першотравневого районного суду Донецької області, і додав до нього копію паспорту, але це клопотання не долучено до матеріалів справи, не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 міститься вищевказане клопотання з доданою до нього копією паспорту (а/с 12-14).

Посилання в апеляційній скарзі на те, що пояснення свідка ОСОБА_2 у порушення п.1.4 Інструкції з діловодства в системі МВС України, яка затверджена наказом МВС № 747 від 23.08.2012 року, складені російською мовою, а у поясненні недостатньо даних щодо свідка, відсутня дата складання пояснення поруч з підписом, заслуговують на увагу, але цей факт не тягне за собою безумовного скасування судового рішення.

Твердження про порушення працівниками поліції при зупинці транспортного засобу п.3 ст.18, ст.35 Закону України Про національну поліції, не заслуговують на увагу, оскільки з матеріалів справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, не вбачається, що були порушені права і свободи останнього, окрім того, транспортний засіб був зупинений при перетині Мангушського блок-посту ЗС 002, що не спростовував і сам ОСОБА_1 при апеляційному розгляді, де підлягають зупинці і перевірці усі транспортні засоби, які перетинають блок-пост.

Адміністративне стягнення накладено на ОСОБА_1 у межах, які встановлені санкцією частини 1 статті 130 КУпАП, у відповідності з вимогами ст. ст. 33-36 КУпАП, у межах передбаченого ст. 38 КУпАП трьохмісячного строку.

Виходячи з наведеного, слід визнати, що судове рішення є законним, обґрунтованим та вмотивованим, порушень вимог законодавства України про адміністративні правопорушення, які б були підставою для його скасування чи зміни не встановлено, а апеляційні доводи ОСОБА_1 є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КпАП України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Першотравневого районного суду Донецької області від 02 вересня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Першотравневого районного суду Донецької області від 02.09.2020 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя