Справа №478/1703/20 пров. №3/478/799/2020
П о с т а н о в а
І м е н е м У к р а ї н и
14 грудня 2020 року Суддя Казанківського районного суду Миколаївської області Сябренко І.П., з участю секретаря Поліщук С.П., прокурора Москалика О.П., особи, яка притягається до адміністративної відповідальностіОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративні матеріали, які надійшли від Управління стратегічних розслідувань в Миколаївській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Казанка Миколаївської області, громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , не працюючого,
про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП,
Згідно наказу по особовому складу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Миколаївській області, (далі ГУ ДСНС України в Миколаївській області), №70 від 01.07.2013 року старшого прапорщика служби цивільного захисту ОСОБА_1 призначено на посаду командира відділення 17 Державної пожежно-рятувальної частини ГУ ДСНС України в Миколаївській області.
В подальшому згідно наказу по особовому складу ГУ ДСНС України в Миколаївській області №33 від 14.02.2019 року старшого прапорщика служби цивільного захисту ОСОБА_1 , командира відділення 17 Державної пожежно-рятувальної частини ГУ ДСНС України в Миколаївській області, звільнено із служби у запас Збройних Сил України, на підставі підпункту 6 пункту 176 (у зв`язку із системним невиконанням умов контракту особою рядового і начальницького складу) з 14 лютого 2019 року.
Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що суб`єктами декларування є особи, зазначені у пунктах 1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункті 4 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.
Відповідно до п.п. «д» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону.
Згідно ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені в п.1 ч.1 ст.3 цього ж Закону (підпункт «д» - особи начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту), зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.
В силу абз.2 ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» і «в» пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.
За результатами огляду веб-сайту Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, встановлено, що ОСОБА_1 лише 07.08.2020 року подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, після звільнення, за 2019 рік, чим порушив строк подання вказаної декларації.
В судовому засіданні ОСОБА_1 винним себе в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП визнав і пояснив, що звільнившись з ГУ ДСНС України в Миколаївській області 14.02.2019 року декларацію типу «перед звільненням» подав із запізненням 07.08.2020 року, оскільки забув, а згадав лише тоді як прийшов лист про те, що ним не подано декларацію після звільнення.
Прокурор в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та призначити стягнення у вигляді штрафу.
Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , думку прокурора, перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні в ній докази, приходжу такого висновку.
Відповідно до ст.2 Закону України «Про запобігання корупції» відносини, що виникають у сфері запобігання корупції, регулюються Конституцією України, міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, цим та іншими законами, а також прийнятими на їх виконання іншими нормативно-правовими актами.
Згідно ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Підпунктом «д» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.
Відповідно до абз.2 ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» і «в» пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.
Розділ ХІІІ Прикінцеві положення Закону України «Про запобігання корупції», відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), доповнено п.2-1 такого змісту:
«Встановити, що декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які відповідно до статті 45 цього Закону подаються за минулий рік до 1 квітня, у 2020 році суб`єкти декларування подають до 1 червня.
Суб`єкти декларування, які у період до 1 червня 2020 року не мали можливості подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбачену абзацом першим частини другої статті 45 цього Закону, або повідомлення про суттєві зміни у майновому стані відповідно до статті 52 цього Закону у зв`язку із встановленням на території їх проживання карантинно-обмежувальних заходів, звільняються від відповідальності за несвоєчасне подання такої декларації чи повідомлення у зазначений період».
На підставі вищевикладеного ОСОБА_1 зобов`язаний був подати декларацію наступного року після припинення діяльності, в установленому ч.2 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» порядку, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік, а саме до 01.06.2020 року.
Як вбачається, з скріншоту з офіційного сайту Єдиного держаного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, декларацію (після звільнення) ОСОБА_1 подав 07 серпня 2020 року о 12 год. 56 хв. (а.с.13).
Встановлено, що ОСОБА_1 отримав електронний цифровий підпис 06.08.2020 року, який дійсний до 06.08.2021 року та 07.08.2020 року, який дійсний до 07.08.2021 року, через Акредитований центр сертифікації ключів ПАТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується витягом, та про що можна зробити висновок, що ОСОБА_1 отримав електронний цифровий підпис, після спливу терміну необхідного для подачі декларації, у зв`язку з чим не вжив жодних заходів для своєчасної подачі електронної декларації, після звільнення.
Факт обізнаності ОСОБА_1 щодо обов`язку, способу і терміну подачі декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, типу після звільнення, підтверджується Пам`яткою при звільнені із служби цивільного захисту (роботи) осіб начальницького складу та державних службовців ДСНС України підписаною власноручно, а також раніше поданими деклараціями за 2016 рік, за 2017 рік та за 2018 рік.
Відповідно до абз. 9 підп. 1 п. 2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.05.2017 №223- 943/0/4-17 «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» під поважними причинами несвоєчасного подання декларації слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою.
Тому, ОСОБА_1 не мав поважних причин несвоєчасного подання декларації за 2019 рік.
Управління стратегічних розслідувань в Миколаївській області ДСР Національної поліції України має лист з Державного підприємства «Українські спеціальні системи», де вказані дати некоректної роботи Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в якому чітко вказано, що на час необхідний для подачі електронної декларації Реєстр працював в належному режимі.
Починаючи із зазначеного часу дотепер портал Реєстру функціонує в штатному режимі. В період необхідності подання ОСОБА_1 декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2019 рік, після звільнення Реєстр працював в належному режимі.
Доказів поважності причин неподання ОСОБА_1 декларації (після звільнення) у визначений законом строк матеріали справи не містять.
Сукупність досліджених доказів вказує на те, що ОСОБА_1 07.08.2020 року вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення - несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, після звільнення.
В той же час, відповідно до вимог ст.65 Закону України «Про запобігання корупції», за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.
Рішенням Конституційного Суду України №13-р/2020 від 27.10.2020 року у справі за конституційним поданням 47 народних депутатів України стосовно відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону України «Про запобігання корупції», Кримінального кодексу України визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), статтю 65 Закону України «Про запобігання корупції», яка визнана неконституційною, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим, остаточним та таким, що не може бути оскаржено.

За змістом статті 152 Конституції України та статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі скасування акту, який встановлює адміністративну відповідальність.

Отже, враховуючи наведене рішення Конституційного Суду України, приходжу до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 , з підстав передбачених п.6 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись п.6 ч.1 ст. 247, ст.ст. 276-280, 283-285 КУпАП, суддя

П о с т а н о в и в:

Провадження в справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.6 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Казанківський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

СуддяСябренко І.П.