Провадження № 3/760/7877/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2020 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Зелінська М.Б., за участі: особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника особи, яка притягається до відповідальності - адвоката Головненка Д.О., прокурора Київської місцевої прокуратури №9 - Самченко І.В., розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли з Управління проведення спеціальних перевірок та моніторингу способу життя Національного агентства з питань запобігання корупції, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , суддя Київського апеляційного суду, РНОКПП: НОМЕР_1 , за фактом вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Головним спеціалістом відділу контролю за своєчасністю подання декларацій Управління проведення спеціальних перевірок та моніторингу способу життя Національного агентства з питань запобігання корупції Цюкало Р. 13.08.2020 року було складено протокол №47-01/_63_/20 про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 .

Згідно протоколу ОСОБА_1 , будучи суб`єктом декларування, несвоєчасно подав повідомлення про суттєві зміни у майновому стані після отримання доходу в сумі 111 677 (сто одинадцять тисяч шістсот сімдесят сім гривень) 02 коп.

Згідно до наказу в.о. голови Київського апеляційного суду Українець Л.Д. від 02.10.2018 № 85-С ОСОБА_1 зараховано до штату суддів Київського апеляційного суду 02 жовтня 2018 року відповідно до Указу Президента України «Про переведення суддів» від 28.09.2018 №297/2018.

Згідно примітки статті 50 Закону України «Про запобігання корупції» суддя відноситься до службових осіб які займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Таким чином, відповідно до підпункту «ґ» пункту 1 частини першої статті 3 Закону, ОСОБА_1 , на момент вчинення правопорушення, був суб`єктом на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

Тому, згідно з абз. 15 ч. 1 статті 1, примітки ст. 50, ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», приміткою до ст. 1726 КУпАП ОСОБА_1 є суб`єктом декларування та суб`єктом правопорушення.

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Пунктом 9 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною ч. 1 ст. З цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

У відповідності до ч. 1 ст. 65 даного Закону за вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Частиною другою статті 52 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання доходу, придбання майна або здійснення видатку на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб`єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу, придбання майна або здійснення видатку зобов`язаний повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Частиною 3 статті 52 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що порядок інформування Національного агентства про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента, а також про суттєві зміни у майновому стані визначаються Національним агентством.

Зобов`язання повідомляти про суттєві зміни в майновому стані відповідно до частини 2 статті 52 Закону є додатковим заходом здійснення фінансового контролю, спрямованим на з`ясування фактичної зміни у майновому стані суб`єкта декларування, не очікуючи подання наступної декларації. Тобто повинна виникати реальна суттєва зміна у майновому стані, яка полягає у можливості використання відповідного доходу суб`єктом декларування або здійсненні ним значного видатку. Так під доходом та видатком слід розуміти одноразовий, а не сукупний дохід чи видаток. Під поняттям «одноразовий дохід» слід розуміти отримання суб`єктом декларування доходу, що перевищує суму в розмірі 50 ПМ, який нарахований та фактично виплачений одним джерелом доходу, має ознаку доходу та визначену дату набуття права власності на такий дохід (дату отримання доходу). При вирішення питання щодо подачі повідомлення про суттєві зміни в майновому стані слід брати до уваги розмір нарахованого «одноразового доходу», оскільки відповідно до підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України, податковий агент, який нараховує, виплачує або надає оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок на доходи фізичних осіб.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2020 становить 2102 гривні.

Таким чином, з 01.01.2020 суб`єкти декларування зобов`язані були повідомляти Національне агентство про суттєві зміни в майновому стані, а саме отримання доходу, придбання майна на суму, що перевищує 105 100 грн.

Відповідно до довідки про заробітну плату №76-04/104/20 від 15.06.2020, ОСОБА_1 одноразово нарахована та виплачена 14.02.2020 суддівська винагорода в сумі 111 677 (сто одинадцять тисяч шістсот сімдесят сім гривень) 02 коп.

Таким чином, ОСОБА_1 був зобов`язаний до 23:59:59 години 24.02.2020 подати до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, шляхом заповнення форми повідомлення на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Відповідно до послідовності дій користувача Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування ОСОБА_1 , останній навіть не намагався подати повідомлення про суттєві зміни в майновому стані в строк визначений Законом України «Про запобігання корупції». Дії по заповненню повідомлення про суттєві зміни в майновому стані ОСОБА_1 розпочато було лише 10.03.2020 року. Повідомлення про суттєві зміни в майновому стані ОСОБА_1 подано лише 10.03.2020 о 17 год. 48 хв., що є порушенням десятиденного терміну встановленого Законом України «Про запобігання корупції». При цьому слід зауважити, що при подачі повідомлення про суттєві зміни в майновому стані ОСОБА_1 вказувався сукупний місячний нарахований дохід отриманий в лютому 2020 року.

Таким чином, ОСОБА_1 допустив порушення вимог частини другої статті 52 Закону України «Про запобігання корупції» щодо несвоєчасного подання повідомлення про суттєві зміни в майновому стані суб`єкта декларування.

Поважних причин, які б перешкодили ОСОБА_1 вчасно подати повідомлення про суттєві зміни в майновому стані не встановлено.

Таким чином ОСОБА_1 , будучи суб`єктом декларування, несвоєчасно подав повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, що є порушенням вимог частини другої статті 52 Закону України «Про запобігання корупції», відповідальність за що передбачена частиною 2 статті 1726 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Датою вчинення правопорушення є наступний день після закінчення визначеного Законом України «Про запобігання корупції» десятиденного терміну подачі ОСОБА_1 повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, тобто 00 год. 00 хв. 25.02.2020.

Датою виявлення правопорушення є дата складання протоколу, а саме 13.08.2020, тобто момент з`ясування всіх необхідних даних, оскільки лише після їх отримання можливо встановити всі необхідні ознаки складу правопорушення за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Місцем вчинення правопорушення є: оскільки ОСОБА_1 на момент вчинення правопорушення був суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, у зв`язку з перебуванням на посаді судді Київського апеляційного суду, то місце вчинення правопорушення слід вважати місцезнаходження його роботи: вул. Солом`янська, 2А, м. Київ.

Окрім того, головним спеціалістом відділу контролю за своєчасністю подання декларацій Управління проведення спеціальних перевірок та моніторингу способу життя Національного агентства з питань запобігання корупції Цюкало Р. 13.08.2020 року було складено протокол №47-01/_64_/20 про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 .

Згідно протоколу ОСОБА_1 , будучи суб`єктом декларування, несвоєчасно подав повідомлення про суттєві зміни у майновому стані після отримання доходу в сумі 131 366 (сто тридцять одна тисяча триста шістдесят шість гривень) 72 коп.

Згідно до наказу в.о. голови Київського апеляційного суду Українець Л.Д. від 02.10.2018 № 85-С ОСОБА_1 зараховано до штату суддів Київського апеляційного суду 2 жовтня 2018 року відповідно до Указу Президента України «Про переведення суддів» від 28.09.2018 №297/2018.

Згідно примітки статті 50 Закону України «Про запобігання корупції» суддя відноситься до службових осіб які займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Таким чином, відповідно до підпункту «ґ» пункту 1 частини першої статті 3 Закону, ОСОБА_1 , на момент вчинення правопорушення, був суб`єктом на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

Тому, згідно з абз. 15 ч. 1 статті 1, примітки ст. 50, ч. 2 ст. 52 Закону України «Про запобігання корупції», приміткою до ст. 1726 КУпАП ОСОБА_1 є суб`єктом декларування та суб`єктом правопорушення.

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Пунктом 9 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною ч. 1 ст. З цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

У відповідності до ч. 1 ст. 65 даного Закону за вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Частиною другою статті 52 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування, а саме отримання доходу, придбання майна або здійснення видатку на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, зазначений суб`єкт у десятиденний строк з моменту отримання доходу, придбання майна або здійснення видатку зобов`язаний повідомити про це Національне агентство. Зазначена інформація вноситься до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та оприлюднюється на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Частиною 3 статті 52 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що порядок інформування Національного агентства про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента, а також про суттєві зміни у майновому стані визначаються Національним агентством.

Зобов`язання повідомляти про суттєві зміни в майновому стані відповідно до частини 2 статті 52 Закону є додатковим заходом здійснення фінансового контролю, спрямованим на з`ясування фактичної зміни у майновому стані суб`єкта декларування, не очікуючи подання наступної декларації. Тобто повинна виникати реальна суттєва зміна у майновому стані, яка полягає у можливості використання відповідного доходу суб`єктом декларування або здійсненні ним значного видатку. Так під доходом та видатком слід розуміти одноразовий, а не сукупний дохід чи видаток. Під поняттям «одноразовий дохід» слід розуміти отримання суб`єктом декларування доходу, що перевищує суму в розмірі 50 ПМ, який нарахований та фактично виплачений одним джерелом доходу, має ознаку доходу та визначену дату набуття права власності на такий дохід (дату отримання доходу). При вирішення питання щодо подачі повідомлення про суттєві зміни в майновому стані слід брати до уваги розмір нарахованого «одноразового доходу», оскільки відповідно до підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України, податковий агент, який нараховує, виплачує або надає оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок на доходи фізичних осіб.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2020 становить 2102 гривні.

Таким чином, з 01.01.2020 суб`єкти декларування зобов`язані були повідомляти Національне агентство про суттєві зміни в майновому стані, а саме отримання доходу, придбання майна на суму, що перевищує 105 100 грн.

Відповідно до довідки про заробітну плату №76-04/104/20 від 15.06.2020, ОСОБА_1 одноразово нарахована та виплачена 28.02.2020 суддівська винагорода в сумі 131 366 (сто тридцять одна тисяча триста шістдесят шість гривень) 72 коп.

Таким чином ОСОБА_1 був зобов`язаний до 23:59:59 години 09.03.2020 подати до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, шляхом заповнення форми повідомлення на офіційному веб-сайті Національного агентства.

Відповідно до послідовності дій користувача Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування ОСОБА_1 , останній навіть не намагався подати повідомлення про суттєві зміни в майновому стані в строк визначений Законом України «Про запобігання корупції». Дії по заповненню повідомлення про суттєві зміни в майновому стані ОСОБА_1 розпочато було лише 10.03.2020 року. Повідомлення про суттєві зміни в майновому стані ОСОБА_1 подано лише 10.03.2020 о 17 год. 48 хв., що є порушенням десятиденного терміну встановленого Законом України «Про запобігання корупції». При цьому слід зауважити що при подачі повідомлення про суттєві зміни в майновому стані ОСОБА_1 вказувався сукупний місячний нарахований дохід отриманий в лютому 2020 року.

Таким чином, ОСОБА_1 допустив порушення вимог частини другої статті 52 Закону України «Про запобігання корупції» щодо несвоєчасного подання повідомлення про суттєві зміни в майновому стані суб`єкта декларування.

Поважних причин, які б перешкодили ОСОБА_1 вчасно подати повідомлення про суттєві зміни в майновому стані не встановлено.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом декларування, несвоєчасно подав повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, що є порушенням вимог частини другої статті 52 Закону України «Про запобігання корупції», відповідальність за що передбачена частиною 2 статті 1726 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Датою вчинення правопорушення є наступний день після закінчення визначеного Законом України «Про запобігання корупції» десятиденного терміну подачі ОСОБА_1 повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, тобто 00 год. 00 хв. 10.03.2020.

Датою виявлення правопорушення є дата складання протоколу, а саме 13.08.2020, тобто момент з`ясування всіх необхідних даних, оскільки лише після їх отримання можливо встановити всі необхідні ознаки складу правопорушення за ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Місцем вчинення правопорушення є: оскільки ОСОБА_1 на момент вчинення правопорушення був суб`єктом відповідальності за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, у зв`язку з перебуванням на посаді судді Київського апеляційного суду, то місце вчинення правопорушення слід вважати місцезнаходження його роботи: вул. Солом`янська, 2А, м. Київ.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, не визнав та вважав, що в його діях відсутні подія та склад адміністративного правопорушення.

Зазначав, що умислу на вчинення правопорушень, а саме не подання чи приховання інформації щодо суттєвої зміни в своєму майновому стані, не мав. При цьому, не мав жодного наміру ухилятися від декларування власної заробітної плати.

В суді захисник особи, яка притягається до відповідальності - адвокат Головненко Д.О. вважав, що в діях ОСОБА_1 відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Вважав, що провадження у справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.6 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із скасуванням рішенням Конституційного Суду України від 27.10.2020 №13-р/2020 акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

Вказував, що ОСОБА_1 не підлягає притягненню до відповідальності по даній справі, оскільки повідомлення про суттєву зміну в майновому стані було подано не на підставі виявленого факту НАЗК, а самостійно суб`єктом декларування, розмір визначеної законом заробітної плати у вигляді посадового окладу особи публічної служби (суб`єкта декларування), що фактично становить основу майнового стану такої особи, підлягає декларуванню в щорічній декларації, що свідчить про відсутність умислу приховати доходи, та виключає суб`єктивну сторону, що є підставою для закриття провадження за відсутністю складу правопорушення.

Також, вказував, що суддя Сліпченко О.І. згідно положень ст. 126 Конституції України не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності на підставі зібраних адміністративних матеріалів, що є підставою для закриття провадження за відсутністю події правопорушення.

Під час судового розгляду справи прокурор вважала, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП та просила визнати винним останнього у вчиненні корупційного правопорушення та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу.

Вивчивши матеріали справ про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника та думку прокурора, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила декілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Таким чином, суд вважає за необхідне об`єднати 2 справи (провадження) №3/760/7877/20 справа № 760/17911/20 та справу (провадження) № 3/760/7878/20 справа №760/17916/20 та присвоїти справі (провадженню) № 3/760/7877/20 справа 760/17911/20.

Згідно ст. 245 КУпАП суд має забезпечити всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.2 ст. 172-6 КУпАП відповідальність настає за неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані.

Приписами статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» визначено коло осіб, на яких поширюється дія цього Закону.

Відповідно до підпункту «ґ» пункту 1 частини першої статті 3 Закону, ОСОБА_1 є суб`єктом, на якого поширюється його дія. Тому, згідно з абзацом п`ятнадцятим частини першої статті 1, частиною першою статті 45, частиною другою статті 52 Закону, приміткою до статті 172-6 КУпАП, ОСОБА_1 є суб`єктом декларування та суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Юридичний склад адміністративного правопорушення - це передбачений нормами права комплекс ознак (елементів), за наявності яких певне протиправне діяння можна кваліфікувати як адміністративний проступок.

Такий комплекс ознак передбачає чотири елементи: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона.

Отже, для встановлення наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення, орган(посадова) особа відповідно до вимог ст. 280 КУпАП повинен з`ясувати наявність комплексу ознак, який передбачає чотири елементи, а саме: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона.

Відповідно до протоколів № 47-01/_63_/20 від 13.08.2020 року та № 47-01/_64_/20 від 13.08.2020 року про вчинення адміністративного правопорушення встановлено, що ОСОБА_1 , будучи особою, на яку поширюються вимоги Закону України «Про запобігання корупції», не повідомила Національне агентство про суттєві зміни в майновому стані суб`єкта декларування, в зв`язку з отриманням 14.02.2020р. та 28.02.2020р. доходу у вигляді суддівської винагороди на суму 111 677,02 гривень та 131 366,72 гривень, чим вчинив адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, відповідальність за які передбачена частиною другою статті 172-6 КУпАП - неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані.

З вказаних протоколів вбачається, що дії ОСОБА_1 , які визначають суб`єктивну сторону адміністративного правопорушення, як цього вимагає положення ст.9 КУпАП, не відображені.

Разом з цим, під час розгляду справи в суді, прокурором не було доведено, що дії ОСОБА_1 визначають суб`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-6 КУпАП.

За змістом норми ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, склад правопорушення є формальним. До формальних належать склади, в яких немає ознаки настання шкідливих матеріальних наслідків. Обов`язковим елементом складу вказаного адміністративного правопорушення є умисна дія - умисне неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, а тому, орган, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення та прокурор, який приймає участь у розгляді справи, зобов`язані довести суду наявність у діях особи умислу на неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни в майновому стані.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб. Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо припускала настання цих наслідків.

З матеріалів справ, зокрема, з протоколів про адміністративне правопорушення встановлено відсутність в діях ОСОБА_1 умислу на вчинення правопорушення, а саме не подання чи приховання інформації щодо суттєвої зміни в своєму майновому стані.

Також, встановлено, що ОСОБА_1 подав повідомлення 10.03.2020 р. о 17 годині 48 хвилин самостійно, за власною волею, тобто без примусу НАЗК, що виключає наявність в діях такого суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП.

Крім того, розмір визначеної законом заробітної плати у вигляді посадового окладу особи публічної служби (суб`єкта декларування), що фактично становить основу майнового стану такої особи, підлягає декларуванню в щорічній декларації, що свідчить про відсутність умислу приховати доходи, та виключає суб`єктивну сторону правопорушення.

Таким чином, зазначені обставини виключають наявність у ОСОБА_1 умислу на неподання у 10-денний строк повідомлення про суттєві зміни та свідчать про те, що ОСОБА_1 не мав наміру приховати факт отримання ним зазначених сум суддівської винагороди.

Як корупційне правопорушення, так і адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а також наявністю відповідного корисливого або іншого особистого інтересу чи інтересу третіх осіб.

Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Диспозиція ч. 1 ст. 172-6 КУпАП передбачає відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, тоді як частина 2 передбачає відповідальність за неповідомлення чи несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни в майновому стані. За диспозицією частин 1 та 2 вказаної норми закону, дії або бездіяльність повинні вчинятися умисно в обох випадках.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого питання, порушує вимогу «якості закону».

У разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосовувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, вказує, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Дослідивши та проаналізувавши докази у справах у їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов до висновку про недоведеність наявності в діях ОСОБА_1 суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.176-2 КУпАП, що виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності за вказаною правовою нормою.

Недоведеність вини особи, відповідно до ст.9 КУпАП, свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення.

Разом з тим, диспозицією частини 2 статті 172-6 КУпАП передбачена відповідальність за неповідомлення, або несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані. При цьому обов`язок повідомити Національне агентство у разі суттєвої зміни у майновому стані суб`єкта декларування передбачений частиною 2 статті 52 Закону України «Про запобігання корупції».

Між тим, рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 47 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону України «Про запобігання корупції», Кримінального кодексу України за № 13-р/2020 від 27.10.2020р., визнана такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною) частина 2 статті 52 Закону України «Про запобігання корупції» від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII, яка зобов`язувала суб`єктів декларування, а саме отримання доходу, придбання майна або здійснення видатку на суму, яка перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня відповідного року, у 10 денний строк з моменту отримання доходу тощо повідомити про це Національне агентство.

Відповідно до статті 151-2 Конституції України рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними та не можуть бути оскаржені.

Згідно статті ч.2 ст. 152 Конституції України закони та інші акти, або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Згідно протоколів про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 інкримінується несвоєчасне подання повідомлень про суттєві зміни у майновому стані.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КУпАП закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративне правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів.

Вищезазначеним рішенням Конституційного Суду України хоча і не була скасована норма частини 2 статті 172-6 КУпАП, яка зокрема встановлює відповідальність за несвоєчасне подання повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, але була визнана неконституційною сама норма матеріального права, яка такий обов`язок встановлювала для відповідного суб`єкта декларування.

Згідно частини 2 статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Аналіз вищевикладених норм дає суду підстави дійти висновку про те, що, рішенням Конституційного Суду України про визнання неконституційною норми, яка зобов`язувала суб`єктів декларування повідомляти Національне агентство про суттєві зміни у майновому стані, фактично скасована юридична (адміністративна) відповідальність за несвоєчасне подання такого повідомлення.

Таким чином, відповідальність за несвоєчасне подання повідомлення, встановлена у частині 2 статті 172-6 КУпАП, яка хоча і не була визнана неконституційною рішенням Конституційного Суду України, але на даний час є такою, що не підлягає застосуванню. Фактично, норма частини 2 статті 172-6 КУпАП в частині встановлення адміністративної відповідальності за неподання або несвоєчасне подання повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, скасована.

Частина 1 статті 58 Конституції України передбачає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі на підставі п. 6 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із фактичним скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність.

Крім того, до аналогічних висновків прийшли судді в своїх рішеннях (постанова Голосіївського районного суду м. Києва від 09.11.2020 р. справа № 752/20230/20, постанова Ватутінського міського суду Черкаської області від 18.11.2020р. справа №694/985/20, постанова Одеського апеляційного суду від 03.11.2020р. справа № 523/10897/20, постанова Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10.11.2020р. справа № 335/8251/20).

При цьому,слід звернути увагу,що під час розгляду вище зазначених справ прокурорами заявлялись клопотання про закриття провадження на підставі п.6 ч.1 ст. 247 КуПАП у зв`язку із скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність, посилаючись на те, що рішенням Конституційного суду України від 27.10.2020р. за № 13-р/2020 було визнано такими, що не відповідають Конституції України частину 2 статті 52 Закону України «Про запобігання корупції», та скасовано обов`язок суб`єктів декларування, на яких розповсюджується дана норма, подавати повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.

Керуючись ч.1 ст. 58,151-2, ч.2 ст. 152 Конституції України, рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 47 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону України «Про запобігання корупції», Кримінального кодексу України за № 13-р/2020 від 27.10.2020р., ч.2 ст. 8, 9, 36, п. 6 ч.1 ст. 247, 251, 254, 256, 278, 283-285 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Об`єднати в одне провадження 2 справи (провадження) №3/760/7877/20 справа № 760/17911/20 та справу (провадження) № 3/760/7878/20 справа №760/17916/20 та присвоїти справі (провадженню) № 3/760/7877/20 справа 760/17911/20.

Провадження у об`єднаній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушень, передбачених частиною 2 статті 172-6 КУпАП закрити, на підставі п. 6 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту винесення до Київського апеляційного суду через районний суд.

Суддя М.Б. Зелінська