Номер провадження: 33/813/1389/20
Номер справи місцевого суду: 508/728/20
Головуючий у першій інстанції Банташ Д. С.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2020 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Сегеда С.М.,

за участю: секретаря Ющак А.Ю.,

особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 напостанову Миколаївського районного суду Одеської області від 03 листопада 2020 року, про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.ст. 122-4, 124, ч.4 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

зазначеною постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою : АДРЕСА_1 , не працюючого,

постановою Миколаївського районного суду Одеської області від 03 листопада 2020 року визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.122-4, ст. 124, ч.4 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення(далі- КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення на підставі ч.2 ст. 36 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 20400,00грн. на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

Також стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 420, 40 грн.

У відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №014833 від 05.08.2020 року, водій ОСОБА_1 04.08.2020 року о 23 год. 00 хв., керуючи т.з. марки ВАЗ 21213, державний номерний знак (далі - д.н.з.) НОМЕР_1 , по вул. Ласточкіна у с. Стрюкове Миколаївського району Одеської області, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху та недотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом (далі - т/з) ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався попереду. В результаті вказані т/з отримали механічні пошкодження, чим ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (далі - ПДР), за що передбачена відповідальність ст.124 КУпАП.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 05 серпня 2020 року, серії ОБ № 076073, громадянин ОСОБА_1 04 серпня 2020 року біля 23 години 00 хвилин в селі Стрюкове по вулиці Ласточкіна, керуючи транспортним засобом, марки «ВАЗ 21213», д.н.з. НОМЕР_3 , не зреагувавши на зміну дорожньої обстановки, не вибравши безпечної швидкості руху та достатньої безпечної дистанції руху, здійснив зіткнення з т/з марки «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався попереду. Після цього ОСОБА_1 залишив місце дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), до якої він причетний. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п.п. 2.10а, 2.10в ПДР, вчинивши правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 05 серпня 2020 року серії БР № 014834, громадянин ОСОБА_1 05 серпня 2020 року біля 01 год. 40 хв. в селі Стрюкове по вулиці Ласточкіна, вживав алкогольні напої (з його слів 0,5 літра пива) після ДТП за його участі, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.10є ПДР, вчинивши правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою, 10.11.2020 року ОСОБА_1 подав до Миколаївського районного суду Одеської області апеляційну скаргу, в якій просить постанову Миколаївського районного суду Одеської області від 03 листопада 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.ст. 122-4, 124, ч.4 ст.130 КУпАП скасувати, та закрити провадження відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП - через відсутність в його діях складу адміністративних правопорушень, які інкримінуються йому в вину.

Заслухавши ОСОБА_1 , вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

За змістом статті 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 251 КУпАП встановлено що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При цьому для притягнення особи до адміністративної відповідальності обсяг доказів, долучених до матеріалів справи, в їх сукупності повинен бути необхідним та достатнім для беззаперечного висновку про наявність в діях конкретної особи складу адміністративного правопорушення.

Крім того, згідно з ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

За змістом ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції відбувся з дотриманням принципів повноти, всебічності та об`єктивності, докази були досліджені об`єктивно та безсторонньо, жодних порушень прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, або потерпілої особи, допущено не було, внаслідок чого суд дійшов законного та обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124, ч.4 ст.130 КУпАП.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, її заявник ОСОБА_1 посилався на те, що при складані протоколу про адміністративне правопорушення було неправильно зазначено його адресу проживання та рік народження, справу розглянуто у його відсутність, незважаючи на те, що його захисник Павлова Г.М. надала суду заяву про відкладення розгляду справи через хворобу ОСОБА_1 , що позбавило його можливості надати суду відповідні докази та допитати свідків у справі.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд зазначає, що доводи апеляційної скарги не спростовують оскаржуваної постанови суду, у зв`язку з чим вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - залишити без змін.

При цьому апеляційний суд зазначає, що вказанні в протоколі про адміністративне правопорушення серії БР № 014833 від 05.08.2020 року неправильне місце проживання правопорушника і помилкове зазначення його року народження - 1983, замість 1988, не впливає на винність дій ОСОБА_1 у скоєнні ним правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124, ч.4 ст.130 КУпАП.

Що стосується розгляду справи в його відсутність, то колегія суддів зазначає, що про час і місце розгляду справи ОСОБА_1 був повідомлений належним чином в попередньому судовому засіданні, в якому було винесено постанову про об`єднання адміністративних справ (а.с.54, 55).

Однак, до суду в назначений день і час - 03.11.2020 року, на 08.30 год. ОСОБА_1 не з`явився, клопотання про допит в якості свідків тих чи інших осіб суду не заявляв.

Вирішуючи дану адміністративну справу, суд правильно вказав, що відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи зазначені обставини, а також те, що останнім днем розгляду даної адміністративної справи у відповідності до ст. 38 КУпАП було 04.11.2020 року, суд першої інстанції правомірно розглянув дану справу 03.11.2020 року.

Таким чином, доводи заявника апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд позбавив його права приймати участь у розгляді даної справи, є безпідставними, так як ніхто не перешкоджав йому, а також його захиснику Павловій Г.М. (а.с.56) приймати участь у розгляді справи та заявляти клопотання про допит в судовому засіданні свідків.

Крім викладеного, апеляційний суд вважає за необхідне вказати, що на всьому протязі здійснення адміністративного провадження і до прийняття оскаржуваної постанови суду, правопорушник ОСОБА_1 жодного разу не заявляв про те, що він не був за кермом його транспортного засобу марки ВАЗ 21213,д.н.з. НОМЕР_1 , 04.08.2020 року о 23 год. 00 хв. та не вчиняв ДТП, а керувала цим т/з його співмешканка ОСОБА_3 , за що була притягнута до адміністративної відповідальності, згідно постанови серії БАА № 094470 по ч.2 ст. 126 КУпАП у виді штрафу на користь держави у розмірі 510 грн., що підтверджується відповідною квитанцією серії БАА № 094470 (а.с.93, 94).

Не вказував зазначених обставини ОСОБА_1 і в апеляційній скарзі, що в своїй сукупності свідчить про їх безпідставність та його намагання уникнути адміністративної відповідальності за вчинені правопорушення.

На переконливу думку апеляційного суду Одеської області, у разі, якби ОСОБА_1 не вчиняв інкримінуємих йому в вину правопорушень, він з моменту складання протоколів про адміністративні правопорушення відносно нього, про це зазначав би неодноразово. У всякому разі він би про це зазначив в апеляційній скарзі.

Однак він цього не здійснив, що підтверджується текстом його пояснень (а.с.9, 41) та текстом апеляційної скарги на оскаржуване судове рішення.

Крім того, зазначені доводи ОСОБА_1 також спростовані свідками ОСОБА_4 , ОСОБА_2 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які також (а.с.7,8,24,25,26).

При цьому свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 в судовому засіданні 03.11.2020 року підтвердили свої показання щодо винних дій саме ОСОБА_1 у скоєнні правопорушень.

Що стосується притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 , згідно постанови серії БАА № 094470 по ч.2 ст. 126 КУпАП у виді штрафу на користь держави у розмірі 510 грн., що підтверджується відповідною квитанцією серії БАА № 094470 (а.с.93), то апеляційний суд зазначає, що оскільки вона вчинила правопорушення 05.08.2020 року в 01.03 год, в той час як ОСОБА_1 вчинив правопорушення 04.08.2020 року, в 23.00 год. - по ст. 124 КУпАП і по ст. 122-4 КУпАП, та 05.08.2020 року 01.40 год. - по ч. 4 ст. 130 КУпАП, то зазначені обставини не виключають можливість здійснення ОСОБА_3 на тому ж транспортному засобі 05.08.2020 року, в 00.03 год. правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП.

Апеляційний суд також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відтак, підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та скасування законної та обґрунтованої постанови суду першої інстанції немає.

Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.

Таким чином, аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що висновок суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124, ч.4 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, а доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Миколаївського районного суду Одеської області від 03 листопада 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124, ч.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 07.12.2020 року.

Суддя Одеського апеляційного суду С.М. Сегеда