Справа № 644/9235/19
Провадження № 3/644/107/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 січня 2020 р. Харків

Суддя Орджонікідзевського районного суду міста Харкова Саркісян О.А., розглянувши матеріал щодо особи, яка притягується до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

19.10.2019 року о 20 годині 30 хв. ОСОБА_1 у м. Харкові по пр.Олександрівському, 184 керував транспортним засобом легковим автомобілем Opel Astra, державний номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, млява мова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп*яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер алкотест6820» та в закладі охорони здоров`я у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 допустив порушення вимог, встановлених п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

У судове засідання ОСОБА_1 жодного разу не з`явився, повідомлявся належним чином та своєчасно, про поважні причини своєї неявки не повідомив.

Захисники ОСОБА_1 адвоката Мамницький В.Ю. та Кривенко Е.Ю. зазначили про те, що знаходження ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння не оспорюється, однак доказів того, що він 19.10.2019 року о 20 годині 30 хв. у м. Харкові по пр.Олександрівському, 184 керував транспортним засобом легковим автомобілем Opel Astra, державний номер НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння матеріали , надані суду, не містять. Можливо він і керував транспортним засобом , однак ці обставини не доведені. Крім того, ОСОБА_1 не відмовся від проходження огляду на стан сп`яніння, однак при умові, що поліцейські нададуть йому докази того, що він керував транспортним засобом. Також посилаються на той факт, що ОСОБА_1 не були роз`яснені його права та обов`язки та зупинка транспортного засобу була безпідставна.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення свідка ОСОБА_2 , дослідивши речові докази, суддя приходить до наступного висновку.

Ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортними засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, щ знижують увагу та швидкість реакції.

У відповідності з підпунктом "а" пункту 2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин

Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Порядок проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, зазначений у ст. 266 КУпАП, реалізований Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом МВС України № 1452/735 від 09.11.2015 року.

Згідно п.п.6,7 розділу 1 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно з п. 12 зазначеної Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.

При цьому у відповідності до п. 9 Інструкції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Згідно ч. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права та свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУПАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Адміністративні стягнення має на меті покарання порушника, запобігання скоєнню нових правопорушень. Про те покарання не є самоціллю, воно виступає необхідним засобом виховання правопорушника і запобігання правопорушенням.

У статті 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини`передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточий проти України від 15 травня 2008 року»). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року).

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»». Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Вина ОСОБА_1 підтверджується сукупністю зібраних та досліджених доказів по справі, а саме:

-поясненнями свідка ОСОБА_2 , про те, що 19 жовтня 2019 року близько 20 год.30 хв. він із своїм другом прогулювались по пр.Олександрівському в м.Харкові і звернули увагу на те, що практично на середині проїзджої частини в сторону вул.12 Квітня навпроти «Нової пошти» по пр.Олександрівському в м.Харкові стоїть автомобіль темного кольору і поряд поліцейський автомобіль. Коли вони підійшли, то побачили, що поліцейські спілкуються з ОСОБА_1 , який був у стані сильного алкогольного сп`яніння, двері автомобіля «Опель Астра» були відкриті, цим автомобілем користувався лише ОСОБА_1 , інших осіб не було. В подальшому приїхали дві жінки, які назвались родичками ОСОБА_1 .З їх розмови він почув, що ОСОБА_1 підвіз додому та висадив свого друга і їхав до себе додому. Вони просили ОСОБА_1 заспокоїтися та надати поліцейським документи на автомобіль та водійські права, на що ОСОБА_1 в подальшому погодився, та взяв в автомобілі документи та надав їх. В його присутності та в присутності ще одного свідка ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці шляхом продуття газоаналізатора, на що ОСОБА_1 відмовився, а також відмовився проїхати в медичний заклад охорони здоров`я для проходження освідування. В його присутності був складений протокол, він дав письмові пояснення, які повністю підтримує. Також він проводив зйомку на свій мобільний телефон, копію відеозапису надає суду.

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 143682 від 19.10.2019 року,

-письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 , які містяться в матеріалах справи та з яких видно, що у його присутності ОСОБА_1 мав ознаки алкогольного сп`яніння та відмовився від огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Драгер алкотест 6820» та в закладі охорони здоров`я.

-довідкою про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія НОМЕР_2 від 18.06.2004 року.

Також в судовому засіданні був досліджений відеозапис с нагрудних камер інспекторів УПП, який підтверджує порушення ОСОБА_1 . Правил дорожнього руху України.

Крім того був досліджений відеозапис, зроблений свідком ОСОБА_2 , копія якого на диску долучено до матеріалів справи в якості речового доказу, з якого вбачається місцерозташування автомобіляOpel Astra, державний номер НОМЕР_1 на проїжджій частині з порушенням Правил дорожнього руху, в автомобілі відкриті тільки водійські двері, до автомобіля має доступ ОСОБА_1 , крім поліцейських та ОСОБА_1 інші особи на місці зупинки транспортного засобу відсутні, ОСОБА_1 має ознаки сп`яніння, відмовляється надати на вимогу поліцейського документи, що підтверджують право користування автомобілем з посиланням на те, що він не порушував вимоги Правил дорожнього руху і не перебуває в стані сп`яніння.

Таким чином, вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суд виходить з того, що останній притягається до адміністративної відповідальності у зв`язку з тим, що керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, і ця обставина знайшла своє повне підтвердження.

Оцінивши докази наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом та правосвідомістю, суд вважає, що вони зібрані у встановленому законом порядку, відповідають фактичним обставинам справи, тобто є належними та допустимими, і в своїй сукупності підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення.

Саме аналіз всіх наданих суду доказів в сукупності дає підстави критично відноситись до доводів сторони захисту про недоведеність факту того, що ОСОБА_1 при вказаних обставинах керував автомобілемOpel Astra, державний номер НОМЕР_1 , а також до посилань про безпідставність зупинки транспортного засобу та нероз`яснення процесуальних прав та обов`язків

ОСОБА_1 стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самою особою, що притягується до адміністративної відповідальності, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП).

При призначенні виду та міри стягнення суд враховує ступінь важкості здійсненого правопорушення, особистість особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення та з урахуванням всіх обставин у справі суд вважає накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом, яке буде необхідним та достатнім для виправлення та попередження здійснення нових правопорушень.

Згідно положень ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 130, ст. 283-285 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддати адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 420 ( чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Постанову може бути оскаржено в Харківський апеляційний суд через районний суд протягом 10 діб.

Суддя Саркісян О. А.