ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"10" грудня 2020 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Шаренко С.Л.,
при секретарі Мельник В.В.,
розглянувши адміністративний матеріал направлений з Управління патрульної поліції в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності у відношенні:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який працює водієм у ТОВ «Укравтотранс плюс», мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, -
29.09.2020 близько 14.50 год ОСОБА_1 за адресою: м. Харків, вул. Дружби Народів, 202, керував автобусом БАЗ А079.14, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснював пасажирські перевезення по міському автобусному маршруту №54Е ст.м. Героїв Праці вул. Дружби Народів та перевозив пасажирів у кількості 42 особи, що перевищує 50 відсотків місць для сидіння передбачене технічною характеристикою транспортного засобу, чим порушив п. 14 підпункт 10 Постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, до канцелярії суду надійшли заперечення від ОСОБА_1 , в яких він не погодився з протоколом про адміністративне правопорушення, посилаючись на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено про порушення ним Постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020, який на момент розгляду справи був виключений на підставі постанови Кабінету Міністрів України №1100 від 11.11.2020. Крім того, до протоколу не долучений документ, що підтверджує технічні характеристики автобуса, а саме щодо кількості місць для сидіння даного транспортного засобу, свідки на момент складання протоколу були відсутні. З цих підстав просив закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Суддя, дослідивши матеріали справи, відеозапис, приходить до наступних висновків.
В статті 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» № 1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року визначено, що карантин - це адміністративні та медико - санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.
Згідно ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» № 1645-ІІІ від 06 квітня 2000 року карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.
Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України.
Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності. До відміни карантину його територію можуть залишити особи, які пред`явили довідку, що дає право на виїзд за межі території карантину.

Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS - CoV-2», на усій території України з 12 березня 2020 року, встановлено карантин, який на даний час не скасовано.

Відповідно до вимог ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час та за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до п.п. 2 п. 11 постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 641 (в редакції станом на дату вчинення правопорушення), на території регіону (адміністративно-територіальної одиниці), на якій установлено зелений рівень епідемічної небезпеки, забороняється: здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб. Перевізник несе відповідальність за забезпечення водіїв засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, та здійснює контроль за використанням засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок пасажирами під час перевезення, у тому числі виготовлених самостійно.

Відповідно до п.п. 1 п. 15 постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 641 (в редакції станом на дату вчинення правопорушення), на території регіону (адміністративно-територіальної одиниці), на якій установлено червоний рівень епідемічної небезпеки, додатково до протиепідемічних обмежень, передбачених для зеленого, жовтого та помаранчевого рівня епідемічної небезпеки, забороняються: регулярні та нерегулярні перевезення пасажирів автомобільним, залізничним транспортом, міським електротранспортом, метрополітеном у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, крім перевезення: легковими автомобілями, кількість пасажирів, включаючи водія, в яких не більше п`яти осіб без урахування осіб віком до 14 років; службовими та/або орендованими автомобільними транспортними засобами підприємств, закладів та установ за умови забезпечення водіїв та пасажирів під час таких перевезень засобами індивідуального захисту в межах кількості місць для сидіння і виключно за маршрутами руху, про які поінформовано не менше ніж за два дні органи Національної поліції.

Факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення в їх сукупності, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 220004 від 23.09.2020; рапортом інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону № 3 УПП в Харківській області ДПП від 23.09.2020; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ; відеозаписом з нагрудної камери.

У зв`язку з вищевикладеним, суддя дійшов висновку, що ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 44-3 КУпАП.

Обставин, які б пом`якшували чи обтяжували відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, не встановлено.

Щодо доводів сторони захисту, суддя на вважає, що не виконавши встановленні Кабінетом Міністрів України карантинні обмеження, ОСОБА_1 свідомо поставив під загрозу життя та здоров`я інших людей, а контролювати кількість пасажирів, які знадяться в салоні автобусу, забезпечення безпеки їх життю та здоров`ю - є безпосереднім обов`язком водія транспортного засобу, який здійснює пасажирське перевезення.

Невизнання стороною захисту вини у скоєному адміністративному правопорушенні, суд розцінює як спосіб захисту, з метою уникнення від адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 44-3 КУпАП.

Враховуючи особу порушника, характер вчиненого правопорушення та його наслідки, відсутність обставин, що пом`якшує відповідальність та відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, суддя дійшов висновку, що ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 44-3 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу, передбаченого санкцією статті у мінімальному розмірі, що становить 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Окрім того, в порядку ст. 40-1 КУпАП з правопорушника на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 420 грн. 40 коп.

Керуючись ст.40-1, ст.44-3 КУпАП, ст.ст. 275-280,283-287 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КпАП України, та застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 17000,00 (сімнадцять тисяч) грн. (отримувач: УК Київськ/м.ХарКиївський/21081100, код отримувача: 37999675, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), розрахунковий рахунок: UA0020004, код класифікації доходів бюджету: 21081100, призначення платежу: сплата штрафу).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп. (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA 0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, у призначенні платежу платником повинно бути вказано: слова "судовий збір", Київський районний суд м. Харкова код ЄДРПОУ суду: 02893746).

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови, через Київський районний суд м. Харкова.

Строк пред`явлення постанови до виконання складає три місяці.

Суддя С.Л. Шаренко