Провадження № 3/331/1669/2020
Єдиний унікальний номер 331/4131/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2020 року місто Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя Стратій Є.В., за участю адвоката Артеменка Є.А., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працевлаштованого на посаді водія в ТОВ АТК «Владіс Транс», державна реєстрація місця проживання якого та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 139 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

В провадження Жовтневого районного суду міста Запоріжжя надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 139 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 146944, складеному 22 жовтня 2020 року, 22 жовтня 2020 року, о 12 годині 10 хвилин, в районі перехрестя Прибережної автомагістралі вулиці Українська, Олександрівський район міста Запоріжжя, водій ОСОБА_1 , керуючи вантажним автомобілем «Камаз 53215», державний номерний знак: НОМЕР_1 , забруднив проїздну частину рідиною, а саме мастило, приблизно 300 м. ОСОБА_1 порушив вимоги п. 1.5 Правил дорожнього руху України.

Дії особи кваліфіковані за ч. 1 ст. 139 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Присутній при розгляді справи про адміністративне правопорушення адвокат Артеменко Є.А., який на підставі ордеру № 1028291, діє в інтересах ОСОБА_1 , заявив клопотання про закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 139 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вислухавши думку адвоката Артеменка Є.А., дослідивши матеріали справи а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 146944 від 22 жовтня 2020 року, рапорт командиру взводу № 2 роти № 2 батальйону № 4 УПП в Запорізькій області, старшого лейтенанта поліції Д. Кашкарьова, копію акта обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 22.10.2020 року, суддя дійшла наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, під час складання матеріалів про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , працівниками поліції було порушено вимоги щодо зібрання достатніх доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 139 Кодексу України про адміністративні правопорушення. До матеріалів справи не долучено належних доказів, на основі яких у визначеному законом порядку можливо встановити винуватість ОСОБА_1 в адміністративному правопорушенні.

Частиною 1 ст. 139 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за створення перешкод для дорожнього руху, в тому числі забруднення дорожнього покриття або невжиття необхідних заходів для їх усунення та попередження інших учасників руху про небезпеку.

Об`єктивною строною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст 139 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є створення перешкод для дорожнього руху, зокрема, у вигляді забрудення доронього покриття.

В матеріалах справи міститься Акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 22.10.2020 року (а.с. № 2), згідно п. 2 «покриття проїзної частини має: забруднення мастилом 7 х 300 м». Проте встановити точне місце такого забруднення неможливо, оскільки схема не складалась, заміри відсутні. Пояснень свідків, представника, який відповідає за належне утримання зазначеної ділянки дороги, - в матеріалах справи не міститься.

За таких обставин, оскільки суд не уповноважений виходити за межі протоколу про адміністративне правопорушення, суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчинені правопорушення.

Відповідно до статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справі.

Згідно до статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Протокол є єдиною формалізованою підставою для подальшого провадження у справі про адміністративне правопорушення. З урахуванням положень статті 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом у справі про адміністративне правопорушення, на підставі якого встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Від того, наскільки грамотно він складений, залежить правильність розгляду справи по суті та обґрунтованість застосування стягнення. Для того щоб протокол виконував свої функції, він повинен відповідати встановленим законодавством вимогам щодо його змісту та форми, дотримання яких є необхідною умовою його законності.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. При цьому, всі викладені в Протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 139 Кодексу України про адміністративні правопорушення, до протоколу про адміністративне правопорушення не додано.

Як вбачається з матеріалів справи, під час складання матеріалів про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , працівниками поліції було порушено вимоги щодо зібрання достатніх доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 139 Кодексу України про адміністративні правопорушення. До матеріалів справи не долучено належних доказів, на основі яких у визначеному законом порядку можливо встановити наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність ОСОБА_1 вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою не спростованих презумпцій.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог чинного законодавства про адміністративні правопорушення, а саме ст.ст. 9, 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.

Виходячи положень ст. 8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Як неодноразово зазначав Європейський суд з прав людини у своїх рішення, докази необхідно оцінювати, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (п. 53 рішення від 20.09.2012 року у справі «Федорченко та Лозенко проти України», п. 42 рішення від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України).

У п. 43 рішення від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» Європейський Суд з прав людини зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.

Відповідно до ст. 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Пунктом 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки співробітниками поліції не доведено факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 139 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя дійшла до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 139 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За таких обставин, оскільки суд не уповноважений виходити за межі протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення не визнає, матеріалами справи протиправні дії ОСОБА_1 передбачені ч. 1 ст. 139 Кодексу України про адміністративні правопорушення не підтверджується, підстав для його притягнення до відповідальності не вбачається через відсутність складу адміністративного правопорушення.

Суддя, дослідивши матеріали справи, перевіривши докази у справі на допустимість, проаналізувавши їх у сукупності, дійшла до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 139 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та наявності підстав для закриття справи про адміністративне правопорушення за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 8, ст. 62 Конституції України, ст. ст. 9, 10, 139, 245, 247, 251, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя - п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 139 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити на підставі ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена учасниками процесу до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі через Жовтневий районний суд міста Запоріжжя апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення, а також прокурором у порядку, передбаченому частиною 5 статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя: Є.В. Стратій