Справа № 352/2216/20
Провадження № 3/352/1444/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2020м. Івано-Франківськ

Суддя Тисменицького районного суду Івано-Франківської області Струтинський Р.Р., розглянувши матеріали, що надійшли від Управління ПП в Івано-Франківській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , працюючого водієм маршрутного транспортного засобу, за ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в:

Від Управління ПП в Івано-Франківській області надійшов протокол серії АПР18 № 069247 від 19.10.2020 р. про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , де вказано, що останній 19.10.2020 р. о 10 год. 47 хв. в с. Угринів по вул. Галицька,24а, Тисменицького району Івано-Франківської області, керуючи маршрутним автобусом «Mercedes Benz» н.з. НОМЕР_1 , перевозив пасажирів понад кількість сидячих місць, а саме 2 пасажири стояли, чим порушив пункт 2 підпункту 11 Постанови КМУ від 22.07.2020 р. № 641зі змінами ПКМУ від 12.08.2020 р. № 712.

ОСОБА_1 надав суду письмове заперечення, в якому просив справу щодо нього закрити, мотивуючи, що не вчиняв правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, твердження працівника поліції про порушення ним пункту 2 підпункту 11 постанови КМУ не відповідає дійсності, оскільки пункт 2 вказаної постанови не містить підпункту 11. Також протокол про адміністративне правопорушення складений поліцейським без зазначення свідків, пасажирів, а долучений рапорт не може бути визнаний доказом у розумінні ст. 251 КУпАП, та підтвердженням факту вчинення адміністративного правопорушення, оскільки є внутрішнім документом.

Відповідно до статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Також, вимогами ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 44-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами. Тобто диспозиція вказаної статті є бланкетною і потребує обов`язкового посилання на конкретний нормативний акт, норму якого порушено.

Відповідно до постанови КМУ від 22.07.2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на всій території України з 01.08.2020 року по 31.12.2020 року встановлено карантин із введенням ряду обмежень.

Згідно пункту 2 постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 р. зі змінами ПКМУ від 12.08.2020 р. № 712, залежно від епідемічної ситуації в регіоні або районі чи місті обласного значення (далі - окремі адміністративно-територіальні одиниці регіону) встановлюється зелений, жовтий, помаранчевий або червоний рівень епідемічної небезпеки поширення COVID-19 (далі - рівень епідемічної небезпеки). Даний пункт, підпункту 11, на який посилається інспектор поліції не містить.

Крім того, з аналізу нормативних актів вбачається, що порушенням правил карантину є робота суб`єктів господарювання у вказаний період у сфері обслуговування населення. Суб`єктом правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП є суб`єкт господарювання - перевізник, а ОСОБА_1 не є суб`єктом господарювання, а тому не може бути суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.

Також, у наданих суду доказах відсутні посилання на причину зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , саме лише посилання на здійснення працівниками поліції контролю за додержанням виконання постанови КМУ від 22.07.2020 р. не визначає правомірність зупинки транспортного засобу в період карантину (без наявності міжвідомчих актів чи рішень, які б надавали їм таке право) за відсутності доказів допущення його водієм порушень ПДР України.

Інспектором поліції не дотримано вимог ст. 251 КУпАП та не зібрано доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП. До матеріалів справи не додано належних та достатніх доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, в тому числі відсутні пояснення свідків, які були пасажирами, відсутня технічна характеристика транспортного засобу.

Виходячи із сталої практики Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Еркапіч проти Хорватії» від 25.04.2013 (Erkapic v. Croatia) з приводу дотримання національними судами під час розгляду справ п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, згідно якої «за відсутності суттєвих підстав для протилежного, поняття справедливого судового розгляду вимагає надавати більшого значення свідченням, наданими у суді, порівняно з протоколами допитів осіб на попередньому слідстві, оскільки останні являють собою, передусім, процес збору стороною обвинувачення інформації на підтримку своєї позиції».

На національному рівні Конституційний Суд України в своєму рішенні від 29.06.2010 р. у справі № 17-рп/2010 за конституційним поданням Уповноваженого ВРУ з прав людини зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абз. 3 п.п. 3.1 п. 3), а у рішенні від 22.09.2005 р. № 5-рп/2005 той же Суд вказав, що «із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі» (абз. 2 п.п. 5.4 п. 5).

Відповідно до п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, а тому дана справа підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП- за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст. 247 ч.1 п.1, 283-285, 287 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП, щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд.

Суддя Р.Р.Струтинський