Справа № 635/7645/20
Провадження № 3/635/2969/2020
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2020 року смт Покотилівка Харківська область Харківський район

Суддя Харківського районного суду Харківської області Шинкарчук Я.А., розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

в с т а н о в и в:

01 листопада 2020 року о 10 годині 16 хвилин по вул. Соборна, буд.26, в с. Циркуни Харківського району Харківської області водій ОСОБА_1 керував автомобілем Toyota FJ Cruiser, номерний знак НОМЕР_2 з явними ознакам алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, мова млява). В присутності двох свідків на місці зупинки транспортного засобу водій ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою Alcotest Drager 6810 та відмовився від огляду на стан сп`яніння в медичному закладі.

Своїми діями порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України - «водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»), за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Притягувана особа в судове засідання не з`явилась.

В судовому засідання захисник ОСОБА_1 адвокат Галенченко В.М. надав письмові пояснення, відповідно до яких просить суд провадження у справі закрити посилаючись на те, що матеріали справи не містять рапорту працівника поліції, в якому повинно бути зазначено причину зупинки транспортного засобу, згідно статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», та інші відомості необхідні для встановлення вини правопорушника. В протоколі зазначено, що підставою перевірки були наявні ознаки сп`яніння (запах алкоголю з порожнини роту, нестійка хода, мова млява) це при тому що особа, згідно з протоколом, керував транспортним засобом. Яким чином працівнику поліції дистанційно вдалось виявити перелічені ознаки сп`яніння зі змісту протоколу не вбачається. З огляду на інформацію зазначену у протоколі, водій не надав документу для своєї ідентифікації, а лише назвав прізвище ім`я та по батькові. На що, працівники поліції повинні були затримати громадянина для встановлення його особи та перевірити зазначені дані, в подальшому скласти протокол про затримання особи для встановлення особи. В матеріалах справи фактів про затримання особи для встановлення його особи не зазначено, відповідні протоколи відсутні. В протоколі зазначено номер водійського посвідчення, при тому що воно не надавалось, що підтверджується інформацією викладеною в протоколі та поясненнями свідків. Фактично вся зазначена в протоколі інформація внесена виключно зі слів особи яка підозрювалася у вживанні алкоголю, будь які документи не перевірялися, будь які заходи по встановленню достовірності інформації про особу не здійснювались. Пояснення свідків надані ними не самостійно, а шляхом заповнення шаблонно підготовлених зразків працівниками поліції, при цьому не зрозуміло, чи встановлено особи даних свідків, оскільки відомості про це відсутні. Більш того, в готових бланках пояснень, з огляду на не встановлення особи, не зрозуміло хто саме відмовився та від чого. В протоколі зазначено, що до особи застосовувались спец засоби (кайданки). Статтею 45 Закону України «Про національну поліцію» встановлено загальні правила застосування спеціальних засобів. З наявних матеріалів, єдиною можливою метою застосування кайданок в даній справі є затримання особи. Однак протокол про цю процесуальну дію в матеріалах відсутній. В матеріалах справи наявний оптичний диску з відео файлами, начебто доказами, однак на жодному відео не зафіксовано хто саме відмовляється від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Фактично на відео, поза об`єктивом, невстановлена особа за кадром розповідає, що її побили працівники поліції з огляду на що вона відмовляється від проходження огляду. Два долучені відео файла мають різну локацію, та більш того, відповідно до позначки часу на екрані, зняті в різний час, а саме: відео файл ОСОБА_2 mp4 (дата зміни 10 листопада 2020 року) знятий 03 травня 2009 року о 01:15; відео файл 0000000__0012. МР4 (дата зміни 3 травня 2009) знятий 03 травня 2009 року о 01:53. В свою чергу з огляду на те, що долучені відео, згідно відповідної відмітки часу зняті в травні 2009 року, з того часу минуло більше ніж 11 років, а тому дане відео не може бути належним та допустимим доказом в будь якій адміністративній справі. Оскільки всі можливі строки для прийняття до адміністративної відповідальності закінчили свій перебіг. Крім того, в супровідному листі до матеріалів справи відсутня інформація про передачу до суду будь яких носіїв з цифровою інформацією (відеозаписом), а також відповідно до вимог законодавства (превентивний захід як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису в порядку пункту 9 частини 1 статті 31 Закону України «Про Національну поліцію»), в разі фіксування на відео порушення, працівник поліції зазначає в відповідному документі інформацію, про марку засобу фіксування, марку носія відеозапису, характеристики та назву відеозапису. В свою чергу в матеріалах справи ця інформація відсутня, що є обов`язковим відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в постановах від 30 травня 2018 у справі № 175/1982/16-а, від 15 листопада 2018 у справі № 524/5536/17 та від 13 лютого 2020 у справі № 524/9716/16-а.

Суддя вислухавши пояснення ОСОБА_1 адвоката Галенченко В.М., дослідивши докази по справі, приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 251 КУпАП встановлює, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255цього Кодексу.

Відповідно до статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За невиконання вимог пункту 2.5 ПДР України, передбачена відповідальність статтею 130 КУпАП.

Відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до пункту 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з пунктом 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Інструкції, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (пункт 6 розділу І Інструкції).

Відповідно до пункту 7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

У розумінні вимог статті 266 КУпАП, пункту 7 розділу І Інструкції, огляд у закладі охорони здоров`я проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.

Пункт 6 розділу ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395 (далі Інструкція 2), передбачає, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Судовим розглядом встановлено, що 01 листопада 2020 року о 10 годині 16 хвилин по вул. Соборна, буд.26, в с. Циркуни Харківського району Харківської області водій ОСОБА_1 керував автомобілем Toyota FJ Cruiser, номерний знак НОМЕР_2 з явними ознакам алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, мова млява). В присутності двох свідків на місці зупинки транспортного засобу водій ОСОБА_1 відмовився від огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою Alcotest Drager 6810 та відмовився від огляду на стан сп`яніння в медичному закладі.

Внаслідок зазначених подій поліцейським складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 391460 від 01 листопада 2020 року за невиконання водієм ОСОБА_1 вимог пункту 2.5 ПДР України.

Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, крім протоколу, також підтверджується:

- письмовими поясненнями ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які були залучені поліцейськими в якості свідків та в своїх письмових поясненнях зазначили, що в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатору «Drager» на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я, а також від дачі пояснень та підпису в проколі;

- довідкою інспектора СРПП Липецького ВП Харківського ВП ГУ НП в Харківській області старшого лейтенанта поліції Почуєва К. від 01.11.2020 року, відповідно до якої встановлено, що громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає: АДРЕСА_1 , отримав посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 06.06.1996 виданого ВРЕР ДАІ з обслуговування м. Харків та Харківського району № 2 ГУМВС України в Харківській області.

Частиною 3 статті 256 КУпАП встановлено, що у разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свої відмови від його підписання.

Відповідно до частини 4 статті 256 КУпАП при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі. Зазначені положення закону кореспондуються з положеннями пункту 2 розділу ІІ Інструкції 2.

ОСОБА_1 таким правом не скористався, письмових пояснень не надав, протокол про адміністративне правопорушення не підписав.

Заперечень, зауважень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу за частиною 1 статті 130 КУпАП, невідповідність внесених до протоколу даних не заявляв.

Матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейськими законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , вимоги частини 2 статті 251, статей 256, 2652, 266, 268 КУпАП, Інструкції, Інструкції 2, поліцейськими дотримано.

Також, матеріали справи не містять доказів того, що зі сторони працівників поліції або свідків до ОСОБА_1 було необ`єктивне ставлення. Ніяких доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду тощо) ОСОБА_1 та його захисником суду не надано.

Дослідивши зібрані докази у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР № 391460, письмові пояснення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які 01 листопада 2020 року були залучені поліцейськими в якості свідків щодо порушення ОСОБА_1 пункту 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП, суд визнає їх належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам статті 251 КУпАП.

У той час додані до матеріалів справи відеозаписи з нагрудних камер поліцейських судом не приймаються до уваги виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 4 частини 1 розділу І Інструкції 2 до протоколу про адміністративне правопорушення, крім іншого, долучаються інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

Адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 130 КУпАП до Харківського районного суду Харківської області Липецьким ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області направлені на 5 аркушах, серед яких, крім іншого міститься відеозапис з нагрудних камер поліцейських.

Частиною 1 статті 40 Закону України «Про національну поліції» врегульовано застосування поліцейськими технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Крім того, відповідно до вимог статті 251 КУпАП технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису є доказами в справі про адміністративне правопорушення та в силу положень статей 251, 252 КУпАП є предметом оцінки суду у сукупності з іншими доказами при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Протокол про адміністративне правопорушення не є самостійним доказом, а тому має оцінюватись у сукупності з усіма наявними матеріалами справи.

Разом з цим, протокол про адміністративне правопорушення та відеозаписи з нагрудних камер поліцейських містить розбіжності щодо дати вчинення адміністративного правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 , оскільки дата вчинення адміністративного правопорушення відповідно протоколу - 01 листопада 2020 року 10 годин 16 хвилин, дата складання протоколу - 01 листопада 2020 року 10 годин 20 хвилин, дата відео фіксації правопорушення 03 травня 2009 року о 01:15 (дата зміни 10 листопада 2020 року) та 03 травня 2009 року о 01:53 (дата зміни 03 травня 2009). Інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, а тому ці дані покладаються судом в основу рішення.

Доводи захисника щодо порушення поліцейськими встановленого порядку застосування до притягуваної особи спец засобів (кайданки) суд до уваги не приймає, оскільки зазначене не спростовує порушення водієм ОСОБА_5 пункту 2.5 ПДР України та частини 1 статті 130 КУпАП, а також є предметом оскарження дій поліцейських.

При цьому, суд враховує, що ОСОБА_5 не був позбавлений можливості відповідно до частини 3 статті 256 КУпАП подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, викладених у ньому обставин події, разом з цим, ОСОБА_5 таким правом не скористався.

Доводи захисника щодо відсутності в матеріалах справи необхідних відомостей для встановлення вини правопорушника та перелічених у протоколі ознак сп`яніння суд відхиляє виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Тобто в цьому випадку працівникам поліції достатньо наявності підстав вважати особу такою, що можливо перебуває у стані сп`яніння, що в свою чергу обумовлює законність вимоги поліцейських пройти відповідний огляд в медичному закладі.

Згідно пункту 3 Розділу І вищенаведеної Інструкції вбачається, що ознаками алкогольного сп`яніння, є: - запах алкоголю з порожнини рота; - порушення координації рухів; - порушення мови; - виражене тремтіння пальців рук; - різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; - поведінка, що не відповідає обстановці.

Інспектором поліції в протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, що у ОСОБА_1 були наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, мова млява.

Отже, працівник поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, від якого останній відмовився.

З огляду на викладене, суд не вбачає порушень вимог Інструкції з боку інспектора поліції щодо виявлення ознак алкогольного сп`яніння.

Крім того, відповідно до пункту 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Аналізуючи послідовність дій працівників поліції, вбачається, що 01 листопада 2020 року був зупинений автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , у якого було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та в присутності двох свідків останній відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а також у медичному закладі, що повністю відповідає вимогам вищенаведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України.

Між тим, законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.

Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8,9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Інші доводи захисника, заявлені на обґрунтування закриття провадження у справі не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду та спростовуються матеріалами справи.

З урахуванням зазначеного доказів, які б спростовували вину у вчиненні ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння притягуваною особою та його захисником не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу судом не встановлено.

Отже, даючи оцінку зібраним доказам в їх сукупності, суд вважає, що адміністративне правопорушення мало місце внаслідок порушення пункту 2. 5 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_1 , відповідно до якого водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На підставі викладеного, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП (в редакції чинній на час вчинення адміністративного правопорушення), тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на особу, що притягується до адміністративної відповідальності, не встановлено обставин, які виключають адміністративну відповідальність особи, та обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

При накладенні стягнення, враховуючи характер та обставини вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , ступень його вини, вважаю необхідним та достатнім для виховання притягуваного та запобігання вчинення ним нових правопорушень накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до вимог статей 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, в розмірі, передбаченому пунктом 5 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», а саме 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст. ст. 24, 27, 33, 34, 35, 40-1, ч. 1 ст. 130, 221, 283-285 КУпАП, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Харківський районний суд Харківської області протягом десяти днів з дня винесення такої постанови.

Суддя Я.А. Шинкарчук