Справа № 404/6739/20
Номер провадження 3/404/2551/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2020 року суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Антипова Ірина Леонідівна, розглянувши матеріали справи стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає по АДРЕСА_1 ,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, 23.10.2020 року о 18 год. 00 хв. ОСОБА_1 по вул.Мурманській, 25 у м.Кропивницькому, виконуючи на транспортному засобі «РУТА 25», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , регулярне пасажирське перевезення на міжміському автобусному сполученні «Грузьке-Райцентр» у режимі маршрутного таксі у кількості 25 пасажирів, яка одночасно перевищувала кількість місць для сидіння, визначених у реєстраційних документах (20 чоловік з водієм, передбачених технічною характеристикою транспортного засобу), чим порушив підпункт 2 пункту 11 Постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020 року прийнятої відповідно до вимог ст.29 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб», вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, направив до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, вину у вчиненому правопорушенні не визнав, зазначив, що працівниками поліції не вірно визначене місце вчинення адміністративного правопорушення, не визначено кількість пасажирів, які перебували у автобусі, реальна кількість їх не перераховувалась, свідки та поняті події відсутні. Просив направити справу на дооформлення для усунення вказаних недоліків, тому відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення суду надані такі докази: протокол про адміністративне правопорушення №АА №661342 від 23.10.2020 року, у якому зазначено дані про правопорушення (а.с.1); довідкою (а.с.2); відеозапис (а.с.3).

Таким чином, під час дослідження доказів долучених до протоколу, суд приходить до висновку, що справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи.

Згідно з п.1 ч.1ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю складу та події правопорушення.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Суддя бере до уваги той факт, що санкція статті 44-3 КУпАП передбачає накладення штрафу на особу у розмірі від однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що є досить суворим покаранням навіть у розумінні кримінального закону, тому при розгляді таких категорій справ, суд вважає за необхідне керуватися також практикою Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст.62 Конституції України, положення якої знайшли подальшу конкретизацію в національному законодавстві України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, оцінюючи докази, суд застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом», яке має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій факту, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішенні ЄСПЛ «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), рішення від 18 січня 1978 року, серія А, №25, с.6465, п. 161 в кінці; та «Лабіта проти Італії», заява №26772/95, п.121, ECHR 2000-IV).

Частина 1 статті 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Крім цього, стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

З огляду на презумпцію невинуватості, особа яка притягається до адміністративної відповідальності, вважається невинною доти, поки інше не буде доведено в установленому законом порядку, а всі сумніви повинні трактуватися на корись особи.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що винесення постанови про притягнення до відповідальності особи, з урахуванням суттєвих порушень допущених поліцейськими при оформленні протоколу є недопустимим.

Згідно з ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.

Однак до даного протоколу, на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, уповноваженою особою не було надано належних та допустимих доказів: пояснень пасажирів, які перебували у маршрутному таксі або інших свідків. Відеозапис, який долучений матеріалів справи, як доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП фіксує лише той факт, як автомобіль поліцейських їде за маршрутним таксі і зупиняє його, при цьому, яка кількість людей перебувала в автомобілі не зафіксовано, відеозапис настільки поганої якості і взагалі не фіксує скільки людей перебувало в салоні транспортного засобу та їх кількість, тому розглядати його як допустимий та належний доказ у даній справі, суд не може.

Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

У справі «Малофєєва проти Росії» (Malofeyeva v. Russia, рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) ЄСПЛ встановив, серед іншого, порушення ч.3 ст.6 Конвенції у зв`язку з тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення фабула правопорушення була сформульована лише в загальних рисах без конкретизації обставин вчинення правопорушення («проведення несанкціонованого пікету»), але національні суди, розглянувши справу без участі сторони обвинувачення (згідно законодавства РФ, така участь не передбачена), відредагували фабулу правопорушення, зазначивши в постанові суду конкретні обставини правопорушення. У зв`язку з цим, на думку ЄСПЛ, заявниці була відома лише кваліфікація діяння, але не фактичні обставини обвинувачення, таким чином вона була позбавлена можливості належної підготовки до захисту.

Вказані недоліки виявлені під час розгляду справи по суті, допущені при складенні та оформленні протоколу і матеріалів у справі про адміністративне правопорушення, вказують про неконкретне викладення суті правопорушення, не можуть бути усунені під час дооформлення, тому суд розглядає матеріали справи про адміністративне правопорушення на підставі наявних доказів.

За викладених обставин, оскільки обов`язкові ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, належно не викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, а обставини, які підлягають доказуванню не доведені, суд вважає вину ОСОБА_1 не доведеною достатніми та беззаперечними доказами, а тому провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п.1 ст.247, п.3 ч.1 та ч.2 ст.284 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.33, 44-3, 265, 283, 284, 285 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.44-3 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення через Кіровський районний суд м. Кіровограда.

Суддя І.Л. Антипова