Справа№464/6172/20
пр.№ 3/464/3282/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2020 року м.Львів

Суддя Сихівського районного суду м.Львова Тімченко О.В., з участі захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвоката Петришина В.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_2 ), водій Львівського комунального автотранспортного підприємства № 1,

за ст.44-3 КУАП,

у с т а н о в и в :

УПП у Львівській області направлено до суду протокол про адміністративне правопорушення серії АА № 153910 від 23 жовтня 2020 року.

Так, згідно з протоколом водій ОСОБА_1 23 жовтня 2020 року о 07.15 год по вул.Чмоли, 2 в м.Львові, керуючи автобусом марки «Електрон» номерний знак НОМЕР_2 , за маршрутом № 16 перевозив пасажирів в кількості більше, ніж призначено для сидіння, передбачених технічною характеристикою транспортного засобу (більше на 12 осіб), чим порушив підпункт 2 пункту 11 постанови Кабінету Міністрів України № 641 від 22 липня 2020 року, за що передбачена відповідальність ст.44-3 КУАП.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, бере участь у справі через свого захисника, який при розгляді протоколу просив провадження закрити.

За ст.44-3 КУАП передбачено адміністративну відповідальність порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами. Указана диспозиція статті за своїм змістом є бланкетною.

Так, згідно з протоколом ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності за ст.44-3 КУАП, що виразилося у порушенні вимог пп.2 п.11 постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» за № 641 від 22 липня 2020 року, яким передбачено, що на території регіону (адміністративно-територіальної одиниці), на якій установлено зелений рівень епідемічної небезпеки, забороняється здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на цей транспортний засіб. Указана постанова не визначає відповідальну особу за порушення даного нормативного положення.

Матеріали справи не містять жодних доказів, передбачених ст.251 КУАП, на підтвердження того, що саме на ОСОБА_1 - водія Львівського комунального автотранспортного підприємства № 1 покладено обов`язок щодо здійснення контролю за кількістю пасажирів в салоні автобуса.

Правилами з надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України в редакції від 26 вересня 2007 року № 1184, та посадовою інструкцією водія автотранспортних засобів передбачено вичерпний перелік обов`язків водія автобуса при перевезенні пасажирів, й будь-яких обов`язків покладених на водія стосовно контролю кількості пасажирів, даним актом не передбачено.

Суд самостійно збирати докази не має права, позаяк обов`язок щодо збирання доказів, в силу положень ч.2 ст.251 КУАП покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Вищевикладене свідчить про те, що поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Наявність прогалин у законодавстві не можуть ставитися у провину ОСОБА_1 .

З урахуванням наведеного суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приймаючи до уваги загальний правовий принцип, закріплений в ст.62 Конституції України, який передбачає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а також відсутність переконливих доказів вини, суддя дійшов висновку про недоведеність порушення ОСОБА_1 правил щодо карантину людей.

Тому в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУАП. Справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУАП за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст.247, 283, 284 КУАП,

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.44-3 КУАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя О.В.Тімченко