Справа № 635/242/20
Провадження № 3/635/271/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2020 року смт Покотилівка Харківського району Харківської області

Суддя Харківського районного суду Харківської області Шинкарчук Я.А., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи, що надійшли з Відділу прикордонної служби «Веселе» Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Прикордонної служби України, про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 204-1 КУпАП,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харків, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , -

в с т а н о в и в:

14 січня 2020 року до Харківського районного суду Харківської області надійшов адміністративний матеріал за частиною першою статті 204-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії СхРУ № 110901 від 11 січня 2020 року, 11 січня 2020 року о 20 годині 10 хвилин на напрямку н.п. Середа (РФ) з н.п. Борисівка Харківського району Харківської області (Україна), в районі ІПТ 1020 в 15 метрів від Державного кордону, прикордонним нарядом «прикордонний патруль» було затримано транспортний засіб марки УАЗ державний номер НОМЕР_1 з товарами народного споживання та громадянина України ОСОБА_1 , який у пішому порядку намагався незаконно перетнути та перемістити через державний кордон України до РФ товари народного споживання поза встановленими пунктами пропуску. Своїми діями ОСОБА_1 порушив статтю 9 Закону України «про Державний кордон України» за що передбачена адміністративна відповідальність за частиною першою статті 204-1 КУпАП.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судовому засіданні не заперечував проти обставин викладених у протоколі.

Суд, дослідивши докази у справі вважає доведеним, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене частиною першою статті 204-1 КУпАП, тобто перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України.

Факт вчинення зазначеного адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії СхРУ № 110901 від 11 січня 2020 року, протоколом про адміністративне затримання від 11.01.2020, письмовими поясненням ОСОБА_1 від 11.01.2020, рапортом ДІПС 1 категорії відділення інспекторів прикордонної служби «Веселе» Карпова О. від 11.01.2020, фототаблицею до рапорту старшого прикордонного наряду ВПС «Веселе» від 11.01.2020, копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , копією військового квитка серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_1 .

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують адміністративну відповідальність, в силу ст.ст. 34, 35 КУпАП, не встановлено.

Згідно частиною першою статті 204-1 КУпАП передбачено, що перетинання або спроба перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади - тягнуть за собою накладення штрафу від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб, з конфіскацією знарядь і засобів вчинення правопорушення.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, відомості про особу правопорушника, ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, вважаю достатнім накласти на правопорушника стягнення у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 гривень 00 копійок.

Вирішуючи питання щодо конфіскації знарядь і засобів вчинення правопорушення, суд приходить до наступного.

Статтею 41 Конституції України гарантовано, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно статті 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22.12.1993, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України. Тобто в такому випадку міжнародно-правові норми мають пріоритетне значення.

Так, 17 липня 1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію «Про захист прав і основоположних свобод», а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Згідно статті 1 Протоколу №1 до Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до вимог частини першої статті 29 КУпАП конфіскація предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в примусовій безоплатній передачі цього предмета у власність держави за рішенням суду. Конфісковано може бути лише предмет, який є у приватній власності порушника, якщо інше не передбачено законами України.

З огляду на вищезазначене, вважаю, що відносно ОСОБА_1 слід обрати адміністративне стягнення у вигляді штрафу, передбачене частиною першою статті 204-1 КУпАП, без конфіскації знарядь і засобів вчинення правопорушення, оскільки немає не доведено, що ОСОБА_1 здійснював перетин державного кордону за допомогою транспортного засобу марки УАЗ державний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до вимог статті 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, в розмірі, передбаченому п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», а саме, 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 27, 40-1, 204-1, ст.ст. 268, 283-285 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харків, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 204-1 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень 00 копійок, без конфіскацією знарядь і засобів вчинення правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харків, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір у сумі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 (сорок) копійок.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області в 10-денний строк з дня винесення постанови.

Суддя Я.А. Шинкарчук