Справа №949/1463/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2020 року м. Дубровиця

Суддя Дубровицького районного суду Рівненської області Отупор К.М., розглянувши матеріали справи, які надійшли від Відділу прикордонної служби "Дубровиця" Житомирського прикордонного загону Державної прикордонної служби України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інспектор прикордонної служби 3-ї категорії - дозиметрист групи ІПС ВІПС ВПС Дубровиця", жителя м. Дубровиця, вул. Шевченка, Рівненської області,

за частиною 2 статті 172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

Права та обов`язки, передбачені статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 роз`яснені.

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЧЦП №173955 від 05 грудня 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 в період з 11:00 год. 21 жовтня 2020 року по 11:00 год. 22 жовтня 2020 року виконував обов`язки з охорони державного кордону на ділянці ВПС "Дубровиця" в прикордонному наряді "Прикордонний патруль" від МТНС "Жадень" в районі прикордонного знака №0723. Під час раптової перевірки порядку несення служби в прикордонному наряді офіцером ВВБ ОСОБА_2 , о 14 год. 10 хв. 22 жовтня 2020 року, був виявлений ОСОБА_1 , який під час несення служби в прикордонному наряді самостійно залишив ділянку, що охороняється та не здійснював огляд місцевості, а зайшов в кунг для відпочинку.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення, а також на розгляді справи в суді ОСОБА_1 свою вину у вчиненому адміністративному правопорушенні визнав повністю.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 на розгляді справи в суді, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та перевіривши матеріали адміністративної справи, суд приходить такого висновку.

Відповідно до статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог статті 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до вимог статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами. Істотною ознакою презумпції невинуватості, що закріплена статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення є те, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні протиправного діяння. З цього випливає, що обов`язок доводити вину особи покладається на обвинувача, тобто на органи та посадових осіб, які встановили факт скоєння протиправного вчинку і порушили провадження в справі.

Диспозиція частини 2 статті 172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає діяння, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду.

Однак, при дослідженні матеріалів справи, а саме протоколу про адміністративне правопорушення серії ЧЦП №173955 від 05 грудня 2020 року, який складений відносно ОСОБА_1 за частиною 2 статті 172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд звернув свою увагу на те, що фабула протоколу про адміністративне правопорушення не відповідає диспозиції частини 2 статті 172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яка передбачає діяння, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду.

В матеріалах справи відносно ОСОБА_1 за частиною 2 статті 172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення відсутні будь-які докази, які б вказували на таку кваліфікуючу ознаку, як вчинення адміністративного правопорушення в умовах особливого періоду, так і не додано жодних доказів стосовно дії такого періоду.

Згідно вимог статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

А тому, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки фабула протоколу про адміністративне правопорушення не відповідає диспозиції частини 2 статті 172-18 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому провадження у даній справі слід закрити у відповідності до вимог пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись пунктом 1 статтті 247, статтями 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в :

Закрити провадження в справі щодо ОСОБА_1 за частиною 2 статті 172-18 Кодексу України про адміністративне правопорушення, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, її захисником до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови. постанови.

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя Дубровицького

районного суду Отупор К.М.