Справа № 740/4800/20
Провадження № 3/740/1582/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 грудня 2020 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Гагаріної Т.О.,

за участю секретаря Полторацької В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

установив:

17.10.2020 о 01 год. 05 хв. в м.Ніжині по вул. Прилуцька ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ВАЗ 2101» державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, незв`язна мова, тремтіння рук. Від продуву приладу «Драгер» та проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою про вручення судової повістки з відміткою дати вручення. Клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило.

Відповідно до ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. ст.130 КУпАП, не є обов`язковою і суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності останнього в межах наявних у справі доказах.

При цьому суд враховує практику Європейського суду з прав людини, яка визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Пономарьов проти України", сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відмова водія від проходження огляду на стан сп`яніння має наслідком притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до вимог ч.ч.2, 3 ст.266 КУпАП, п.п.6, 7 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»,

затвердженої наказом МВС, МОЗ України 09.11.2015 №1452/735, п.п.4, 6 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що

знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 (зі змінами), огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу із використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, або лікарем закладу охорони здоров`я.

Водій, що відмовився від проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, направляється для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Згідно п.8 вказаного вище Порядку від 17.12.2008 у разі відмови водія від проведення огляду у закладі охорони здоров`я поліцейський у присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння та дії водія щодо ухилення від огляду.

За змістом викладених вище вимог закону, підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння є встановлення, що у водія наявні ознаки алкогольного сп`яніння та він відмовився у присутності двох свідків від проходження огляду як на місці зупинки транспортного засобу поліцейськими, так і від проведення такого огляду у закладі охорони здоров`я. Зазначені обставини повинні бути підтверджені належними і допустимими доказами.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №471078 від 17.10.2020, ОСОБА_1 керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння та з його особистих пояснень, зазначених в протоколі вбачається, що останній випив пива та керував автомобілем, від продуву приладу «Драгер» та огляду в лікарні відмовився.

Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на місці та медичного огляду у закладі охорони здоров`я підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 17.10.2020, які додані до протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім того, вказаний факт підтверджується і дослідженим в судовому засіданні відеозаписом, що міститься на СD-R-диску.

З огляду на наведене, суд вважає, що дані докази згідно ст.251 КУпАП підтверджують порушення ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху, що є підставою для його притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, якою станом на час вчинення правопорушення передбачена відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння та за відмову від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння.

При накладенні стягнення, суд відповідно до вимог ст.33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, який становить підвищену суспільну небезпеку в сфері безпеки дорожнього руху, особу правопорушника, який згідно протоколу вперше притягується до адміністративної відповідальності, має постійне місце проживання.

Статтею 30 КУпАП визначено, що позбавлення права керування транспортними засобами застосовується лише до наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами.

Відповідно до п.28 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» суди не вправі застосовувати позбавлення права керування транспортними засобами тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала. Докази на підтвердження наявності у ОСОБА_1 посвідчення водія станом на час розгляду справи відсутні.

На підставі викладеного суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 , який станом на час розгляду справи не має наданого права керування транспортними засобами, адміністративне стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в межах санкції даної статті.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, ст.4 Закону України «Про судовий збір» 420 грн. 40 коп. судового збору підлягають стягненню із ОСОБА_1 в дохід держави.

Керуючись ст.ст.33, 40-1, 221, 280, 283, 284, 307, 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

постановив:

Притягнути до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн.

Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп. судового збору.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. В разі несплати штрафу у встановлений строк з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу у порядку примусового виконання постанови відповідно до ст.308 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Т.О. Гагаріна