Провадження № 3/641/101/2020 Справа № 641/9092/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2020 року суддя Комінтернівського районного суду м. Харкова Колодяжна І.М., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

-за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

13 жовтня 2019 року о 02 годині 15 хвилин, ОСОБА_1 керував автомобілем Lexus державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , біля буд.1 по вул. Аерофлотській в м. Харкові з ознаками алкогольного сп`яніння:запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, координації рухів, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5. Правил дорожнього руху України.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 вину не визнав, вважав, що відсутня подія і склад адміністративного правопорушення та просив суд закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення. Щодо обставин події зазначив, що 13.10.2019 року після здійснення лівого повороту з пр. Гагаріна на вул. Нестерева в м. Харкові, він був зупинений працівниками патрульної поліції. Після зупинки на вимогу працівників поліції він надав посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Після цього працівники поліції повернули документи, і останній продовжив рух до готелю «КАЛИНА» за адресою: м. Харків, вул. Нестерова, 2, де припаркувавши свій автомобіль направився до входу в готель. Біля входу в готель, знаходячись поза межами транспортного засобу, був зупинений тими ж працівниками поліції, які повідомили його, що відносно нього буде складено постанову про адміністративне правопорушення, а саме за те, що при керуванні транспортним засобом був здійснений поворот наліво в неналежному місці, де такий поворот заборонено. З доводами поліцейського ОСОБА_1 погодився, після чого відносно нього був складено відповідну постанову, яку він отримав, підписав та в подальшому сплатив штраф. Далі, після складання постанови, знаходячись біля входу в готель «КАЛИНА» за адресою: м. Харків, вул. Нестерова, 2, ОСОБА_1 працівниками поліції було повідомлено, що відносно нього буде складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. З даним фактом він не погодився, так як в момент зупинки його працівниками поліції він не керував транспортним засобом, взагалі знаходився біля входу в готель та лише після залишення свого автомобіля на паркувальному майданчику, відчинив пляшку слабоалкогольного напою та випив її біля входу до готелю, де в цей момент був затриманий працівниками поліції. Також, був не згодним з самим протоколом про адміністративне правопорушення, оскільки вважав, що обставини справи викладені протоколі не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки в протоколі вказано місце правопорушення вул. Аерофлотська, а насправді це було на вул. Нестерова в м. Харкові. Також, посилався на те, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що працівники поліції дійсно запропонували йому на місці зупинки транспортного засобу, пройти огляд на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я.

Комінтернівським районним судом м. Харкова приймались заходи щодо виклику в судове засідання призначені на 13 січня 2020 року, інспектора поліції Гречішнікова Д.О., який складав протокол про адміністративне правопорушення, свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , однак в судове засідання вони не з`явилися, причини неявки суду не повідомили.

Суд заслухавши пояснення представника правопорушника, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

В ст. 277 КУпАП визначені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Положення ч. ч. 1, 2 ст.7КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

У відповідності до вимог ч. 1 ст.9КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Ст.23КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

П. 1.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п. 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

П. 2.5 ПДР України визначено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до вимог п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.

Ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістомІнструкція), огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Згідно з п. 1 розділу ІІ Інструкції, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан спяніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Інструкції).

Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).

У розумінні вимог ст. 266 КУпАП, п. 7 розділу І Інструкції, огляд у закладі охорони здоров`я проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.

П. 6 розділу ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (далі за змістом Інструкція 2) передбачає, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення, вбачається, що ОСОБА_1 13 жовтня 2019 року о 02 годині 15 хвилин, був зупинений співробітниками поліції з метою встановлення чи перебуває він під час керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння чи ні. Однак, від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків. Тобто дії працівників поліції відповідали нормам чинного законодавства.

Щодо посилання ОСОБА_1 на невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення обставинам справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України»,ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Так, у п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.278КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 256 КУпАП, при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, розяснюються його права та обовязки, передбачені ст. 268 КУпАП.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

ОСОБА_1 таким правом не скористався, заперечень, зауважень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, невідповідність внесених до протоколу даних, невідповідность дій поліцейськими не заявляв, надавати пояснення відмовився.

З врахуванням викладеного суд дійшов висновку, що поліцейським протокол про адміністративне правопорушення ДПР18 № 352981 від 13.10.2019 року стосовно ОСОБА_1 складений в установленому законом порядку, відповідає вимогам ст. 256, розділам ІІ, ІХ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, огляд на стан сп`яніння ОСОБА_5 проводився у встановленому законом порядку, тому суд не вбачає підстав для визнання протоколу про адміністративне правопорушення, не належними та недопустимим доказами.

Крім того, згідно положень ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду…. а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Таким чином, суд критично оцінює пояснення ОСОБА_1 з приводу того, що під час зупинки його працівниками поліції він не керував транспортним засобом, взагалі знаходився біля входу в готель та лише після залишення свого автомобіля на паркувальному майданчику, відчинив пляшку слабоалкогольного напою та випив її біля входу до готелю, оскільки дане твердження спростовується матеріали справи про адміністративне правопорушення, так на а.с. 9 знаходиться рапорт інспектора взводу роти 2 батальйону 3 УПП в Харківській області лейтенанта поліції Гречішнікова Д.О., з якого вбачається, що 13.10.2019 року під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення на гр. ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, водій відмовився передавати водійське посвідчення. Після оформлення протоколу водій залишив свій автомобіль Lexus державний реєстраційний номер НОМЕР_1 на парковці біля готелю «Калина» за адресою: м. Харків, вул. Нестерова, 2, закрив автомобіль та пішов у номер відпочивати. Не приймати у якості доказу рапорт інспектора взводу роти 2 батальйону 3 УПП в Харківській області лейтенанта поліції Гречішнікова Д.О. від 13.10.2019 року, як на це посилається в своїх поясненнях ОСОБА_1 у суду не має підстав,оскільки рапорт відповідає Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

З оглянутого в судовому засіданні відеозапису з події за участю ОСОБА_1 , вбачається, що останньому пропонувалось співробітниками поліції пройти огляд в медичному закладі охорони в присутності свідків.

Таким чином, вина у скоєнні вказаного правопорушення підтверджується матеріалами справи, а саме - протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 352981 від 13.10.2019, письмовими поясненнями ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , рапортом.

Суд вважає доведеним наявність в діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Своїми діями ОСОБА_1 скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння та відмова особи від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

Накладаючи адміністративне стягнення, суд бере до уваги характер скоєного правопорушення, дані про особу, що притягається до адміністративної відповідальності та вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Призначаючи судовий збір, суд застосовує редакцію ЗУ «Про судовий збір», яка діяла на час скоєння правопорушення.

Керуючись ст.ст. 124, 283 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 притягнути до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду в десятиденний строк з дня її оголошення.

Суддя- І. М. Колодяжна