ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 538/1854/20 Номер провадження 33/814/789/20Головуючий у 1-й інстанції Бондарь В. А. Доповідач ап. інст. Корсун О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року м. Полтава

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Корсун О.М., за участі секретаря судових засідань Коротун І.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника адвоката Кузьменка В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Лохвицького районного суду Полтавської області від 27.10.2020,-

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, уродженця с. Семидуби Дубнівського р-ну Рівненської обл., проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 10 200 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривні 40 (сорок) коп.

Згідно з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 визнано винуватим за те, що він 26.09.2020 о 10 год. 26 хв. по вул. Г.України в м. Лохвиця керував автомобілем Renault Duster, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, почервоніле обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись із постановою суду особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції не враховано те, що: відсутні у матеріалах справи результати огляду на стан алкогольного сп`яніння у виді огляду спеціальними технічними засобами на місці зупинки поліцейським у присутності двох свідків, так і результати огляду в медичному закладі, в той час як лише за наявності одного з них є можливим притягнення до адміністративної відповідальності за керування у стані алкогольного сп`яніння; після складення протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності не вручено другий екземпляр даного протоколу; апелянт не брав участь у розгляді справи, а тому не міг взяти участь у судових дебатах та спростувати інкриміноване останньому правопорушення, надавши відповідні докази; не викликано та не допитано свідків в судовому засіданні у зв`язку з чим їх письмові пояснення не можна вважати доказами; у матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан сп`яніння, що свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я; апелянта не було відсторонено від керування автомобілем.

Крім того, апелянт в доданому до апеляційної скарги просить поновити строк на апеляційне оскарження, мотивуючи тим, що не був присутнім у судовому засіданні першої інстанції при винесенні постанови, натомість копію оскаржуваної постанови отримав 6.11.2020 поштою.

За змістом ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Строк на апеляційне оскарження постанови судді в справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин. Поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження є обставини, що об`єктивно перешкоджали особі, яка має право на оскарження постанови, вчасно подати апеляційну скаргу.

З матеріалів судового провадження вбачається, що оскаржувана постанова винесена 27.10.2020 без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника. У матеріалах справи наявний супровідний лист від 27.10.2020, яким направлено копію оскаржуваної постанови суду першої інстанції, зокрема, ОСОБА_1 , в той час як докази її отримання останнім - відсутні. У зв`язку з цим апеляційний суд виходить з повідомлених апелянтом даних щодо дати отримання копії оскаржуваної постанови 6.11.2020, а отже, в останнього була відсутня можливість оскаржити постанову у встановлений ч.2 ст. 294 КУпАП десятиденний строк. Водночас апеляційну скаргу ОСОБА_1 подано до суду 10.11.2020, що підтверджується вхідним штампом місцевого суду.

За таких обставин, зважаючи на те, що апелянт ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскаржувана постанова стосується інтересів ОСОБА_1 та винесена без його участі, враховуючи, що останній направив апеляційну скаргу в межах десятиденного строку з моменту отримання копії судового рішення, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, передбачений положеннями ст.294 КУпАП не пропущено.

Вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника - адвоката Кузьменка В.О., які просили задовольнити апеляційну скаргу з підстав у ній наведених, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.

Згідно з положеннями статті 294 КУпАП судове рішення переглядається в межах доводів апеляційної скарги.

Ст. 245 КУпАП регламентує, що завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 251 КУпАП визначає поняття та джерела доказів у справі про адміністративне правопорушення. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, в тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За нормою ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Адміністративна відповідальність за статтею 130 КУпАП настає, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У пункті 2.5 ПДР вказано, що водій на вимогу працівника поліції повинен пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його винуватість за обставин, встановлених судом підтверджується наступними доказами, оціненими місцевим судом з точки зору належності, достовірності та допустимості, а своїй сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №246023 від 26.09.2020, 26.09.2020 о 10 год. 26 хв. по вул. Г.України в м. Лохвиця ОСОБА_1 керував автомобілем Renault Duster, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, почервоніле обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України (а.с. 2)

Окрім цього, у вказаному вище протоколі про адміністративне правопорушення вказані свідки факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, вказаний протокол, складений уповноваженою на це особою (поліцейським СРПП Лохвицького ВП ГУНП в Полтавській області Дроззенком А.М.) та підписаний останнім, та ОСОБА_1 , якому роз`яснено його права та обов`язки, передбачені Конституцією України, положеннями ст.268 КУпАП, що підтверджується підписом особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Зазначені вище дані протоколу про адміністративне правопорушення повністю узгоджуються з відеозаписами в матеріалах справи, з яких вбачається, що ОСОБА_1 26.09.2020 о 10 год. 26 хв. керував автомобілем Renault Duster, державний номерний знак НОМЕР_1 , та був зупинений поліцією. Після зупинки працівником поліції ОСОБА_1 повідомлено, що в нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду. Крім того, апелянт на запитання поліцейського зазначив, що вчора, тобто 25.09.2020, вживав алкоголь (а.с. 6).

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 фактично підтвердив наведені вище докази та не заперечував щодо того, що він 26.09.2020 о 10 год. 26 хв. по вул. Г.України в м. Лохвиця керував автомобілем Renault Duster, державний номерний знак НОМЕР_1 та був зупинений поліцією, на вимогу поліцейського від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився.

ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності не за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, яка є порушенням вимог п. 2.5 ПДР України і утворює самостійний склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому посилання апелянта на відсутність у матеріалах справи результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння є безпідставними.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що у матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, то дані доводи також є безпідставними, оскільки доказами у справі доведено, що ОСОБА_1 на вимогу поліцейського категорично відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, а тому, враховуючи, що законом не передбачено примусове доставлення водія до закладу охорони здоров`я, у поліцейського не було підстав для оформлення письмового направлення ОСОБА_1 на такий огляд, який за змістом ст. 266 КУпАП проводиться виключно в присутності поліцейського.

Доводи апелянта щодо того, що місцевим судом не допитано свідків у судовому засіданні у зв`язку з чим їх письмові пояснення не можна вважати доказами, є такими, що повністю спростовуються матеріалами судового провадження, оскільки в оскаржуваній постанові місцевого суду відсутнє посилання на письмові пояснення свідків як на доказ винуватості ОСОБА_1 , в той час як його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведено поза розумним сумнівом сукупністю наведених вище доказів, які було оцінено з точки зору належності, допустимості, достовірності, а у своїй сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

У свою чергу, твердження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про те, що його не було відсторонено від керування автомобілем та відсутність відомостей про вручення копії протоколу про адміністративне правопорушення, не спростовують обгрунтованих та правильних висновків місцевого суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та не є істотним порушенням вимог КУпАП, які були б самостійною підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Доводи ОСОБА_1 в частині порушення його прав через те, що він не брав участі у розгляді справи в суді першої інстанції, на думку апеляційного суду є слушними, однак можливість реалізації процесуальних прав, передбачених Конституцією України та ст.268 КУпАП апелянту та його представнику було надано в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, якими останні й скористалися в повному обсязі.

Згідно п. 1.10 ПДР України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є водієм, що підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №246023, відповідно до яких у ОСОБА_1 вилучено посвідчення водія НОМЕР_2 .

Отже, суд першої інстанції, з урахуванням положень ст.33 КУпАП, правильно наклав стягнення на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яка є безальтернативною.

Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апелянтом апеляційному суду не надано.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виніс законну та обґрунтовану постанову про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції, апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.294КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Лохвицького районного суду Полтавської області від 27.10.2020 щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду О.М. Корсун