Справа № 177/1946/19
Провадження № 3/177/4/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

09 січня 2020 року

Суддя Криворізького районного суду Дніпропетровської області Строгова Г.Г., розглянувши матеріали, які надійшли від Криворізького районного відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного Управління Національної поліції у Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

Уродженця м. Жовті Води Дніпропетровської області;

працює охоронцем Міжнародний Аеропорт «Кривий Ріг», зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1

за ст 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 329875 від 25.11.2019 року, ОСОБА_1 , 25.11.2019 року, о 14-50 год., в с. Грузьке по вул. Центральній, керував мотоциклом марки ІЖ -6114, н/з53 НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 провину в адміністративному правопорушенні не визнав, суду пояснив, що дійсно 25.11.2019 року, приблизно о 14-30 год. він стояв біля магазину по вул. Центральній в с. Грузьке Криворізького району. В магазині він вживав спиртні напої, але мотоциклом він не керував, а лише стояв біля нього, оскільки він був поламаний. До нього під`їхала патрульна машина, попросили надати документи, що посвідчують особу, але у нього їх з собою не було і його відвезли до відділу поліції для встановлення особи. Почувши від нього запах алкоголю його відвезли до медичного закладу, провели відповідне обстеження та встановили, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Зазначені пояснення викладені ОСОБА_1 також і в протоколі про адміністративне правопорушення.

ОСОБА_2 , поліцейський інспектор, яким було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , в судовому засіданні пояснив, що 25.11.2019 року, ним разом із інспектором ОСОБА_3 при несені служби в с. Грузьке, біля магазину, було помічено чоловіка, який рухався на мотоциклі без мотошолома та який зупинився біля магазину. Підійшовши до чоловіка він відчув від нього запах алкоголю та запропонував проїхати до медичного закладу, де у ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Визначити на місці стан сп`яніння вони не пропонували, тому як алкотестер на той час у них був на повірці. Свідки, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, не були очевидцями керування ОСОБА_1 мотоциклом, а були запрошені вже пізніше, при складанні протоколу. Відеозапис нагрудної камери з фіксуванням факту керування ОСОБА_1 мотоциклом ними не застосовувався.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 7 КУпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених цим законом.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У відповідності до п.1 ч.1ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимогами ст. 252 КУпАП, передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд, в тому числі, перевіряє правильність складання протоколу, інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, належно з`ясовує обставини справи.

Вимогами ст. 280 КУпАП визначено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає адміністративній відповідальності та встановити інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно дост.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що провадження по справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, з наступних підстав.

Об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, передбачає необхідність обов`язкової наявності кваліфікуючої ознаки цього правопорушення, зокрема, керування транспортним засобом в стані алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а відтак спеціального суб`єкта водія.

Згідно з п.1.10 ПДР України, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 р. № 14, судам слід враховувати, що відповідальність за ст.130 КУпАП, несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Ч.3 розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 №1395 (далі - Інструкція) визначено, що направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 (зі змінами).

Згідно з п.п.2, 3, 4 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами) (далі-Порядок) огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Відповідно до п.3 Порядку огляд проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом;

- лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

При розгляді справи по суті було встановлено, що ОСОБА_1 погодився пройти медичний огляд в КЗ «Криворізький психоневрологічний диспансер».

Таким чином, не вбачається жодного порушення визначеного законом порядку, який регламентує проходження огляду на стан сп`яніння.

Доказами винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст. 130 КУпАП органами поліції вказано: протокол про адміністративне правопорушення серії БД№ 329875 від 25.11.2019, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 25.11.2019 року та рапорт поліцейського інспектора Войтюка Р.А. від 25.11.2019 року.

Разом з тим, до матеріалів справи не надано відеозапису з фіксацією факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 .

Як зазначив інспектор ОСОБА_2 в судовому засіданні свідки не були очевидцями факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а були ними запрошені вже під час складання самого протоколу про адміністративне правопорушення, а тому дані пояснення судом не можуть бути прийняті як доказ вчинення правопорушення.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння від 25.11.2019 року лише підтверджує перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, який і не заперечує цього факту, але не є підтвердженням факту керування останнім транспортним засобом 25.11.2019 року, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння.

Сам протокол же про адміністративне правопорушення не доводить вини водія у скоєнні правопорушення.

Інші належні та допустимі докази що підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом 25.11.2019 року в стані алкогольного сп`яніння в матеріалах справи відсутні, що позбавляє суд можливості вирішити питання про наявність складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд приходить до висновку, що протокол складено на припущеннях.

Також необхідне зазначити, що відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010року №23-р2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпції, в тому числі, і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини ».

Так, у своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Аллене де Рібемон проти Франції», ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинуватості обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Крім того, в своєму рішенні «Маліга проти Франції» від 23.09.1998 року ЄСПЛ визнав кримінально - правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом, яке повинно бути обґрунтованим.

Також , у рішеннях від 30.05.2013 року у справі № 36673/04 «Малофєєва проти Росії» та від 20.09.2016 року у справі № 926/08 «Карелін проти Росії», Європейський суд з прав людини зауважив, що «… формулювання правопорушення, викладене у фабулі постанови про адміністративне правопорушення, слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведена не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод...».

Склад правопорушення це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.

Згідно з п.1 ч.1ст.247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин суд вважає, що справу слід закрити у зв`язку з відсутністю складу правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 247, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП - за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 10 днів з моменту її винесення шляхом подання заяви про апеляційне оскарження через районний суд.

Суддя: