Єдиний унікальний номер 226/2150/20
Номер провадження 33/804/648/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року м. Бахмут

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Акуленко В.В., за участі особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні його апеляційну скаргу на постанову судді Димитровського міського суду Донецької області від 10 листопада 2020 року, якою

ОСОБА_1 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з нього судовий збір в розмірі 420,40 грн.,

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді, 20 серпня 2020 о 09-05, напроти будинку № 2 по вул. Вороб`євського у м. Мирнограді Донецької області ОСОБА_1 керував автомобілем «ZX AUTO CANDMARK», д/н НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці події та у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На вказане рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді змінити та застосувати до нього заходи громадського впливу. Зазначає, що в нього не було ознак сп`яніння, а тому у поліцейських були відсутні підстави для огляду. Він щиро розкаюється в тому, що був не обізнаний з наслідками відмови від проходження огляду, проте суд дані пом`якшувальні обставини не врахував. Звертає увагу на наявність позитивних характеристик з колишнього місця роботи, церкви та місця мешкання. Вважає, що сама по собі відмова від проходження огляду на стан сп`яніння не становить суспільної небезпеки та є малозначним правопорушенням. Підстав вважати, що він перебував на місці події у нетверезому стані не було, оскільки в такому випадку йому б не дозволили проїхати додому за документами. Суд не врахував, що він релігійна особа та надає допомогу церквам у Донецькій та Харківській областях, а позбавлення права керування позбавить його можливості внести свій вклад у розвиток християнської культури.

Заслухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи слід зазначити наступне.

Факт порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР України, а відтак вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується даними, що містить відповідний протокол, поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , та відеозаписом правопорушення.

Так, згідно відеозапису зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом при викладених у протоколі обставинах, та його відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці події та у медичному закладі в присутності двох свідків.

За таких обставин, в діях ОСОБА_1 безумовно наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, що керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

При цьому, слід зазначити, що згідно пояснень наданих самим ОСОБА_1 на місці події, він напередодні випив пива, в зв`язку з чим, доводи апелянта про відсутність у поліцейських підстав для огляду є необґрунтованими.

Згідно з вимогами ст. 21 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.

Як на підставу застосування даної норми закону, ОСОБА_1 посилається на позитивну характеристику, здійснення допомоги церквам та щире каяття у тому, що він не знав наслідків відмови від огляду.

Щире каяття, як обставина, що пом`якшує відповідальність виявляється у формі жалю з приводу вчиненого правопорушення та у готовності нести встановлену законом відповідальність, а тому каяття у тому, що порушник не знав наслідків відмови від огляду, всупереч твердження апелянта не є таким, що пом`якшує відповідальність.

Наведені обставини, в частині здійснення допомоги церквам та наявність позитивних характеристик з огляду на вимоги ст. 34 КУпАП також не є такими, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення.

Крім того, як зазначено вище, звільнення від адміністративної відповідальності провадиться з урахуванням характеру вчиненого правопорушення.

Фактично ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, що характеризується підвищеною суспільною небезпекою та здатне завдати істотної шкоди життю, здоров`ю та майну, як самого порушника, так і оточуючих.

При цьому, наявність позитивних характеристик та вид діяльності пов`язаний з допомогою церквам не завадили порушнику випити пива та сісти за кермо, а відтак ці обставини не утворюють жодних моральних запобіжників при виборі ним моделі поведінки та самі по собі не здатні запобігти новим правопорушенням та забезпечити правослухняну поведінку ОСОБА_1 .

Крім того, зазначені обставини є такими, що за певних умов лише знижують суспільну небезпечність особи, проте вони жодним чином не впливають на характер та тяжкість самого правопорушення.

Таким чином, підстави для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, з огляду на вимоги ст. 21 КУпАП відсутні.

Вирішуючи питання щодо доводів про малозначність вчиненого правопорушення, слід підкреслити, що законодавцем встановлено єдину санкцію за керування у стані сп`яніння та за відмову від огляду на стан сп`яніння, а відтак кожне з цих діянь характеризується підвищеною суспільною небезпекою. Жодних виключних обставин, які б істотним чином знижували дану небезпеку в даному випадку не вбачається.

Фактично, єдиною підставою для визначення вчиненого правопорушення, як малозначного, ОСОБА_1 , з посиланням на пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зазначає, що після зупинки поліцейські дозволили йому проїхати додому за паспортом, а отже він не перебував у стані сп`яніння.

Разом з тим, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 після складання протоколу відсторонили від керування, а відтак факт пересування апелянта до складання протоколу та фіксації порушення жодним чином не спростовує наявності у нього ознак сп`яніння та суспільної небезпеки вчиненого правопорушення.

Крім того, згідно цього ж доказу, ОСОБА_1 повідомив, що забув права вдома, а тому сам факт та достовірність пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про те, що він приїздив додому за документами викликають розумний сумнів.

Таким чином, підстав для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого не вбачається.

Враховуючи викладене, постанова судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою. Підстави для її зміни чи скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Димитровського міського суду Донецької області від 10 листопада 2020 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя