КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№33/824/2021/2020 Постанова винесена суддею Панченко О.М.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Горб І.М., за участю захисника Остащенко О.М., другого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 та його представника - адвоката Мельника В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві, шляхом проведення відеоконференцзв`язку між Київським апеляційним судом та Тальнівським районним судом Черкаської області, апеляційну скаргу захисника Остащенко О.М. на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 27 січня 2020 року стосовно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и л а:

Постановою судді Деснянського районного суду м. Києва від 27 січня 2020 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрито провадження у справі за закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Згідно постанови, суд розглянув протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до якого, 23 серпня 2019 року о 17 год. на автодорозі М-05 Київ-Одеса 188 км + 250 м ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Сітроен», державний номерний знак НОМЕР_3 , водій ОСОБА_3 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п.п. 12.1, 13.1 ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрив провадження в справі, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Остащенко О.М., вважаючи постанову суду незаконною та необґрунтованою, просить її скасувати та закрити провадженні по справі за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що суд, окрім констатації вини встановленої протоколом про адміністративне правопорушення, яке є відображенням суб`єктивного рішення поліцейського, який його склав, не встановив жодної обставини, що підлягали встановленню та мають значення для розгляду справи, а також не відобразив їх у постанові.

Крім того, судом не досліджувалися інші порушення, які мають причинний зв`язок з ДТП, зокрема те, що на схемі ДТП відображено, що ОСОБА_2 рухався по головній дорозі М-05, а ОСОБА_3 виїхав на головну дорогу з другорядної дороги позначеної на схемі ДТП - «смт Маньківка» - Т-24-06, не надавши переваги ОСОБА_2 , у зв`язку з чим ОСОБА_2 , з метою уникнення зіткнення, оперативно змінив смугу й перелаштувався з правої на ліву смугу, а ОСОБА_3 прямував до розвороту на протилежну дорогу, який розташований на відстані 160 м від виїзду з другорядної дороги, продовжуючи перелаштовуватись на ліву смугу, по якій рухався ОСОБА_2 . При цьому у своїх поясненнях ОСОБА_3 повідомив, що під час перелаштовування на ліву смугу, подав сигнал повороту. Тому дії ОСОБА_3 , який вважав, що попереджувальний сигнал надає переваги, та ігнорування ним ПДР, знаходяться у безпосередньому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою.

Між тим, суд не проаналізував та не відобразив у постанові дані обставини та порушення з боку ОСОБА_3 п.п. 16.11, 27.1, 1.10, 10.1, 9.4, 10.3 ПДР України, не встановив учасника, який мав перевагу на дорозі, не встановив вимушену зміну напрямку руху учасника, який рухався по головній дорозі, та учасника, який не мав переваги, але порушив вищезазначені вимоги ПДР, і його дії знаходяться у безпосередньому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою.

Також вказує й на те, що схема місця ДТП містить неповну/викривлену інформацію щодо автомобільної дороги, на якій відбулося ДТП, оскільки на ній не відображено всіх елементів дороги, які вдалося встановити, зокрема з відповіді Служби автомобільних доріг у Черкаській області №2236/13 від 23.09.19 року, вбачається інформація про те, що в зоні перехрещень автомобільних доріг М-05 та Т-24-06 додатково влаштована перехідно-швидкісна смуга - смуга руху, що призначена для розгону або гальмування транспортних засобів під час їх виїзду із загального транспортного потоку або в`їзду до нього, проте ця смуга на схемі ДТП не відображена.

Не встановив суд і те, що ОСОБА_3 при виїзді з другорядної дороги зобов`язаний був скористатись перехідно-швидкісною смугою для того, щоб набрати швидкість та безпечно, не створюючи перепон іншим авто, які рухались по головній дорозі, в`їхати до загального транспортного потоку.

При цьому, з відповіді Служби автомобільних доріг у Черкаській області №2368/02 від 07.10.2019 року, вбачається, що місце, на якому знаходився автомобіль ОСОБА_3 після ДТП, є складовою перехідно-швидкісної смуги, межа якого позначена горизонтальною розміткою 1.1, й позначає межу відгону смуги гальмування.

Отже, на схемі ДТП не відображено дійсне місце розташування авто після ДТП, дорожню розмітку, трикутник, на якому знаходився автомобіль ОСОБА_3 та початок перехідно-швидкісної смуги - смуги для розвороту, хоча із зібраних доказів, що містяться в матеріалах справи, вбачається, що місце, де відбулося ДТП - це друга смуга автомобільної дороги, а смуга розвороту розташована за 10 метрів, саме там, де встановлений відповідний знак - рух по смугах.

Також схема ДТП не містить і сліди гальмівного шляху коліс транспортних засобів, їх розміщення відносно елементів проїжджої частини, довжина від їх початку до кожного колеса транспортного засобу із зображенням місць розривів, проте такі сліди були наявні на дорозі від двох коліс авто ОСОБА_2 , але відсутність їх фіксації не дало можливості довести, що швидкість останнього не була вище дозволеної.

Разом з тим, згідно відповіді Служби автомобільних доріг у Черкаській області №2236/13 від 23.09.19 р., дозволена швидкість на проміжку дороги, де відбулося ДТП, встановлена не більше 90 км/год., а ОСОБА_2 рухався зі швидкістю 70 км/год. та не міг передбачити раптовий виїзд поперед нього ОСОБА_3 , який вважав, що попереджувальний сигнал перелаштування надає йому переваги, оскільки автомобіль рухаючись зі швидкістю 70 км/год., проїжджає за 1 секунду - 19,3 метри, що є доказом того, що ОСОБА_2 об`єктивно не міг зреагувати на небезпечне перелаштування ОСОБА_3 в проміжку 13,6 метрів, який лише почав набирати швидкість.

За таких обставин, суд безпідставно дійшов висновку про те, що ОСОБА_2 не обрав безпечної швидкості, не врахував дорожню обстановку, особливості авто, не дотримався дистанції та інтервалу, оскільки за обставинами даної дорожньо-транспортної пригоди не вбачається наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями ОСОБА_2 та наслідками, що настали.

Також захисник Остащенко О.М. просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, як пропущеного з поважних причин, посилаючись на те, що строк на апеляційне оскарження закінчився 06.02.2020 року, і саме в цей день була подана апеляційна скарга, але постановою Київського апеляційного суду від 02.03.2020 року апеляційну скаргу повернуто з підстав не підтверджень повноважень адвоката, проте з п. 7.1, 7.3 Договору №12 про надання правової допомоги, який наявний у матеріалах справи, вбачається, що договір укладений на строк до 01.01.2020 року, але після закінчення строку дії договору, якщо сторони продовжують виконувати його умови, договір вважається поновлений на невизначений термін, а так як 27.01.2020 року адвокат Остащенко О.М. здійснювала представництво інтересів ОСОБА_2 в даній справі у Деснянському районному суді м. Києва на підставі Договору №12 про надання правової допомоги від 04.09.2019 року, що є доказом того, що сторони продовжили виконувати умови даного договору, тому він вважається поновлений на невизначений строк.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_3 , вважаючи постанову суду законною, прийнятою з урахуванням норм матеріального та процесуального права, просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу захисника Остащенко О.М. - без задоволення.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення вважаю, що строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції захисником Остащенко О.М. пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення захисника Остащенко О.М. на підтримку доводів апеляційної скарги, другого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 та його представника - адвоката Мельника В.В., які заперечували проти апеляційної скарги, а також спеціаліста (судового експерта) Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_5., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Цих вимог закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 суддя місцевого суду не дотримався, виходячи з наступного.

Відповідно до диспозиції ст. 124 КУпАП, підставою для притягнення до адміністративної відповідальності є порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів тощо.

Так, покладаючи в обґрунтування свого рішення про винуватість ОСОБА_2 у порушенні Правил дорожнього руху України, внаслідок якого сталася дорожньо-транспортна пригода, як докази - протокол про адміністративне правопорушення, схему ДТП, та письмові пояснення учасників ДТП, суддя неповно з`ясував обставини справи, не дав належну оцінку доказам, залишивши поза увагою дані, викладені в поясненнях ОСОБА_2 та схемі ДТП щодо організації дорожнього руху на ділянці дороги, де сталася пригода. Також у постанові суддя не мотивував, шляхом співставлення яких саме даних, він дійшов до такого висновку, а лише обмежився переліком доказів без розкриття їх змісту.

Між тим, пояснення учасників пригоди належало зіставити з іншими доказами в справі, дати їм належну оцінку у сукупності і лише після цього приймати рішення по суті.

Так, відносно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення, за яким 23 серпня 2019 року о 17 год. на автодорозі М-05 Київ-Одеса 188 км + 250 м ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Сітроен», державний номерний знак НОМЕР_3 , водій ОСОБА_3 , який рухався попереду, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п.п. 12.1, 13.1 ПДР України,тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_2 , наданих ним одразу після дорожньо-транспортної пригоди, 23.08.2019 року о 17 год. на автодорозі М-05 Київ-Одеса 188 км він, керуючи автомобілем ВАЗ, державний номерний знак НОМЕР_2 , рухався в крайній лівій смузі в сторону міста Києва. Попереду нього в крайній правій смузі рухався автомобіль Сітроен, водій якого, виїхавши з правої смуги та здійснюючи маневр перелаштовування, різко виїхав перед ним в крайню ліву смугу. Він почав гальмувати, але відбувся удар в задню ліву частину автомобіля Сітроен, який він хотів об`їхати під час гальмування з лівої сторони, але автомобіль Сітроен повернув максимально близько до відбійника.

З наявних же в матеріалах справи письмових пояснень другого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 , наданих ним безпосередньо на місці події, а також в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді, слідує, що 23.08.2019 року о 17 год. він, рухаючись на своєму автомобілі Сітроен виїхав із смт. Маньківка на автодорогу М-05 Київ - Одеса, яка є головною, транспортних засобів на дорозі не було. Він зайняв крайню праву смугу, а потім, включивши поворот, перелаштувався в крайню ліву смугу. Він здійснив перелаштування в ліву смугу руху і так, з увімкненим поворотом, доїхав до з`їзду на розворот, але, коли він вже з`їхав у смугу для розвороту, в цей час відбувся удар правою стороною автомобіля ВАЗ в ліву сторону його автомобіля, від чого його автомобіль перекинувся на кришу. Після ДТП ОСОБА_2 казав, що він рухався зі швидкістю не більше 80 км/год. та бачив як він (ОСОБА_3) перелаштовувався, і хотів об`їхати його зліва, але там є відбійник, тому він не міг його ніяк об`їхати, там не було такої можливості.

Також зазначив, що у ОСОБА_2 був технічно несправний автомобіль, так як гальмував він лише однією стороною, і гальмівний шлях у нього був більше 30 метрів, який зафіксовано на фотокартках та відео.

Разом з тим, зазначений ОСОБА_3 механізм дорожньо-транспортної пригоди, спростовується не лише приведеними вище поясненнями ОСОБА_2 , й письмовими доказами по справі.

Зокрема, зі схеми дорожньо-транспортної пригоди, що була підписана відповідною посадовою особою та учасниками пригоди, без будь-яких заперечень, та в якій відображені необхідні й достатні відомості щодо організації дорожнього руху на 188 км + 250 м автодороги М-05 Київ-Одеса, а також дані щодо напрямку руху транспортних засобів до моменту зіткнення, місце зіткнення транспортних засобів, їх розташування після зіткнення, та пошкодження, які отримали автомобілі в результаті дорожньо-транспортної пригоди, вбачається, що ділянка дороги, на якій відбулося зіткнення транспортних засобів, має дві смуги для руху і місце зіткнення транспортних засобів знаходиться саме в другій смузі, тобто в смузі, по якій рухався автомобіль «ВАЗ», та яка призначена для руху, а не розвороту.

Також зі схеми ДТП видно, що в результаті зіткнення в автомобілі «ВАЗ» було пошкоджено передню частину авто, розбите лобове скло, а автомобіль «Сітроен» знаходиться на даху та у нього деформовано кузов.

Характер і локалізація пошкоджень на автомобілях «ВАЗ» та «Сітроен», свідчать про те, що передньою, більше правою, частиною автомобіль «ВАЗ» контактував із лівою боковою частиною автомобіля «Сітроен».

Вказані обставини об`єктивно підтверджуються і наявними в матеріалах справи фотографіями пошкоджень автомобілів «ВАЗ» та «Сітроен» після зіткнення.

При цьому, відображений на фотографіях гальмівний шлях від коліс автомобіля «ВАЗ», вказує на те, що зіткнення автомобілів «ВАЗ» та «Сітроен», відбулося безпосередньо у крайній лівій смузі руху, а з урахуванням того, що контакт відбувся передньою правою частиною автомобіля «ВАЗ» із боковою лівою частиною автомобіля «Сітроен», це свідчить про те, що на момент зіткнення автомобіль «Сітроен» здійснював перестроювання у крайню ліву смугу, в той час як автомобіль «ВАЗ» вже рухався по даній смузі.

Тобто дані схеми дорожньо-транспортної пригоди щодо характеру та локалізації пошкоджень, які мали автомобілі «ВАЗ» та «Сітроен» після дорожньо-транспортної пригоди та які зазначені в схемі дорожньо-транспортної пригоди, в сукупності з поясненнями учасників дорожньо-транспортної пригоди та фотокартками, свідчать про неспроможність пояснень водія ОСОБА_3 про те, що автомобіль «ВАЗ» вдарив його автомобіль в ліву сторону саме в той момент, коли він вже з`їхав у смугу для розвороту.

Такий механізм дорожньо-транспортної пригоди об`єктивно підтвердив і допитаний в суді апеляційної інстанції спеціаліст (судовий експерт) Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_5 , який пояснив, що за обсягами матеріалів ДТП, схема ДТП складена поверхнево і не відображає дійсної дорожньої обстановки на момент пригоди, а також на ній не зафіксовано схему для розвороту та сліду гальмування, які є на фотознімках.

При цьому з фото вбачається, що наявні сліди гальмування, а різке відхилення сліду гальмування вказує на місце ДТП. Також з фото пошкоджень на автомобілях слідує, що деформуюче зусилля було ззаду наперед та частково зліва направо, що свідчить про те, що в момент зіткнення автомобілі не рухалися паралельними курсами, а між ними був певний кут, а також це свідчить і про те, що автомобіль Сітроен був в стані маневру.

Також по локалізації сліду гальмування, його розташуванню, який починається задовго до розширення дороги, слідує, що зіткнення відбулося в крайній лівій смузі, яка призначена для руху, а не для розвороту, і це свідчить про те, що автомобіль Сітроен ще не перелаштувався і знаходився в крайній лівій смузі. При цьому в поясненнях ОСОБА_2 , що є в матеріалах справи, є те, що він бачив автомобіль Сітроен в крайній правій смузі, який починав поворот ліворуч, а поки автомобіль Сітроен рухається по правій смузі, він не створює небезпеку для автомобіля ВАЗ, який рухається в лівій смузі, тому автомобілю Сітроен не потрібно було перелаштовуватись в ліву смугу руху, по якій рухався автомобіль ВАЗ, адже у разі, якщо водій автомобіля ВАЗ не мав можливості уникнути зіткнення шляхом гальмування, то він повинен діяти в умовах аварійної ситуації.

Тому, в даній дорожній ситуації дії водія Сітроен регламентуються п.п. 10.1, 10.3 ПДР, так як він повинен був переконатися в безпеці маневру і дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися. А дії водія автомобіля ВАЗ регламентуються п. 12.3 ПДР, тому розглядати його дії в контексті п.п. 12.1, 13.1 ПДР з технічної точки не коректно, бо йому фактично була створена небезпека для руху, а чи відповідали його дії п. 12.3 ПДР, то це можливо встановити лише шляхом проведення розрахунку та наявністю параметрів наближення транспортних засобів.

Таким чином, аналізуючи дані, зафіксовані на схемі ДТП, зокрема щодо визначеного місця зіткнення транспортних засобів, їх розташування після зіткнення, а також характеру та локалізації пошкоджень автомобілів у результаті дорожньо-транспортної пригоди, в сукупності з іншими доказами по справі, вбачається, що автомобіль «ВАЗ» до зіткнення рухався прямо по напрямку свого руху в крайній лівій смузі, а автомобіль «Сітроен» - в крайній правій смузі в одному напрямку руху з ним та здійснив маневр перестроювання ліворуч, тобто на смугу руху автомобіля "ВАЗ", внаслідок чого й відбулося зіткнення та пошкодження транспортних засобів.

Отже, сукупністю досліджених судом доказів спростовуються пояснення ОСОБА_3 в апеляційному суді щодо механізму дорожньо-транспортної пригоди та про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди.

Тому, зважаючи на обставини справи та дані схеми дорожньо-транспортної пригоди, в діях ОСОБА_2 не вбачається порушень Правил дорожнього руху, які б мали причинний зв`язок з обставинами виникнення ДТП, та відповідно в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

За таких обставин, з висновками судді Деснянського районного суду м. Києва про те, що ОСОБА_2 вчинив дії, направлені на порушення п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, погодитись не можна, а тому апеляційна скарга захисника Остащенко О.М. підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,суддя

п о с т а н о в и л а:

Поновити захиснику Остащенко О.М. строк на апеляційне оскарження постанови судді Деснянського районного суду м. Києва від 27 січня 2020 року.

Апеляційну скаргу захисника Остащенко О.М. задовольнити.

Постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 27 січня 2020 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закрито провадження у справі за закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, - скасувати, а провадження у справі закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя

Київського апеляційного суду Горб І.М.