Дата документу 25.08.2020
Справа № 334/3602/20
Провадження № 3/334/1703/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2020 року

Суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Гнатюк О.М., розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, що надійшли з УПП в Запорізькій області відділу адміністративної практики ДПП, щодо притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що 04 липня 2020 року складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18№ 271676, відповідно до якого 04 липня 2020 року о 19.10 год. ОСОБА_1 в м. Запоріжжя по вул. Таганська, 16, керуючи автомобілем Honda Civic, держномер НОМЕР_1 будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце події, чим порушив вимоги п. 2.10.а Правил дорожнього руху.

Правопорушник в судове засідання не з`явився. Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, права, передбачені ст. 63 Конституцією України та ст. 268 КпАП України правопорушнику роз`яснені.

У судове засідання з`явився потерпілий по вказаній справі ОСОБА_2 , який пояснив, що після зіткнення з його автомобілем Audi, держномер НОМЕР_2 , водій ОСОБА_1 не зупинив свій транспортний засіб, продовжив далі рух, проте був зупинений самостійно потерпілим приблизно біля місця ДТП шляхом перекриття останньому шляху. Після зупинки транспортного засобу, потерпілий побачив, що ОСОБА_1 був з явними ознаками сп`яніння, та його поведінка не була неадекватною. На думку потерпілого, ОСОБА_1 не мав умислу щодо залишення місця ДТП, оскільки не усвідомлював значення своїх дій. Крім того, під час приїзду поліції за викликом про ДТП, ОСОБА_1 знаходився у транспортному засобі.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.

Згідно з ч.1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частина 2 ст. 251 КУпАП встановлює, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії, викладеній у протоколі про адміністративне правопорушення.

Раніше вказані досліджені безпосередньо у суді докази ставлять під обґрунтований та розумний сумнів наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, оскільки у справі не доведено те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності мала умисел щодо покинення місця ДТП, а сам протокол ДПР18№ 271676 складений зі слів свідків.

Отже, при розгляді справи не встановлено фактичних даних, що ОСОБА_1 порушив вимоги ст.. 122-4 КУпАП. оскільки пояснення потерпілої особи наводять сумнів щодо вчинення ОСОБА_1 вищезазначеного правопорушення.

За таких обставин направлені до суду матеріали та їх аргументація є сумнівними, однак наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України № 39598/03 від 21.07.2011 року (стаття 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини), тож, суд, враховуючи вищезазначене, позбавлений можливості самостійно надати оцінку відомостям в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколах про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 62 Конституції України всі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

З огляду на вищевикладене, суддя приходить до висновку, що відомості викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18№ 271676 від 04.07.2020 р. суперечать фактичним обставинам справи.

Зазначене є підставою для закриття провадження в справі за недоведеністю належними доказами складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим висновок особи, яка склала протокол є необґрунтованим належним чином та він суперечить чинним нормативним актам, внаслідок чого, такий висновок носить суб`єктивний характер та не відповідає вимозі щодо його допустимості та достатності.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 22, 122-4, 247, 283-284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ст. 122-4 КпАП України на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом десяти діб з дня винесення постанови через Ленінський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя О.М. Гнатюк