Справа № 466/5922/20 Головуючий у 1 інстанції: Зима І.Є.
Провадження № 33/811/1539/20 Доповідач: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2020 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Шлянти Н.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Шлянти Надії Романівни в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 05 жовтня 2020 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього штраф у розмірі600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривні 40 (сорок) коп.

Згідно з постановою судді, 27 липня 2020 року о 23 год. 55 хв. на автодорозі Західний об`їзд м. Львова, 0 км+200м, водій ОСОБА_2 керував автомобілем марки «ВАЗ 2105», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою приладу «Драгер 6820 №735» на місці зупинки в присутності двох свідків, результат 1,64‰. Такими діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.9а ПДР та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із рішенням судді районного суду, захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - адвокат Шлянта Н.Р. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 05 жовтня 2020 року та провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог адвокат покликається на те, що оскаржувана постанова судді є такою, що прийнята з порушенням норм матеріального права, без врахування фактичних обставин справи.

На переконання захисника, диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за керування лише річковими, морськими або маломірними суднами судноводіями в стані сп`яніння, та не передбачає відповідальності за керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння. Таким чином, як зазначає адвокат, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення кваліфікація дій ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП є невірною, викладена суть правопорушення не відповідає диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП.

Особа, яка притягається до відповідальності, ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги, його захисник адвокат Шлянта Н.Р. просила проводити апеляційний розгляд у відсутності її підзахисного.

Заслухавши захисника особи, яка притягається до відповідальності, на підтримання поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18№067620 (а.с.2), відповідно до якого 27 липня 2020 року о 23 год. 55 хв. на автодорозі Західний об`їзд м. Львова, 0 км+200м, водій ОСОБА_2 керував автомобілем «ВАЗ 2105», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку з використанням технічного засобу «Drager Alcotest 6820», №735, на місці зупинки в присутності двох свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Зі змістом складеного протоколу ОСОБА_2 ознайомився, про що розписався у відповідній графі протоколу.

Згідно з чек-роздруківкою приладу «Drager» результат проведеного огляду за допомогою приладу ARHK-0127, тест 735, показав позитивний результат 1,64‰.

Згідно з даними акта огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.3), огляд ОСОБА_2 проводився у зв`язку з виявленими у нього ознаками, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння шкіри обличчя. Результат огляду показав 1,64‰ стан алкогольного сп`яніння. З результатом огляду на стан сп`яніння ОСОБА_2 погодився, про що розписався у відповідній графі акта.

Викладені в протоколі обставини підтверджуються також письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (а.с.7), які своїми підписами засвідчили факт проходження водієм ОСОБА_2 огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Drager» в їх присутності.

Досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази повністю узгоджуються між собою, є належними та допустимими, та такими в повній мірі стверджується вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

При обранні ОСОБА_2 адміністративного стягнення суддя районного суду в оскаржуваній постанові в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, та наклав адміністративне стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП в межах безальтернативної санкції ч. 1 ст.130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що акт, який до 01 липня 2020 року встановлював адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп`яніння (ст. 130 КУпАП в редакції до 01 липня 2020 року), з 01 липня 2020 року був скасований Законом №2617 - VIII з одночасною криміналізацією цих дій у ст. 286-1 КК України, то апеляційний суд не приймає їх до уваги, виходячи з наступного.

01 липня 2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VIII від 22.11.2018 року (далі - Закон №2617-VIII), яким запроваджується інститут кримінальних проступків, яким, у тому числі, Кримінальний кодекс України було доповнено статтею 286-1, відповідно до якої кримінальним проступком стало в тому числі і керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Проте, 17 червня 2020 року Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №720-IX від 09.04.2020 року (далі - Закон №720-IX), який 02 липня 2020 року було підписано Президентом України, а 3 липня 2020 року - опубліковано в офіційній парламентській газеті «Голос України». Зазначеним Законом виключено підпункт 171 Закону № 2617-VIII, яким Кримінальний кодекс України доповнено статтею 286-1.

Відповідно до ч. 5 ст. 94 Конституції України закон України набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.

Згідно з частиною першою ст. 139 Закону України від 10 лютого 2010 року № 1861-VI «Про Регламент Верховної Ради України» зі змінами та доповненнями, підписані Президентом України закони публікуються в газеті «Голос України» та у Відомостях Верховної Ради України, а також розміщуються на офіційному вебсайті Верховної Ради України. Публікація законів та інших актів Верховної Ради у цих друкованих засобах масової інформації є офіційною.

Згідно із частиною другою та третьою ст. 1 Указу Президента України від 10 червня 1997 року № 503/97 «Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності», офіційними друкованими виданнями в яких здійснюється оприлюднення законів та інших актів Верховної Ради України є «Офіційний вісник України», газета «Урядовий кур`єр», газета «Голос України», «Відомості Верховної Ради України».

З аналізу наведених Законів №2617-VIII та №720-IX, порядку та періоду набуття ними чинності, вбачається, що кримінальна відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, діяла в період з 01 по 02 липня 2020 року, та скасована з 03.07.2020 року і, починаючи з цього часу, тобто з 03.07.2020 року особи, які вчинили такі протиправні дії, несуть адміністративну відповідальність, передбачену ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При цьому, апеляційним судом не береться до уваги те, що зміни до Законів щодо відповідальності водіїв транспортних засобів відповідно до Закону від 17.06.2020 року були внесені не у спосіб, встановлений КК та КУпАП (Законами про внесення змін до цих Кодексів та/або до кримінального процесуального законодавства України), а також того, що відповідно до редакцій ст. 130 КУпАП та ст.286-1 КК України, що викладені на офіційному сайті законодавства України Верховної Ради України, відповідальність водіїв транспортних засобів передбачена саме ст.286-1 КК і не передбачена ст.130 КУпАП, виходячи з принципу верховенства права (ст. 3 Конституції України), а також того, що на офіційному сайті Верховної Ради України законодавство викладено в Інформаційно-пошуковій системі «Законодавство України», яка дає змогу знайти документи, як за реквізитами, так і за контекстом, однак ця система не є офіційним друкованим виданням, в яких здійснюється оприлюднення законів та інших актів Верховної Ради України відповідно до ст. 1 Указу Президента України від 10 червня 1997 року № 503/97 «Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ними чинності» та ст. 139 Закону України від 10 лютого 2010 року № 1861-VI «Про Регламент Верховної Ради України».

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, а тому слід визнати, що висновок районного суду про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є законним та обґрунтованим, підтверджений наявними у матеріалах справи доказами.

Позиція сторони захисту щодо невизнання ОСОБА_1 вини розцінюється апеляційним судом як спосіб захисту та уникнення останнього відповідальності за вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.

З огляду на зазначене, оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, а отже підстави для задоволення апеляційних вимог відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 05 жовтня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін, апеляційну скаргу адвоката Шлянти Надії Романівни в його інтересах без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду Т.М. Урдюк